cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hugo Toom
Klubikarjäär
23. juunil 2022 sõlmis Toom lepingu BC Kalev/Cramoga kaheaastase lepingu ning tuli meeskonna koosseisus Eesti meistriks hooajal 2022/2023. Meistriliiga mängudes olid tema näitajad kokku 9 mängu, keskmiselt 10,7 punkti, 2,5 lauapalli, 1,1 res. söötu, 1,1 vaheltlõiget mängus. Toom mängis samal hooajal võistkonnaga ka FIBA Europe Cup sarjas, kus tema näitajad olid keskmiselt 7,3 p, 2,9 lp ja 0,7 rs mängus.
Koondisemängud
Toom on mänginud Eesti noortekoondises U18 ja U20 vanuseklassis.
Hugo Toom debüteeris Eesti rahvuskoondises 2. juulil 2021 sõpuskohtumises Islandi vastu, mis võideti 91:79. Parim mäng koondise eest oli tal MM-valikmängus Sloveenia vastu 24. veebruaril 2023 (79:78), kui tulemuseks oli 15 punkti ja 4 lauapalli.
Apofoonia
Apofoonia ehk vokaalivahetus ehk ablaut on vokaali vaheldumine etümoloogiliselt kokkukuuluvates sõnades või sõnaosades.
Indoeuroopa keelte puhul on põhjuseks rõhuseigad indoeuroopa algkeeles, millel on mõju kõigile indoeuroopa keeltele.
Saksakeelse termini Ablaut võttis keeleteaduses kasutusel 1819. aastal Jacob Grimm germaani keelte tugevate verbide tüvevokaali muutumise kohta  (sõna kasutati sarnases tähenduses varemgi, kuid mitte kindla tähendusega terminina).
Eristatakse kvalitatiivset apofooniat (vokaali tämbri vaheldumine) ja kvantitatiivset apofooniat (vokaali pikkuse vaheldumine). Indoeuroopa keelte apofoonias eristatakse kolme astet:
Indoeuroopa keeled
Tänapäeva arusaama järgi sisaldas enamik algindoeuroopa juuri (näiteks *bʰer- 'tooma', *dewk- 'juhtima', *peh₃- 'jooma') vokaali */e/. Peale selle olid kõigil algindoeuroopa juurtel algkonsonandid, nii et näiteks **ed- 'sööma', **es- 'olema', **ag̑ - 'ajama' ja **okʷ- 'nägema' olid välistatud. Ferdinand de Saussure esitas larüngaalteooria, mille hilisema täiustatud versiooni järgi tekkisid algkeeles larüngaalide mõjul algse */e/ kõrval ka  */a/ ja */o/. Ei ole päris selge, milliste häälikutena larüngaalfoneemid realiseerusid (selgust ei ole ka mõnede teiste foneemide puhul, vt glotaalteoooria); oletatakse, et  *h₁ hääldus kui */h/ või */ç/, *h₂ kui */x/ ja *h₃ kui */γw/. Seejuures *h₁ ei muuda vokaali tämbrit (*h₁ed- 'sööma', *h₁es- 'olema'), *h₂ tekitab vokaali */a/ (h₂eg̑ - 'ajama' > h₂ag̑ -) ja *h₃ tekitab vokaali */o/ (h₃ekʷ- 'nägema' > h₃okʷ-). Pärast tämbri muutust ja pikenemist (juhul kui larüngaal on pärast vokaali; *peh₃ 'jooma' > pō) larüngaalid kaovad kõigis keeltes, välja arvatud *h₂ anatoolia keeltes (> heti ḫ või ḫḫ; algpositsioonis on säilinud ka *h₃).
Kui */e/ on muutumatult säilinud, siis on tegemist -e-täisastmega. Kui algselt oodatav */e/ indoeuroopa algkeeles oli rõhutu, siis see kadus; vastav sõnaosa oli siis nullastmesse (ainsuse kolmas pööre *h₁és-ti 'ta on', mitmuse kolmas pööre *h₁s-énti 'nad on'; tekivad "tugevad" ja "nõrgad" osatüved). Peale nullastme oli veel pikkaste */ē/. Nullastmest, täisastmest ja pikkastmest koosnevat rida nimetatakse ka kvantitatiivseks apofooniaks.
Katariina (seriaal)
"Katariina" (vene keeles "Екатерина") on Venemaa ajalooline draamasari.
Sari räägib Anhalt-Zerbsti printsessi Sophie Friederike Auguste tõusust Venemaa troonile ning tema valitsusajast keisrinna Katariina II-na. Sarja tootja on Venemaa telekanal Rossija 1, esimese hooaja esimene osa läks kodukanalis eetrisse 24. novembril 2014.
Sarja esimene ja teine hooaeg linastus ETV-s 2018. aastal.
Sint-Idesbald
Sint-Idesbald on hollandikeelne asula Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Veurne ringkonnas Koksijde vallas.
Sachsenburg
Sachsenburg on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas.
Sint-Idesbald
Põhjamere rannikul asuv Sint-Idesbald kuulub Koksijde valla halduspiiridesse alates 1977. aastast.
Sachsenburg
thumb|left|Drava Sachsenburgis
Omavalitsusala on piki Drava jõe orgu, kus see siseneb Lurnfeldi tasandikule Kõrg-Tauerni mäestiku Kreuzecki rühma (põhjas) ja Gailtali Alpide (lõunas) vahel. Omavalitsuse osad on Sachsenburg ja Obergottesfeld.
Ajalugu
Nime päritolu on ebamäärane: sidet kaugelasuva keskaegse Saksimaa hertsogiriigiga pole kunagi tõestatud; kuid tõenäoliselt 16. sajandil väljaantud vapil on näha Saxe, omamoodi pann, mida kasutati varem Kõrg-Tauerni mäestikus kullaotsimiseks. Drava oru strateegiliselt olulist kitsaskohta (Sachsenburger Klause) valvati tõenäoliselt juba Rooma ajal, kui ala oli osa Noricumi provintsist.
thumb|left|Markt Saxenburg, [[Johann Weichard von Valvasor, 1681]]
Kahte jõeäärset läbipääsu blokeerivat kindlust on esmamainitud 1213. aasta dokumendis. Sachsenburgi on 1292. aastal dokumenteeritud Salzburgi peapiiskoppide halduskohana, kes omasid Kärnteni hertsogkonnas suuri valdusi. Salzburgi kantsina oli see okkaks tagumikus nii Kärnteni hertsogitele kui ka Görzi krahvidele Lienzis, seetõttu sageli nende vägede rünnaku all. 1252. aastal piiras Görzi krahv Meinhard III koos oma äia Tirooli krahvi Albert IV-ga kantsi, kuid tulutult. Salzburgi peapiiskopid andsid asulale 1326. aastal turuõiguse ning rajasid ka kaitsevallid ja linnamüürid.
Alles 1803. aastal mediatiseeriti Salzburgi valdused lõpuks. Kindlustused lammutati 1813. aastal, kui Ülem-Kärnten moodustas Prantsusmaa poolt okupeeritud Illüüria provintside põhjapoolse osa. 1848. aasta revolutsioonide ajal kuulutasid mitmed kodanikud 20. märtsil välja iseseisva "Sachsenburgi vabariigi", kuid Austria sõjavägi surus nad kohe maha. Sachsenburgi omavalitsus loodi 1850. aastal, see ühendati koos Möllbrücke ja Pusarnitziga Lurnfeldi turulinnaks, kuid saavutas 1992. aastal iseseisvuse.
Peedo Nelke
Peedo Nelke (sündinud 16. veebruaril 1965) on eesti alpinist.
Alpinistina on ta roninud Tian Shanis Džengiši mäel 7100 m kõrgusele (Musta Obeliskini). Kõrgemale on sel mäel eesti mägironijatest tõusnud vaid Ilmar Priimets.
Haridustee ja töökäik
Ta lõpetas 1990. aastal Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna geoloogia erialal. Diplomitöö "Külghõõrde arvestamisest vaia kandevõime määramisel surusondide abil."
Ta on mittetulundusühingu Tallinna Kaljuronimisklubi ja osaühingu S.P. Geouuringud juhatuse liige.
Kõrgalpinism
Ta juhtis 1993. aastal väiksearvulist ekspeditsiooni Tian Shani mäestikus asuva seitsmetuhandelise Han-Tengrile (7010 m), mille käigus 2. augustil Erkki Vihula ja Eero Ots tema juhtimisel tippu tõusid.
Marne'i lahing
Ühel poolel võitles Saksamaa, teisel poolel Prantsusmaa ning Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriik.
Prantsusmaa kaotas selles lahingus umbes 85 000 meest, Suurbritannia 1701 meest ja Saksamaa umbes 67 700 meest.
Lahing nurjas Schlieffeni plaani vallutada Prantsusmaa pealinn Pariis.
Ljubov Pantšenko
Ljubov Mõhhailivna Pantšenko (ukraina keeles Любов Михайливна Панченко; 2. veebruar 1938 – 30. aprill 2022) oli Ukraina visuaalkunstnik ja moelooja. Ta oli Ukraina Naisliidu liige. Ta kuulus kuuekümnendate kunstnike rühma Kuuekümnendate inimesed, kes taaselustasid Ukraina kultuuri Hruštšovi sula ajal.
Elulugu
Ljubov sündis 2. veebruaril 1938 Jablunka külas. 1950. aastate lõpus lõpetas ta Kiievi tarbekunstikooli (tikandiosakonna). Hiljem töötas ta rätsepatöökojas ja samal ajal laiendas oma silmaringi kunstiteadmistes, tundes huvi linoollõike vastu. 1968. aastal astus ta Ukraina Trükiakadeemia graafikateaduskonna õhtuosakonda. 1960. aastatel liitus ta Loominguliste noorte klubiga "Kaasaegne" ja temast sai selle kirjandussektsiooni Brama liige.
Panchenko töötas Disaini- ja Tehnoloogiainstituudis moeloojana ning Vabariiklikus Modellide Majas. Sel ajal õitses tema särav talent: ta lõi akvarelle, rõivamudeleid, tikandimustreid, raamatute graafilisi ekraanisäästjaid, maale. Paljusid tema tikanditöid tutvustati ajakirjas Radjanska Žžinka.
Ta oli tuntud kui ukraina keelt ja kultuuri kaitsja. Ta värvis põssanka lihavõttemune, tikkis kooridele rahvariideid ja kogus raha, et aidata poliitvange, kes kandsid karistust "nõukogudevastase agitatsiooni ja propaganda eest". Tema osalusel taaselustati Kiievis koljadka laulmise ja vertepi jõulusõime traditsioon.
Pantšenko pälvis 2001. aastal Vasõl Stuse auhinna.
Kuna tema loomingus oli ilmselgelt ukraina rahvalik inspiratsioon, ei olnud tal nõukogude ajal kordagi näitust. Ta tugines rahaliselt oma moetööle ja tikanditele.
Pantšenko suri Butša linnas 30. aprillil 2022, olles 84-aastane. Teatati, et ta suri nälga, mille põhjustas 2022. aasta Venemaa sissetung Ukrainasse.
Näitused
2008. aastal eksponeeris Ukraina Rahvuslik Kirjandusmuuseum Ljubov Pantšenko juubelinäitust. Toonane inimõiguslane ja poeet Jevhen Sverstiuk märkis: «Neil teostel on selgelt geeniuse pitser. Ta elab oma maailmas, ta avab selle maailma meile.”
2014. aastal esitles Kiievis Hruševski muuseumis näitust "Minu maailm!" ("Світе мій!").
Pantšenko töid eksponeeritakse ka Kiievi erakogudes ja Kuuekümnendate inimeste muuseumis.
Nome
Nome (injupiaki Siqnazuaq) on linn Alaska osariigis USAs. Asub Sewardi poolsaarel Beringi mere ääres.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel olid linna elanikest 51,04% põlisameeriklased ja 37,89% valge rassi esindajad.
Ajalugu
Piirkonna põliselanikud on injupiaki keelt rääkivad inuitid. 1889 leiti tänapäeva linna lähedalt kulda. Järgnenud kullapalaviku käigus tekkis kullakaevajate asula, kus 1899. aastal oli umbes 10 000 elanikku. Nome linn asutati ametlikult 1901. aastal ja see oli mõnda aega Alaska suurim linn.
1905 ja 1934 toimunud tulekahjud ning 1900, 1913, 1945 ja 1974 lumetormid põhjustasid suuri purustusi kullakaevajate elamutele, millest tänapäevaks midagi säilinud ei ole.
Nome on Anchorage'ist alguse saava iga-aastase Iditarodi koerarakendite võidusõidu sihtkoht.
pisi|tühi|Vaade linnale õhust
Tankitõrjemiin
Tankitõrjemiin on maamiini tüüp, mida kasutatakse sõidukite (kaasa arvatud tankid ja soomukid) hävitamiseks või kahjustamiseks.
Miinil on suur laeng, mis plahvatab tugeva surve toimel. Miine paigaldatakse tavaliselt käsitsi ja gruppidena. Kohti, kus on miinid maetud, nimetatakse miiniväljadeks. Miinide kasutamisele on oldud tavaliselt vastu, sest neid on pärast sõda raske eemaldada. Miinide ohvriteks on jäänud rohkem tsiviilisikud kui tankid ja sõdurid.
Ajalugu
Esimesed tankid sõjas olid 1916 ja tankitõrjemiine enne neid polnud, kuid sarnaseid asju kasutati rongide vastu. Ameerika kodusõja ajal tehti raudteele survega käivituvad miinid, need olid esimesed tankitõrjemiinide sarnased asjad.
Esimesed tankitõrjemiinid tehti esimese maailmasõja ajal inglaste tankide vastu. Alguses olid miinid mürsud ja teised lõhkepead. Hiljem tehti eraldi miinid, nagu näiteks Flachmine 17, mis oli puukast lõhkeainetega valmistatud sakslaste poolt. Esimese maailmasõja lõpus olid tankitõrjemiinid hävitanud või kahjustanud 15% Ameerika tankidest.
Nõukogude Liit hakkas tankitõrjemiine tegema 1920, ning 1924 tegid nad nende esimese tankitõrjemiini – EZ-miini. Saksamaal tehti 1929 esimene modernne miin – Tellermine 29. Tellermine 29 oli 30 cm lai, plaadikujuline ja sisaldas umbes 5 kg lõhkeainet. 1935 tehti Tellermine 35. Mõlemat tüüpi miine kasutati teises maailmasõjas.
Tankitõrjemiinid teise maailmasõja ajal polnud piisavalt tugevad, et purustada tank täielikult ja selle juhte vigastada. Miinid suutsid tanki liikumatuks teha. Kui vedas, siis plahvatas tanki laskemoon, tappes selle meeskonna. Sakslaste kõige täiuslikum miin oli Topfmine.
Eestis kasutati teise maailmasõja ajal ka tankitõrjemiine.
Modernsed miinid
Modernsed miinid on tehtud plastikust, mis teevad raskemini leitavaks, suuremate ja tugevamate laengutega nagu näideks RDX, mehhanismiga, mis ei lase seda kahjutuks teha ja käivituks ainult sõidukite ülesõitmisel. Modernseid miine saab käivitada ja kohale viia lennukiga või suurtükiväega.
Vastumeetmed
Kõige tõhusam viis miinide vastu on nende ärakoristamine. Seda tehakse kas metalliotsijatega, miini väljale tee tegemine miinide lõhkemisega teiste lõhkeainetega, masina kasutamine, mis lükkab maad edasi koos miinidega. On saadetud ka vange miiniväljadele neid käivitama.
Brandon Kozun
Brandon Scott Kozun (sündinud 8. märtsil 1990 Los Angeleses Californias) on Ameerika Ühendriikides sündinud Kanada jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliiga klubis Ambrì-Piotta ründajana paremäärel.
Ta alustas klubikarjääri Alberta Junior Hockey League'i klubis Calgary Royals. Sealt suundus ta Western Hockey League'i (WHL) klubisse Calgary Hitmen. Hooajal 2009–10 oli ta WHL-i resultatiivseim mängija, pälvides sellega Bob Clarke Trophy. Samal hooajal tuli ta Hitmeniga WHL-i meistriks.
2009. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i draft'is 179. valikuna. Hooajal 2010–11 liitus ta Kingsi noorteklubiga Manchester Monarchs, kuid Kingsi meeskonnas tal NHL-is debüüti teha ei õnnestunud.
2014. aasta jaanuaris liitus ta Toronto Maple Leafsiga, mängides esmalt Leafsi noorteklubis Toronto Marlies. NHL-is tegi ta Leafsi meeskonnas debüüdi 8. oktoobril 2014 mängus Montreal Canadiensi vastu. 2014–15 on jäänud tema ainsaks hooajaks NHL-is.
2015. aastal siirdus Kozun KHL-i, liitudes üheks hooajaks Jokeritega. Pärast seda mängis ta mängis ta kolm hooaega Jaroslavli Lokomotivis. 2019. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Magnitogorski Metallurg. 2020. aasta augustis liitus ta Minski Dinamoga. Aastatel 2016, 2017 ja 2018 osales ta KHL-i tähtede mängul.
Pärast kuute hooaega KHL-is siirdus Kozun 2021. aasta juulis Šveitsi, sõlmides üheaastase lepingu Ambrì-Piottaga.
2018. aasta taliolümpiamängudel võitis ta Kanada jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
Kärje tänav
pisi|Kärje tänav
Kärje tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Hiiu asumis. Kärje tänav algab Raudtee tänavalt Tallinna–Keila raudtee äärest Hiiu raudteepeatuse juurest, ristub Rahu, Hiiu-Maleva ja Põllu tänavaga ning lõpeb Metsa tänaval. Kärje tänav on põhjaloode-lõunakagusuunaline ja ligikaudu 415 meetri pikkune.
Tänava nimi ja ajalugu
Tänava esialgne nimi oli alates 8. novembrist 1927 Uus tänav (saksa keeles Neue Strasse, vene keeles Новая улица). Aastatel 1940–1941 oli see Visaduse tänav. 22. aprillil 1960 muudeti Uue tänava nimi kordumise tõttu ära ja tänava nimeks sai Kärje tänav.
Ralph Lauren Corporation
pisi|305x305px|Ralph Lauren Corporationi logo Ralph Lauren Corporation on Ameerika Ühendriikide korporatsioon, mis tegeleb luksuslike moetoodetega. Firmat tuntakse rõivaste ning toodete turustamises neljas kategoorias: rõivad, kodu, aksessuaarid ja lõhnaained. Ettevõtte kaubamärkide hulka kuuluvad Polo Ralph Lauren, Ralph Lauren Collection, Lauren Ralph Lauren, Double RL, Ralph Lauren Lasterõivad, Denim & Supply Ralph Lauren, Chaps ja Club Monaco. Ralph Lauren Corporation on Ameerika börsil noteeritud valdusettevõte, mille peakontor asub New Yorgis ja mille asutas 1967. aastal Ameerika moelooja Ralph Lauren.
Quesques
pisi|Quesques'i peatänav
Quesques (lääneflaami: Kesseke) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Quesques asub 19 km Boulogne-sur-Merist idas, teede D254 ja D204 ristumiskoha ümbruses.
pisi|tühi|
Carl Hunnius
Carl Hunnius (6. november 1856 Narva – 2. veebruar 1931 Tartu) oli baltisaksa luuletaja ja teoloog, organist, harrastushelilooja ja muusikakriitik.
Ta lõpetas Narvas kirikukooli, seejärel Riia kubermangugümnaasiumi. Õppis aastatel 1876–1882 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Vändra Martini koguduses (Ernst Johann Georg Sokolowsky juures). Ordineeriti 2. jaanuaril / 14. jaanuaril 1883 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1883–1885 Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja ja usuõpetuse õpetaja. Aastatel 1886–1887 oli ta Jelgavas usuõpetuse õpetaja. Aastatel 1887–1894 elas ta Saksamaal ja töötas mitmes kohas.
1902. aastast elas ta Tartus. Andis välja baltisaksa koduraamatut "Heimatstimmen. Ein baltisches Jahrbuch mit Illustrationen" (1904–1912). Oli Tartu saksa lehe kontserdiarvustaja. Tegi kaastööd ka Postimehele.
Teosed
Luulekogud:
Isiklikku
Tema õde Monika Hunnius oli baltisaksa laulja, lauluõpetaja ja kirjanik, nende isa Konstantin Hunnius oli Narva Johannese koguduse õpetaja.
Sillamäe Sakslaste Selts Wiedergeburt
Sillamäe Sakslaste Selts Wiedergeburt on Eesti sakslaste organisatsioon. Organisatsiooni juhatuse esimees on Willi Rolzing.
Organisatsioon asutati 17. novembril 1998.
Venemaa spordiministeerium
19. oktoobrist 2016 on asutuse juht spordiminister Pavel Kolobkov.
Risto Lillemets
Risto Lillemets (sündinud 20. novembril 1997) on eesti kümnevõistleja.
2021. aasta kergejõustiku sise-EM-il sai Lillemets seitsmevõistluses 6055 punktiga viienda koha.
2023. aastal saavutas ta Istanbulis toimunud Euroopa kergejõustiku sisemeistrivõistlustel seitsmevõistluses 6079 punktiga kolmanda koha.
Haridus
On lõpetanud Kuressaare Gümnaasiumi ja omandanud TTÜ-s tootearendus-robootika eriala.
Isiklikud rekordid
Allikas: IAAF
Ādivāsī
pisi|[[Mandid|Mandi naine]] pisi|[[Kuid|Kui naine]] Ādivāsī (sanskriti, nepali ja hindi keeles ainsuses आदिवासी 'esmaasukas') on mitmesugused India ja Nepali rahvad ja hõimud, keda peetakse nende maade põliselanikeks. Väidetavalt on nende esivanemad elanud Indias enne India ja draviidi keelte kõnelejaid. Nad jäävad väljapoole kastisüsteemi. Põliselanikud on säilitanud oma etnilise identiteedi, sotsiaalse organisatsiooni, uskumused ja rituaalid. Põliselanikel puudub antropoloogiline, keeleline, etniline, sotsiaalne ja poliitiline ühtsus.
Indias on neid 70 miljonit (umbes 7% rahvastikust).
Kõige rohkem elab neid Jharkhandi osariigis. Rohkearvuliselt on neid ka Orissa, Madhya Pradeshi, Chhattisgarhi, Rajasthani, Andhra Pradeshi, Bihari, Lääne-Bengali ja Mizorami osariigis ning Andamanidel ja Nicobaridel.
Nimetus
Seda nimetust kasutavad enda kohta meeleldi India põliselanikud ise. India põhiseaduse loojad on seda nimetust vältinud, et ei jääks mulje, et tegu rahvastega, kes on Indias elanud enne hindusid. Selle asemel kasutatakse ametlikult nimetust scheduled tribes; nende eristaatus on reguleeritud põhiseaduse lisas nr 5. Government of India Actis (1935) nimetatakse neid backward tribes.
Sotsiaalne struktuur
Neid nimetatakse ka tribals ('hõimurahvad'), sest traditsiooniliselt elavad nad väikeühiskondades.
Indoeurooplased on nad esialgsetelt asualadelt üha enam välja tõrjunud ning jätnud nad sellega ilma ka traditsioonilisest elatisest.
Kõige suuremad rahvad nende seas on kolid ja bhilid India lääneosas, gondid, kuid, sorad ja gadabad Kesk-Indias, nisid, nagad, khasid ja garod Kirde-Indias, oraonid, mundad, hood ja santalid India idaosas ning Chenchu, Sholega, toodad, kotad, irulad, kurumbad ja kadarid Lõuna-Indias.
Maaelanikel on pärimus, mida iseloomustab tugev side looduse ja oma maaga, terviklik ja kogu elu läbiv religioon, pärimuslikud tantsud, muusika ja pidustused.
Majanduslik ja sotsiaalne olukord
Enamik Ādivāsī kogukondi tegeleb endiselt maaharmise, karjakasvatuse ja käsitööga, enamasti naturaalmajanduse raames. Nende ajalooline elatusallikas on oma maa, mida majandatakse kogukondlikult.
Koos puutumatutega (dalitid) kuuluvad põliselanikud India kõige vaesemate inimeste hulka. Umbes 10 miljonit elab neid slummides, umbes 90% allpool vaesuspiiri. Kuigi põhiseadus tagab neile vähemuste õigused, on nad hindude ühiskonnast senini välja tõugatud.
Suurprojektide käigus, tööstus- ja turismipiirkondade rajamisel, paisude ehitamisel, toorainete kasutuselevõtmisel, teede ehitamisel ning loodus- ja vabaajaparkide rajamisel asustatakse põliselanikke ümber või lihtsalt aetakse ära. Näiteks Saksamaa osalus Rourkela metallurgiatehaste rajamisel alates 1958. aastast, mille käigus umbes 16 000 põliselanikku ära aeti, on seniajani kontroversiaalne. Veel jätkuval Sardar Sarovari paisu ehitusest Narmada orus Gujarati osariigis, kus asustati sunniviisiliselt ümber umbes 110 000 põliselanikku, on rahvusvahelised rahastajad kestva avaliku surve tõttu tagasi tõmbunud.
Et põliselanike olukorda parandada, on Indias välja antud kaitseseadus ning viidud ellu arvukalt programme ja projekte. Ometi ei ole ei seadused (näiteks keeld võõrandada põliselaniku maad mittepõliselanikule, maareformid, võlaorjuse ning alkoholikaubanduse keeld põliselanike aladel) ega programmid ja projektid infrastruktuuri arendamiseks, tervise edendamiseks ja vaesusega võitlemiseks nende olukorda püsivalt parandanud, sest nad jäid lünklikuks, jäid ellu rakendamata või elukaugeks.
Põliselanike aladel töötavad ka arvukad valitsusvälised organisatsioonid. Nad pakuvad sotsiaalteenuseid, tegelevad näiteks haridusega, infrastruktuuri arendamisega, teadvuse kujundamisega või keskkonnakaitsega ning toetavad üha rohkem gruppidevahelisi liite ja organisatsioone, naisteorganisatsioone ja eneseabigruppe, kus põliselanikud ise võitlevad oma elutingimuste parandamise eest. Väga edukas eneseabiprojekt on ACCORD/AMS Lõuna-Indias Nilgirises Gudaluris. Seal elavad Kattunaickan, Moolakurumba, Bettakurumba, irulad ja Panniya.
Ujumine 2012. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Ujumine thumb|200px|Londoni Veekeskus thumb|right|200px|Veekeskuse sissevaade Ujumine 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimus 28. juulist 4. augustini ja 9.–10. augustini. Võisteldi 34 alal, millest võrdselt 17 ala oli nii meestel kui ka naistel. Kõik ujumise alad (välja arvatud pikamaaujumine) peeti Londoni Veekeskuses. Pikamaaujumises võisteldi Hyde Parki Serpentine'i järvel. Võistlustel osales ligi 900 sportlast.
Ādivāsī
Kultuurikontaktid hindudega
Osa antropolooge usub, et hinduism on kujunenud põliselanike usundi olulisel mõjutusel. Teiste arvates on hindud ja põliselanikud alati elanud eraldi ja nendevahelised kontaktid on olnud vähesed ja harvad.
Ujumine 2012. aasta suveolümpiamängudel
50 m vabalt
Finaal: 3. august Osavõtjaid: 58 Riike: 51 Maailmarekord: 20,91 César Cielo Filho, (18. detsember 2009, São Paulo) Olümpiarekord: 21,30 César Cielo Filho, (16. august 2008, Peking) Olümpiavõitja 2008: 21,30 César Cielo Filho, (16. august 2008, Peking) Maailmameister 2011: 21,52 César Cielo Filho, (30. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: <br style="clear:both;" />
100 m vabalt
Finaal: 1. august Osavõtjaid: 60 Riike: 54 Maailmarekord: 46,91 César Cielo Filho, (30. juuli 2009, Rooma) Olümpiarekord: 47,05 Eamon Sullivan, (13. august 2008, Peking) Olümpiavõitja 2008: 47,21 Alain Bernard, (13. august 2008, Peking) Maailmameister 2011: 47,63 James Magnussen, (28. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: <br style="clear:both;" />
200 m vabalt
Finaal: 30. juuli Osavõtjaid: 41 Riike: 29 Maailmarekord: 1.42,00 Paul Biedermann, (28. juuli 2009, Rooma) Olümpiarekord: 1.42,96 Michael Phelps, (12. august 2008, Peking) Olümpiavõitja 2008: 1.42,96 Michael Phelps, (12. august 2008, Peking) Maailmameister 2011: 1.44,44 Ryan Lochte, (26. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Finaal: 28. juuli Osavõtjaid: 28 Riike: 23 Maailmarekord: 3.40,07 Paul Biedermann, (26. juuli 2009, Rooma) Olümpiarekord: 4.40,59 Ian Thorpe, (16. september 2000, Sydney) Olümpiavõitja 2008: 3.41,86 Park Tae-hwan, (10. august 2008, Peking) Maailmameister 2011: 3.42,04 Park Tae-hwan, (24. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: <br style="clear:both;" />
1500 m vabalt
Finaal: 4. august Osavõtjaid: 31 Riike: 25 Maailmarekord: 14.34,14 Sun Yang, (31. juuli 2011, Shanghai) Olümpiarekord: 14.38,92 Grant Hackett, (15. august 2008, Peking) Olümpiavõitja 2008: 14.40,84 Oussama Mellouli, (17. august 2008, Peking) Maailmameister 2011: 14.34,14 Sun Yang, (31. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: <br style="clear:both;" />
100 m selili
Finaal: 30. juuli Osavõtjaid: 43 Riike: 33 Maailmarekord: 51,94 Aaron Peirsol, (8. juuli 2009, Indianapolis) Olümpiarekord: 52,54 Aaron Peirsol, (12. august 2008, Peking Olümpiavõitja 2008: 52,54 Aaron Peirsol,  (12. august 2008, Peking Maailmameister 2011: 52,76 Camille Lacourt, (26. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: <br style="clear:both;" />
200 m selili
Finaal: 2. august Osavõtjaid: 35 Riike: 27 Maailmarekord: 1.51,92 (2009) Aaron Peirsol, (31. juuli 2009, Rooma) Olümpiarekord: 1.53,94 (2008) Ryan Lochte, (15. august 2008, Peking) Olümpiavõitja 2008: 1.53,94 Ryan Lochte, (15. august 2008, Peking) Maailmameister 2011: 1.52,96 Ryan Lochte, (29. juuli 2011, Shanghai) <br style="clear:both;" />
100 m rinnuli
Finaal: 29. juuli Osavõtjaid: 44 Riike: 33 Maailmarekord: 58,58 Brenton Rickard, (27. juuli 2009, Rooma) Olümpiarekord: 58,91 Kosuke Kitajima, (11. august 2008, Peking Olümpiavõitja 2008: 58,91 Kosuke Kitajima,  (11. august 2008, Peking Maailmameister 2011: 58,71 Alexander Dale Oen, (25. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: eelujumised-poolfinaalid-finaal <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Finaal: 1. august Osavõtjaid: 34 Riike: 28 Maailmarekord: 2.07,31 Christian Sprenger, (30. juuli 2009, Rooma) Olümpiarekord: 2.07,64 Kosuke Kitajima, (14. august 2008, Peking Olümpiavõitja 2008: 2.07,64 Kosuke Kitajima,  (14. august 2008, Peking Maailmameister 2011: 2.08,41 Dániel Gyurta, (29. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: [eelujumised]-[poolfinaalid]-[finaal] <br style="clear:both;" />
100 m liblikat
Finaal: 3. august Osavõtjaid: 43 Riike: 35 Maailmarekord: 49,82 Michael Phelps, (1. august 2009, Rooma) Olümpiarekord: 50,58 Michael Phelps, (16. august 2008, Peking Olümpiavõitja 2008: 50,58 Michael Phelps,  (16. august 2008, Peking Maailmameister 2011: 50,71 Michael Phelps, (30. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused:[Eelujumine-poolfinaal ja finaal] <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Finaal: 31. juuli Osavõtjaid: 37 Maailmarekord: 1.51,51 Michael Phelps, (29. juuli 2009, Rooma) Olümpiarekord: 1.52,03 Michael Phelps, (13. august 2008, Peking Olümpiavõitja 2008: 1.52,03 Michael Phelps,  (13. august 2008, Peking Maailmameister 2011: 1.53,34 Michael Phelps, (27. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: <br style="clear:both;" />
200 m kompleksi
Finaal: 2. august Osavõtjaid: 36 Riike: 27 Maailmarekord: 1.54,00 Ryan Lochte, 28. juuli 2011, Shanghai Olümpiarekord: 1.54,23 Michael Phelps, 15. august 2008, Peking Olümpiavõitja 2008: 1.54,00 Ryan Lochte, 28. juuli 2011, Shanghai Maailmameister 2011: 1.54,23 Michael Phelps, 15. august 2008, Peking Ametlikud tulemused: eelujumised-poolfinaalid-finaal <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Finaal: 28. juuli Osavõtjaid: 36 Maailmarekord: 4.03,84 Michael Phelps, (10. august 2008, Peking) Olümpiarekord: 4.03,84 Michael Phelps, (10. august 2008, Peking) Olümpiavõitja 2008: '4.03,84 Michael Phelps, (10. august 2008, Peking) Maailmameister 2011: 4.07,13 Ryan Lochte, (31. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: <br style="clear:both;" />
4×200 m vabalt
Finaal: 31. juuli Osavõtjaid: 84 Riike: 16 Maailmarekord: 6.58,55 (31. juuli 2009 Rooma) Michael Phelps (1.44,49) Ricky Berens (1.44,13) David Walters (1.45,47) Ryan Lochte (1.44,46) Olümpiarekord: 6.58,56 (13. august 2008, Peking) Michael Phelps (1.43,31) Ryan Lochte (1.44,28) Ricky Berens (1.46,29) Peter Vanderkaay (1.44,68) Olümpiavõitja 2008: 6.58,56 (13. august 2008, Peking) Michael Phelps (1.43,31) Ryan Lochte (1.44,28) Ricky Berens (1.46,29) Peter Vanderkaay (1.44,68) Maailmameister 2011: 7.02,67 (29. juuli 2011, Shanghai) Michael Phelps (1.45,53) Peter Vanderkaay (1.46,07) Ricky Berens (1.46,51) Ryan Lochte (1.44,56) <br style="clear:both;" />
4×100 m kompleksi
Finaal: 4. august Osavõtjaid: 84 Riike: 16 Maailmarekord: 3.27,28 (2. august 2009 Rooma) Aaron Peirsol (52,19) Eric Shanteau (58,57) Michael Phelps (49,72) David Walters (46,80) Olümpiarekord: 3.29,34 (17. august 2008 Peking) Aaron Peirsol (53,16) Brendan Hansen (59,27) Michael Phelps (50,15) Jason Lezak (46,76) Olümpiavõitja 2008: 3.29,34 (17. august 2008 Peking) Aaron Peirsol (53,16) Brendan Hansen (59,27) Michael Phelps (50,15) Jason Lezak (46,76) Maailmameister 2011: 3.32,06 (31. juuli 2011, Shanghai) Nick Thoman (53,61) Mark Gangloff (1.00,24) Michael Phelps (50,57) Nathan Adrian (47,64) Ametlikud tulemused: Eelujumine-Finaal <br style="clear:both;" />
Avaveeujumine 10 km
Kuupäev: 10. august Osavõtjaid: 25 võistlejat Riike: 23 Olümpiavõitja 2008: Maarten van der Weijden, Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
100 m vabalt
Finaal: 2. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 52,07 Britta Steffen, (31. juuli 2009, Rooma) Olümpiarekord: 53,12 Britta Steffen, (15. august 2008, Peking) Olümpiavõitja 2008: 53,12 Britta Steffen, (15. august 2008, Peking) Maailmameister 2011: 53,45 Jeanette Ottesen, (29. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: <br style="clear:both;" />
200 m vabalt
Finaal: 31. juuli Osavõtjaid: Maailmarekord: 1.52,98 Federica Pellegrini, (29. juuli 2009, Rooma) Olümpiarekord: 1.54,82 Federica Pellegrini, (13. august 2008, Peking) Olümpiavõitja 2008: 1.54,82 Federica Pellegrini, (13. august 2008, Peking) Maailmameister 2011: 1.55,58 Federica Pellegrini, (27. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: <br style="clear:both;" />
400 m vabalt
Finaal: 29. juuli Osavõtjaid: 35 Maailmarekord: 3.59,15 Federica Pellegrini, (26. juuli 2009, Rooma) Olümpiarekord: 4.02,19 Federica Pellegrini, (10. august 2008, Peking) Olümpiavõitja 2008: 4.03,22 Rebecca Adlington, (11. august 2008, Peking) Maailmameister 2011: 4.01,97 Federica Pellegrini, (24. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: <br style="clear:both;" />
800 m vabalt
Finaal: 3. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 8.14,10 Rebecca Adlington, (16. august 2008, Peking) Olümpiarekord: 8.14,10 Rebecca Adlington, (16. august 2008, Peking) Olümpiavõitja 2008: 8.14,10 Rebecca Adlington, (16. august 2008, Peking) Maailmameister 2011: 8.17,51 Rebecca Adlington, (30. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: <br style="clear:both;" />
100 m selili
Finaal: 30. juuli Osavõtjaid: 45 Riike: 38 Maailmarekord: 58,12 Gemma Spofforth, (28. juuli 2009 Rooma) Olümpiarekord: 58,77 Kirsty Coventry, (11. august 2008 Peking) Olümpiavõitja 2008: 58,96 Natalie Coughlin, (12. august 2008 Peking) Maailmameister 2011: 59,05 Zhao Jing, (26. juuli 2011, Shanghai) Eelujumises ujus Emily Seebohm Austraaliast uue olümpiarekordi tulemusega 58,23 Ametlikud tulemused: eelujumised-poolfinaalid ja finaal <br style="clear:both;" />
200 m selili
Finaal: 3. august Osavõtjaid: 37 Riike: 31 Maailmarekord: 2.04,81 Kirsty Coventry, (1. august 2009 Rooma) Olümpiarekord: 2.05,24 Kirsty Coventry, (16. august 2008 Peking) Olümpiavõitja 2008: 2.05,24 Kirsty Coventry, (16. august 2008 Peking) Maailmameister 2011: 2.05,10 Missy Franklin, (30. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: eelujumised-poolfinaalid-finaal <br style="clear:both;" />
100 m rinnuli
Finaal: 30. juuli Osavõtjaid:46 Maailmarekord: 1.04,45 Jessica Hardy, (7. august 2009 Federal Way) Olümpiarekord: 1.05,17 Leisel Jones, (12. august 2008, Peking) Olümpiavõitja 2008: 1.05,17 Leisel Jones, (12. august 2008, Peking) Maailmameister 2011: 1.05,05 Rebecca Soni, (26. juuli 2011 Shanghai) Ametlikud tulemused: <br style="clear:both;" />
200 m rinnuli
Finaal: 2. august Osavõtjaid: 34 Riike: 27 Maailmarekord: 2.20,12 Annamay Pierse, (30. juuli 2009 Rooma) Olümpiarekord: 2.20,22 Rebecca Soni, (15. august 2008 Peking) Olümpiavõitja 2008: 2.20,22 Rebecca Soni, (15. august 2008 Peking) Maailmameister 2011: 2:21.47 Rebecca Soni, (29. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: eelujumised-poolfinaalid-finaal <br style="clear:both;" />
100 m liblikat
Finaal: 29. juuli Osavõtjaid: 42 Riike: 37 Maailmarekord: 56,06 Sarah Sjöström, (27. juuli 2009 Rooma) Olümpiarekord: 56,61 Inge de Bruijn, (17. september 2000 Sydney) Olümpiavõitja 2008: 56,73 Lisbeth Trickett, (11. august 2008 Peking) Maailmameister 2011: 56,87 Dana Vollmer, (25. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: eelujumised-poolfinaalid-finaal <br style="clear:both;" />
200 m liblikat
Finaal: 1. august Osavõtjaid: 28 Riike: 21 Maailmarekord: 2.01,81 Liu Zige, (21. oktoober 2009 Jinan Shi) Olümpiarekord: 2.04,18 Liu Zige, (14. august 2008 Peking) Olümpiavõitja 2008: 2.04,18 Liu Zige, (14. august 2008 Peking) Maailmameister 2011: 2:05.55 Jiao Liuyang, (28. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: <br style="clear:both;" />
200 m kompleksi
Finaal: 31. juuli Osavõtjaid: 34 Riike: 28 Maailmarekord: 2.06,15 Ariana Kukors, (27. juuli 2009 Rooma) Olümpiarekord: 2.08,45 Stephanie Rice, (13. august 2008 Peking) Olümpiavõitja 2008: 2.08,45 Stephanie Rice, (13. august 2008 Peking) Maailmameister 2011: 2.08,90 Ye Shiwen, (25. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: eelujumised-poolfinaalid-finaal <br style="clear:both;" />
400 m kompleksi
Finaal: 28. juuli Osavõtjaid: 36 Maailmarekord: 4.29,45 Stephanie Rice, (10. august 2008, Peking) Olümpiarekord: 4.29,45 Stephanie Rice, (10. august 2008, Peking) Olümpiavõitja 2008: 4.29,45 Stephanie Rice, (10. august 2008, Peking) Maailmameister 2011: 4.31,78 Elizabeth Beisel, (31. juuli 2011, Shanghai) Ametlikud tulemused: <br style="clear:both;" />
4×100 m vabalt
Finaal: 28. juuli Osavõtjaid: 84 Riike: 16 Maailmarekord: 3.31,72 (26. juuli 2009 Rooma) Inge Dekker (53,61), Ranomi Kromowidjojo (52,30), Femke Heemskerk (53,03), Marleen Veldhuis (52,78) Olümpiarekord: 3.33,76, (10. august 2008) Peking Inge Dekker (54,37) Ranomi Kromowidjojo (53,39) Femke Heemskerk (53,42) Marleen Veldhuis (52,58) Olümpiavõitja 2008: 3.33,76, (10. august 2008) Peking Inge Dekker (54,37) Ranomi Kromowidjojo (53,39) Femke Heemskerk (53,42) Marleen Veldhuis (52,58) Maailmameister 2011: 3.33,96 (24. juuli 2011, Shanghai) Inge Dekker (54,91) Ranomi Kromowidjojo (53,26) Marleen Veldhuis (53,33) Femke Heemskerk (52,46) Ametlikud tulemused: eelujumised-finaal <br style="clear:both;" />
4×200 m vabalt
Finaal: 1. august Osavõtjaid:84 Riike: 16 Maailmarekord: 7.42,08 (30. juuli 2009 Rooma) Yang Yu (1.55,47) Zhu Qianwei (1.55,79) Liu Jing (1.56,09) Pang Jiaying (1.54,73) Olümpiarekord: 7.44,31 (14. august 2008 Peking) Stephanie Rice (1.56,60) Bronte Barratt (1.56,58) Kylie Palmer (1.55,22) Linda Mackenzie (1.55,91) Olümpiavõitja 2008: 7.44,31 (14. august 2008 Peking) Stephanie Rice (1.56,60) Bronte Barratt (1.56,58) Kylie Palmer (1.55,22) Linda Mackenzie (1.55,91) Maailmameister 2011: 7.46,14 (28. juuli 2011, Shanghai) Missy Franklin (1.55,06) Dagny Knutson (1.57,18) Katie Hoff (1.57,41) Allison Schmitt (1,56,49) Ametlikud tulemused: eelujumised-finaal <br style="clear:both;" />
4×100 m kompleksi
Finaal: 4. august Osavõtjaid: 84 Riike: 16 Maailmarekord: 3.52,19 (1. august 2009 Rooma) Zhao Jing (58,98) Chen Huijia (1.04,12) Jiao Liuyang (56,28) Li Zhesi (52,81) Olümpiarekord: 3.52,69 (17. august 2008 Peking) Emily Seebohm (59,33) Leisel Jones (1.04,58) Jessicah Schipper (56,25) Lisbeth Trickett (52,53) Olümpiavõitja 2008: 3.52,69 (17. august 2008 Peking) Emily Seebohm (59,33) Leisel Jones (1.04,58) Jessicah Schipper (56,25) Lisbeth Trickett (52,53) Maailmameister 2011: 3.52,36 (30. juuli 2011, Shanghai) Natalie Coughlin (59,12) Rebecca Soni (1.04,71) Dana Vollmer (55,74) Missy Franklin (52,79) Ametlikud tulemused: eelujumised-finaal <br style="clear:both;" />
Avaveeujumine 10 km
Kuupäev: 9. august Osavõtjaid: 25 võistlejat Riike: 25 Olümpiavõitja 2008: Larissa Iltšenko, Ukraina ujuja Olga Beresnjeva diskvalifitseeriti pärast dopingu proovide uuesti analüüsi, mis oli positiivne. [ Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Lubja tänav (Rakvere)
Lubja tänav on tänav Rakvere linna kaguosas Paemurru linnaosas.
Edela-kirdesuunaline Lubja tänav on 150 m pikkune. See saab alguse Võidu tänavalt ning lõpeb Rakvere linna ja Rakvere valla vahelisel piiril. Kaugus Rakvere keskväljakust – Turu platsist – on linnulennult mõõdetuna ligikaudu 1,3 km.
Tänava lõunaserva on rajatud kolm ühepereelamut, põhjaservas asuvad endised tootmismaa krundid, mis on heakorrastamata.
Osonaator
Osonaator (inglise ozonator, ozonizer, ozone generator) on seade, mis valmistab osooni ja millega lastakse osoon õhku või vette.
Vastavat toimingut nimetatakse osoonimiseks ja selle eesmärk on tappa mikroorganisme või eemaldada soovimatuid lõhnu.
Durrani riik
Ahmad-šahh Abdali oli Muhammad Zaman Khan Abdali (Abdali pealiku) poeg ja Nader-šahh Afshari ülem. Pärast Ahmad-šahhi surma jäid Abdalid mitmeks põlvedeks Afganistani valitsejateks. Ühendades vallutustega oma hõimu, võttis Ahmad-šahh Abdali 1747. aasta juunis Afganistani enda kontrolli alla ja sai Afganistani kuningaks. Pärast ühendamist muutis Ahmad-šahh Abdali oma hõimu nime "Durraniks", ning sai edaspidi nimeks Ahmad-šahh Durrani.
Pärast Nader-šahh Afshari surma 1747. aasta juunis kuulutas Ahmad-šahh Durrani enda omaks ka Kandahari piirkonna. Sealt vallutas ta samal aastal Ghazni, Kabuli ja Peshawari. 1749. aastal loovutas mogulite valitseja afgaanidele suure osa Loode-Indiast. Seejärel suundus Ahmad-šahh läände, et võtta enda valdusse Mashhad, mida valitses Šahrokh-šahh. Järgmisena saatis ta armee alistama Hindukušist põhja pool asuvaid alasid ning pärast seda hakkasid kõik erinevad Afganistani hõimud tema ettevõtmistega ühinema. Ahmad-šahh ja tema väed tegid neljal korral vallutusretki ka Indiasse, kus ta võttis enda kotrolli alla Kashmiri ja Pandžabi piirkonnad. 1757. aasta alguses vallutas ta ka Delhi, kuid lubas mogulite dünastial seal edasi valitseda tingimusel, et nad tunnustavad Ahmad-šahh Durrani ülemvõimu Pandžabis, Sindhis ja Kashmiris.
Pärast Ahmad-šahh Durrani surma umbes 1772. aastal sai tema pojast Timur-šahh Durranist järgmine Durrani dünastia valitseja, kes otsustas teha riigi uueks pealinnaks Kabuli ja kasutas talvepealinnana Peshawari. Durrani riiki peetakse tänapäevase Afganistani riigi aluseks, Ahmad-šahh Durranit Rahvuse isaks.
Afganistani riigi asutamine
Aastal 1709 sai Mir Wais Hotak, Kandahari provintsi Ghilji suguharu pealik, Safavidi pärslastest iseseisvaks. Aastatel 1722–1725 valitses tema poeg Mahmud Hotak suurt osa Iraanist ja kuulutas end Pärsia šahhiks. Hotaki dünastia sai oma lõpu 1738. aastal, kui afshariidid, keda juhtis Pärsia Nader-šahh Afshar, kukutasid ja pagendasid nad.
Aasta 1747 tähistab ühtse Afganistani tekkimist, riik oli sõltumatu nii Pärsia kui ka Moguli riikidest. Juulis 1747 otsustas loya jirga (suurnõukogu) Kandahari linna lähedal, et afgaanide uueks juhiks saab Ahmad-šahh Durrani, sellega asutati Durrani dünastia. Vaatamata sellele, et Ahmad-šahh oli enda konkurentidest noorem, oli tema kasuks mitu kaalukat tegurit. Ta kuulus austatud, poliitilise taustaga perekonda, tema isa oli olnud Herati kuberner, kes hukkus afgaanide kaitselahingus.
Varajased võidud
pisi| [[Kandahār|Kandahari linn, selle peamine turg ja tsitadell.]] Üks Ahmad-šahhi esimesi sõjalisi otsuseid oli vallutada Ghiljilt Qalati Ghilji ja Ghazni ning võtta enda kontrolli alla Mogulite poolt määratud asevalitsejalt Nasir-khaanilt Kabul ja Peshawar. Aastal 1749 sunniti Moguli keisril Ahmad-šahh Bahaduri loovutama Ahmad-šahh Durranile Sindi ning Pandžabi piirkonnad ja suure tähtsusega Induse jõe tagused alad, vastutasuks ei rünnanud afgaanid mogulite pealinna. Saanud verevalamiseta märkimisväärsed alad ida suunal, pöördus Ahmad-šahh läände, et võtta enda valdusse Mashhad, mida valitses Nader-šahh Afshari pojapoeg Šahrukh Afshar. Järgmisena saatis Ahmad-šahh armee alistama Hindukuši mägedest põhja pool asuvaid alasid. Lühikese ajaga võttis afgaanide armee oma kontrolli alla tadžikid, hazarad, usbekid, türkmeenid ja teised Põhja-Afganistani hõimud. Ahmad Shah ründas Moguli riigi jäänuseid veel kolmandat ja neljandat korda, sellega tugevdades ta kontrolli Kashmiri ja Pandžabi piirkondade üle, kusjuures Lahoret said valitsema afgaanid. Ta piiras 1757. aastal Delhit, kuid lubas Mogulite dünastial jääda linna valitsema tingimusel, et nad tunnustavad Ahmad-šahhi ülemvõimu Pandžabis, Sindis ja Kashmiris. Ta jättis oma teise poja Timur-šahhi Indiasse afgaanide huve kaitsma ning naasis ise Afganistani.
Suhted Hiinaga
Ahmad-šahh tundis muret Hiina Qingi dünastia laienemisest Kasahstani idapiirini ning püüdis koondada naaberuskonna moslemite khaaniriike ja kasahhe rünnakuks Hiina vastu, tuueks ettekäändeks läänepoolsete moslemite vabastamise. Ahmad-šahh peatas Qingi Hiinaga kauplemise ja saatis väed Kokandi. Kuid kuna tema vallutusretked Indias olid riigikassat tublisti tühjendanud ja tema väed olid kogu Kesk-Aasias hõredad, ei olnud Ahmad-šahhil piisavalt ressursse, et teha enamat saadikute saatmisest Pekingisse. Läbirääkimised hiinlastega vilja ei kandnud.
Kolmas Panipati lahing
pisi| [[Ahmad Shah Durrani|Ahmad-šahh Durrani ja tema koalitsioon alistasid kolmandas Panipati lahingus Maratha Konföderatsiooni ja taastasid šahh Alam II Mogalite impeeriumi. ]] Põhja-Indias oli mogulite võim pärast 1707. aastal keiser Aurangzebi surma pidevalt vähenenud. Aastatel 1751–1752, kui Balaji Bajirao oli peshwa, sõlmisid Maratha ja Mogulid Ahamdiya lepingu. Selle lepinguga hakkas Maratha, pealinnaga Punes, kontrollima peaaegu kogu Indiat ning mogulite kontrolli alla jäi ainult Delhi. Marathad püüdsid nüüd laiendada oma kontrollpiirkonda India loodeosa suunal. Ahmad-šahh korraldas Moguli pealinna röövretke ja naasis suure saagiga. Afgaanidele kätte maksma saatis peshwa Balaji Bajirao Raghunathrao. Ta alistas Pandžabis rohillad ja afgaani väeosad ning tal õnnestus Timur-šahh enda õukonnaga Indiast välja saata ning võtta Lahore, Multan, Kashmir ja teised subahhid Attocki India poolelt Maratha võimu alla. Pärast 1757. aastal Kandahari naasmist oli Ahmad sunnitud minema uuesti Indiasse ja seisma silmitsi Maratha konföderatsiooni rünnakutega.
Ahmad-šahh kuulutatas Marathade vastu džihaadi (islami püha sõja) ning tema armeega liitusid võtlejad erinevatest Afganistani hõimudest, sealhulgas belutšid, keda juhtis Kalati khaan Mir Nasir I. Vägede ülemjuhatajaks valiti Suba-khaan Tanoli (Zabardast-khaan). Varasematele kokkupõrgetele järgnes afgaanide võit Loode-Indias palju suurema Maratha sõjaväe vastu ning 1759. aastal oli Ahmad-šahh enda armeega jõudnud Lahoresse, kus nad olid valmis marathadele vastu astuma. Ahmad-šahh Durrani oli kuulus oma sõjaväest palju suuremate vägede võitmise poolest. Aastaks 1760 olid Maratha väeosad ühinenud Sadashivrao Bhau juhtimisel piisavalt suureks armeeks. Taas oli Panipatist saanud Põhja-India kontrollimise üle toimuvate lahingute tallermaa. Kolmas Panipati lahing (14. jaanuar 1761), milles olid vastamisi moslemitest ja peamiselt hindudest koosnevad armeed, toimus 12 kilomeetri pikkusel rindel. Vaatamata marathade alistamisele selles lahingus, jäid paljud teised väljakutsed Ahmad-šahhi valitsusaega häirima. Mis puudutab kaotusi, siis kolmandas Panipati lahingus said palju kannatada ka afgaanid. See nõrgendas tema haaret Pandžabi üle, mis langes kasvavate sikhide mislite kätte. Mässud toimusid ka Buhhaara piirkonna põhjaosas. Durranid võitsid marathasid otsustavalt kolmandas Panipati lahingus 14. jaanuaril 1761. Lüüasaamine Panipatis tõi marathadele suuri kaotusi ja oli peshwa Balaji Rao jaoks tohutu tagasilöök. Ta sai teate lüüasaamisest Panipatis 24. jaanuaril 1761 Bhilsas, kus ta oli juhtimas abivägesid. Lisaks mitmele olulisele kindralile kaotas Panipati lahingus elu tema poeg Vishwasrao. Balaji Rao suri 23. juunil 1761 ja trooni päris tema noorem poeg Madhav Rao I.
Viimased aastad
Ta ründas Lahoret ja tappis pärast nende püha linna Amritsari vallutamist tuhandeid sikhidest tsiviilelanikke ning hävitas nende austatud Kuldse templi. Kahe aasta pärast tõstsid sikhid uuesti mässu ja ehitasid oma püha linna Amritsari taas üles. Ahmad-šahh üritas veel mitu korda sikhe endale allutada, kuid tulutult. Durrani väed viisid läbi veresauna vaḍḍā ghallūghārā, kui nad tapsid Pandžabis 1762. aastal tuhandeid sikhe. Ahmad-šahh seisis põhjas silmitsi ka teiste mässudega ning lõpuks leppis ta Buhhaara usbekist emiiriga kokku, nende vahelist piiri hakkab tähistama Amudarja. Ahmad-šahh taandus võimult ning asus elama oma koju mägedes Kandaharist ida pool, kus ta 14. aprillil 1773 suri. Tal oli õnnestunud kohalike hõimude liite märkimisväärsel määral tasakaalustada ja hõime vaenutegevusest ning mässust eemal hoida. Ta pälvis tunnustuse "Afganistani isa" nime Ahmad-šahh Baba all.
Durrani riik kaotas kontrolli Kashmiri üle 1819. aastal Shopiani lahingus.
Teised Durrani valitsejad (1772–1823)
Ahmad-šahhi järeltulijad valitsesid rahutul perioodil ning viiskümmend aastat pärast tema surma oli Durrani riik per se lõppenud ja Afganistan oli sattunud kodusõtta. Suur osa Ahmad-šahhi vallutatud territooriumist langes selle poolsajandi jooksul võõrvallutajatele. Aastaks 1818 kontrollisid Ahmad-šahhi järeltulijad, Popalzai valitsejad, ainult Kabuli ning seda 160 kilomeetri raadiuses ümbritsevaid alasid. Nad ei kaotanud vaid äärealasid, aga kontrolli ka teiste Durrani puštunite hõimude üle.
Timur-šahh (1772–1793)
Ahmad-šahhi mantlipärijaks sai tema poeg Timur-šahh, kes algselt määrati haldama isa vallutusi Põhja-Indias, kuid marathad ajasid ta sealt välja. Ahmad-šahhi surma järel reageerisid Durrani pealikud Timuri võimulesaamisele vastumeelselt. Suurem osa tema valitsemisajast kulus kodusõja pidamisele ja mässude mahasurumisele; Timur oli mässu tõttu sunnitud pealinna Kandaharist Kabuli viima. Timur-šahh osutus kehvaks valitsejaks, tema valitsemisajal hakkas Durrani riik veel kiiremini lagunema. Ta on tähelepanuväärne selle poolest, et tal oli 24 poega, kellest mitmed said Durrani alade valitsejaks. Timur suri 1793. aastal ja trooni päris tema viies poeg, Zaman-šahh.
Zaman-šahh (1793–1801)
pisi| [[Kabul|Kabuli basaari peatänav.]] Pärast Timur-šahhi surma võitlesid trooni pärast tema kolm tema poega – Kandahari, Herati ja Kabuli kubernerid. Kabuli kuberner Zaman-šahhil oli teiste ees eelis, kuna riigi pealinn oli tema kontrolli all. Temast sai šahh, kui ta oli 23-aastane. Ta kutsus paljud enda poolvennad pealinna, et uus šahh valida, kuid vangistas nad. Afganistani ebastabiilsust tekitanud tülid Timuri järeltulijate vahel olid ettekäändeks ka välisjõudude sekkumisele.
Sõiduki teleopereerimine
Sõiduki teleopereerimine on sõiduki kaugelt juhtimine. See eeldab sõiduki ja juhtimisseadme vahelist sidelinki, mis võib olla saavutatud nii juhtmevabalt kui ka kaabliga. Erinevalt vaatevälja põhisest kaugjuhtimisest nõuab teleopereerimine sõiduki anduritelt lokaliseeritud andmeid, sidelingi piisavalt head stabiilsust ning juhtimiskäskude tõhusat genereerimist.