cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eva Kübar
Tema kultuurikirjutisi on avaldanud näiteks ajalehed Postimees ja Sirp ning ajakiri Teater. Muusika. Kino. Varem on ta töötanud ajakirjanikuna ka ETV saates "Aktuaalne kaamera".
Freddy Loix
Freddy Loix (sündinud 10. novembril 1970 Tongerenis) on endine Belgia rallisõitja.
Carl Schirren
Carl Christian Gerhard Schirren (20. november (vkj 8. november) 1826 – 11. detsember (vkj 28. november) 1910) oli baltisaksa ajaloolane, publitsist ja avaliku elu tegelane.
Schirren oli küll geograafiaalase haridusega, kuid hakkas 1850. aastatel huvituma ajaloost. Esialgu kirjutas ta peamiselt arvustusi ja lühiartikleid, selle kümnendi kaalukamaks tööks oli tema arvustus Taani hindamisraamatu põhjal tehtud töö kohta, milles Schirren avaldas oma seisukohti raamatu sisu kohta tunduvalt laiemalt, kui arvustuse formaat oleks eeldanud (ta kirjutas sisuliselt hindamisraamatust oma uurimuse).
Aastatel 1861–1864 oli Schirren Õpetatud Eesti Seltsi esimees. Tema ametiajal kaugenes ÕES oma algsest estofiilsest suunast.
1862–1864 andis Schirren välja Tartu päevalehte Dorpater Tagesblatt, 1863. aastal sai tast Tartu Ülikooli Vene ajaloo professor ning ta asus üha tõsisemalt ajalooga tegelema.
1860. aastatel huvitus aga Schirren üha enam ka poliitikast, asudes kaitsma baltisakslasi vaikselt hoogu koguva slavofiilsuse ja võimaliku venestuse eest. Tema Liivimaa patrioodi mentaliteet avaldub ka selle aja töödes, kus Schirren rõhutab ajaloo võtmesündmustes osalenud liivimaalaste (Wolter von Plettenberg, Johann Reinhold von Patkul) tähtsust ja positiivsust. Venemaal sai ta tuntuks vastusega slavofiil Juri Samarinile, kes oli rünnanud Balti erikorda. Schirren kaitses oma ajaloolistel argumentidel põhinenud vastuses (aastal 1869) Balti provintsides seni kehtinud õiguslikku korda, viidates Uusikaupunki rahulepinguga Venemaa poolt antud garantiidele. Selle poliitiliselt irriteeriva kirja eest vallandati Schirren Tartu Ülikooli Vene ajaloo professori kohalt ning ta oli sunnitud Venemaalt lahkuma.
Ülejäänud elu veetis Schirren Saksamaal, kus ta töötas Kieli ülikooli ajalooprofessorina, 1878–1879 oli ta ka rektor. Eriti mahukaid ajalooteoseid ta ei avaldanud, kuid ta uuris mitut üksikprobleemi. Tema põhiliseks huvivaldkonnaks oli Põhjasõda ning sellega seotud sündmused. Seda uurides Schirren leidis näiteks, et Rootsi allakäigus polnud süüdi mitte Karl XII, vaid hoopis tema isa Karl XI, kes teatavasti teostas baltisakslastele jaoks äärmiselt ebameeldiva mõisate reduktsiooni.
Schirreni olulisimad saavutused olid aga tema allikpublikatsioonid ja personaalarhiiv. Tema teostet mahukaim oli aastatel 1861–1885 välja antud 11-köiteline "Quellen zur Geschichte des Untergangs livländischer Selbsständigkeit" (viimased 3 köidet pealkirjaga "Neue Quellen..."), mis on koostatud Rootsi ja Taani arhiividest leitud Liivi sõja algusaastaid (1557/1558–1562) puudutavatest allikatest. See allikatekogu on sisuliselt asendamatu infoallikas Liivi sõja uurijate jaoks. Schirreni personaalarhiivis leidub peamiselt Põhjasõjaga seotud materjale, mis samuti omavad väga suurt teaduslikku väärtust.
Hallsamblik
Hallsamblik (Hypogymnia (Nyl.) Nyl.) on samblike perekond lapiksamblikuliste sugukonnast.
Eesti liigid
Eestis on leitud kasvamas neli hallsambliku liiki:
Ambla vald (1939)
Ambla vald oli vald Järva maakonnas aastail 1939–1950. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
1939. aasta vallareform
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Ambla valla maa-alast, välja arvatud Kuru, Kitseküla ja Rägavere külade ning Jootma asunduse maa-alad; senise Nõmküla valla Kaarevere, Tammiku, Jõgisoo, Roosna ja Koigi külade ning Roosna, Suuga ja Karkuse asunduste maa-aladest.
Esimene Ambla vallavanem oli Anton Perendi. 21. detsembril 1939 valiti vallavanemaks endine Nõmküla vallavanem Karl Õunapuu. Vald kuulus Riigivolikogu 19. valimisringkonda, kust valiti August Miljan.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
1945 augustis moodustati Ambla vallas Ambla külanõukogu keskusega Ambla alevis, Jäneda külanõukogu keskusega Pirsu külas ja Roosna külanõukogu keskusega Roosna külas. 1950. aastal Ambla vald likvideeriti ja selle alad arvati Tapa rajooni koosseisu.
Laine Randjärv
Laine Randjärv (sündinud 30. juulil 1964 Moskvas, aastatel 1985–2011 Laine Jänes) on Eesti poliitik, koorijuht, muusikapedagoog ja kirjastaja.
Ta on olnud Tartu linnapea (2004–2007) ja Eesti Vabariigi kultuuriminister (2007–2011).
Randjärv on olnud Riigikogu XI, XII ja XIII koosseisu liige. Aastail 2011–2015 oli ta Riigikogu aseesimees.
Ta oli 13. augustist 2002 kuni 11. jaanuarini 2022 Eesti Reformierakonna liige.
Haridus
Randjärv õppis Tartu Ülikooli doktorantuuris ajaloo erialal. 9. mail 2013 läks ta kaitsma Tartu Ülikoolis doktoritööd "Loovisiksuse roll Eesti laulupeoliikumises aastatel 1940–1980 Tuudur Vettiku ja Roland Laasmäe epistolaarse pärandi põhjal" (juhendajad professor Aadu Must (TÜ) ja emeriitprofessor Kuno Areng (Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia), oponendid prof dr Karsten Brüggemann (Tallinna Ülikool) ja dr Simo Mikkonen (Jyväskylä Ülikool)). Töö jäi kaitsmata ning TÜ sisekontrolli aruanne näitab, et Randjärve doktoritöö kaitsmise protsessis rikuti protseduurireegleid ja head akadeemilist tava. Lõpuks otsustati, et Randjärv ei pea oma tööd ümber tegema, vaid võib seda lihtsalt uuesti kaitsta.
pisi|Balti Assamblee Riigikogu istungite saalis 2014
Töö
alt=|vasakul|pisi|Ene Ergma (Riigikogu esimees) ja Laine Randjärv (Riigikogu I aseesimees) pisi|Spordiajakirjanik [[Lembitu Kuuse ja kultuuriminister Laine Randjärv Võru Spordikeskuse staadioni avamisel 2009. aastal]]
Poliitiline karjäär
Poliitikasse siirdus Laine Jänes suvel 2002, mil ta osales kohalike omavalitsuste valimistel ning mille tulemusena tõusis Tartu abilinnapea ametikohale Andrus Ansipi juhitud Tartu linnavalitsuses. 23. septembrist 2004 valiti ta Tartu linnapeaks.
Kevadel 2007, pärast riigikogu valimisi tegi Ansip, nüüd juba peaministrina, Jänesele ettepaneku asuda kultuuriministri ametikohale.
16. oktoobril 2005 toimunud kohalike omavalitsuste valimistel juhtis Jänes Reformierakonna Tartus taas võidule, kogudes ise 4025 häält, mis oli üle Eesti 3. tulemus, suurim väljaspool Tallinna ja suurim Reformierakonnas. Valimistel saadi kokku 11 243 tartlase toetus ning sellega sai Reformierakond Tartu linnavolikogus 19 kohta. Reformierakond jäi suurimaks jõuks Tartu linnavolikogus ja jätkas koalitsioonis Keskerakonnaga.
2005–2007 oli Laine Jänes Läänemere Linnade Liit (UBC) asepresidendiks.
2007 kandideeris Laine Jänes riigikogu valimistel. Ta kogus 9303 häält ning valiti seega XI Riigikogu koosseisu liikmeks. Tema kogutud häältesaak oli paremuselt kolmas, kohe pärast Andrus Ansipit ja Edgar Savisaart.
5. aprillist 2007 kuni 6. aprillini 2011 ametis olnud Andrus Ansipi teises valitsuses oli ta kultuuriminister. Tema asendusliige Riigikogus oli Helmer Jõgi.
2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Randjärve nime all Tartu linna piirkonnas ning valiti XII Riigikogu koosseisu. Aastatel 2011–2015 oli Laine Randjärv Riigikogu I aseesimees.
2015. aastal kandideeris Randjärv Riigikogu valimistel Harjumaa/Raplamaa piirkonnas]] ning valiti XIII Riigikogu koosseisu. 2015. aprillikuust kuni 2016. aasta novembrini oli ta Riigikogu kultuurikomisjoni esimees. Pärast Reformierakonna opositsiooni langemist 2016. aasta sügisel jätkas Randjärv tööd kultuurikomisjoni aseesimehena.
2009 kandideeris ta Euroopa Parlamendi valimistel ning sama aasta sügisel ka kohalike omavalitsuste valimistel Põhja-Tallinna valimisringkonnas ja 2013 aastal Tallinnas Lasnamäe piirkonnas. 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Eestis kogus Randjärv 718 häält.
Laine Randjärv on olnud mitme esinduskogu liige. Aastail 2011 ja 2014 oli ta Balti Assamblee president ning 2011–2015 Riigikogu Eesti Balti Assamblee parlamendidelegatsiooni president.
Poliitikast lahkumine
14. septembril 2018 valis SA Eesti Kontserdi nõukogu Randjärve ühehäälselt juhatuse liikme kohale, ent lepingu sõlmimiseni ei jõutud. Põhjused olid erinevad.
Riigikogust lahkus Randjärv 2019. aasta veebruaris. Sama aasta 12. veebruaril valis Viimsi vallavolikogu ta Viimsi vallavanemaks. Aasta lõpul, 3. detsembril 2019, teatas Randjärv oma otsusest vallavanema kohalt tagasi astuda, viidates erinevatele väärtustele juhtimistasandil.
28. jaanuaril 2020 teatas Randjärv oma otsusest tegevpoliitikast lõplikult lahkuda. Laine Randjärv lahkus Eesti Reformierakonnast 11. jaanuaril 2022.
Juhatamas laulupidusid ja laulupäevi
Ta on juhatanud Tartu laulupidu (2004), vaimulikke laulupidusid (2005 ja 2010), Öölaulupidusid (2008 ja 2013) ning seisnud kooride ees maakondlikel laulupidudel.
Kirjastustegevus
Raamat nomineeriti 2021. aasta Eesti Kooriühingu Galal AASTA TEGU kategoorias.
Helisalvestis
2002 – Naiskvintett Lady Harmonists (loodud 1992) CD-plaat „Ikka veel...”.
Isiklikku
Tema isa on insener, tehnikateaduste kandidaat, geodeet ja Eesti Maaülikooli emeriitprofessor Jüri Randjärv (snd 1937).
Laine oli 22 aastat abielus insener Viljar Jänesega (snd 1964), neil on kaks täiskasvanud tütart. Abielu lahutati aastal 2011. "Kuigi lahutus on väga halb lahendus, on see mõnikord vist halbadest lahendustest parim," ütles Laine Jänes Õhtulehele.
Aastast 2022 on tema elukaaslane Mart Erik.
Sassovo
Sassovo on linn Venemaal Rjazani oblastis, Sassovo rajooni keskus. Asub Tsna jõe kaldal, 184 km kaugusel Rjazanist.
Sassovo küla on esmamainitud 1642. aastal. 18. sajandil sai asulast köietootmise keskus. 1926. aastal sai asula linnaõigused.
1945. aastast asub seal Sassovo tsiviillennukool.
2020. aasta alguses oli linnas arvestuslikult 23 786 elanikku.
Gilles Panizzi
pisi|Gilles Panizzi Gilles Panizzi (sündinud 19. septembril 1965 Racquebrune-cap-Martinis) on Prantsusmaa rallisõitja.
Aastatel 2000–2003 võitis ta 7 WRC etappi.
Harold Shipman
Harold Frederick Shipman (14. jaanuar 1946 – 13. jaanuar 2004) oli briti arst, kes võis olla Suurbritannia kõigi aegade kõige ohvriterikkam sarimõrvar. Teda on hakatud nimetama Mr Death ('hr surm') või Dr Death ('dr surm').
Lapsepõlv ja noorus
Harold Shipman oli pärit Nottinghamist. Tema isa oli veoautojuht.
See tuli välja ning ta sai 1976. aastal 600 naela suuruse trahvi narkootikumide tarvitamise ja võltsimise eest. Ta nõustus psühhiaatrilise raviga.
Pärast lühiajalist töötamist meditsiiniametnikuna Durhamis hakkas Shipman 1977 arstina tööle Hyde’i linnas Donneybrook House’is. 1992. aastal hakkas ta praktiseerima üksinda.
Kuriteod
Sõltumatu uurimise kokkuvõtte järgi juulist 2002 tappis ta aastatel 1975–1998 West Yorkshire'is Todmordenis ja Suur-Manchesteri idaosas Hyde'is perearstina töötades 215 oma patsienti. Kokkuvõtte teinud kohtunik Dame Janet Smith möönis, et on veel 45 kahtlast surmajuhtumit, mida ei saa täie kindlusega Shipmani arvele kirjutada. Selle uurimise lõplikud tulemused.
Shipman tappis oma ohvrid surmava diamorfiinisüstiga. (Diamorfiin on meditsiinis kasutatav heroiini variant, mida Suurbritannias lubatakse kasutada valuvaigistina.)
Tema ravialustest suri kokku 459 inimest ja paljud juhtumid jäävad hämarusse, sest Shipman kirjutas sageli üksinda surmatunnistuse välja. Ta võltsis haiguslugusid, et kinnitada surma põhjust surmatunnistusel, ja valetas sugulastele, et kutsus kiirabi välja. Ta tegi surmavaid süste sageli isegi ohvri kodus ajal, kui majas oli patsiendi perekonnaliikmeid.
Enamik ohvreid olid eakad naised. Ohvrite vanus oli 41–93 aastat.
Suur suremus tema patsientide hulgas tegi kolleegidele muret, kuid patsiendid usaldasid teda. Ta oli patsientide suhtes väga tähelepanelik ja hoolitsev.
Motiivid
Shipman ei ole andnud oma tegude kohta mingeid ütlusi, nii et tema motiivid jäävad saladusse. Ta leiti süüdi olevat ka oma viimase ohvri, Hyde'i endise linnapea, lesknaise Kathleen Grundy 386 000-naelase testamendi võltsimises, kuid rohkem rikkaid patsiente tal ei olnud. Seetõttu on arusaamatu, miks 3100 patsiendiga perearstist sai sarimõrvar.
Tabamine, uurimine, kohus ja vangla
Shipmani kuriteod avastati pärast seda, kui ta püüdis võltsida 24. juunil 1998 surnud Kathleen Grundy testamenti. Shipman oli teinud koduvisiidi, tuues ettekäändeks vereproovi võtmise väljamõeldud uurimistöö tarbeks. Võltsimine ebaõnnestus, sest testamendi tekst oli kohmakalt trükitud Shipmani kirjutusmasinal ja kogu varanduse jätmine arstile oli ebausutav. Shipman võltsis ka patsiendi allkirjad, kuid tal oli kaks tunnistajat, kes nägid, kuidas Grundy kirjutas alla mingile paberile. 24. juulil andis ohvri tütar asja politseile uurida. Ohvri surnukeha ekshumeeriti augustis ja sellest leiti diamorfiini jälgi. Politsei oli sama aasta märtsis ühe perearsti kahtlustuste tõttu tema tegevust uurinud, kuid ei suutnud leida tema vastu tõendeid.
Enne arreteerimist ütles Shipman meditsiiniõele, et ta jääb tõendite põhjal süüdi, ning hakkas nutma. Ainuke asi, mis ta Grundy surma puhul valesti tegi, olevat olnud see, et ta ei suutnud teha nii, et Grundy surnukeha kremeeritaks.
Shipman kutsuti koos advokaadiga 7. septembriks politseisse. Kui Shipmanil paluti kommenteerida surma põhjust (morfiini või diamorfiini üledoos), siis Shipman väitis, et oli kahtlustanud Grundyt narkootikumide kuritarvitamises või regulaarses tarvitamises.
Shipman eitas järjekindlalt oma süüd. Ta eitas isegi süüdistusi mürgiste ravimite kuritarvitamises ja surmatunnistustele valeandmete kirjutamises, kuigi need olid ilmsed faktid. Seetõttu ei ilmnenud ka süüd kergendavaid asjaolusid.
Kohtuprotsess Shipmani üle kestis neli kuud. Shipman mõisteti jaanuaris 2000 süüdi 15 patsiendi tapmises. 31. jaanuaril kell 17.07 mõistis kohtunik Forbes talle Prestoni kohtus 15 eluaegset vanglakaristust. Siseminister David Blunketti korraldusel 2002 pidi ta jääma eluks ajaks vanglasse.
Kuni Wakefieldi vanglasse üleviimiseni oli Shipman enesetapuvalve all, kuid Wakefieldis see lõpetati, sest tema käitumine ei viidanud võimalikule enesetapule. Teda kontrolliti iga tund. Enesetapule eelneval õhtul oli tal kuueminutine telefonikõne oma abikaasaga, mis ei sisaldanud midagi ebaharilikku.
Surm
Ta leiti kella kuuese rituaalse ülevaatuse käigus pooduna oma kambrist Wakefieldi vanglas West Yorkshire'is 13. jaanuaril 2004 kell 6.20 ning tunnistati surnuks kell 8.10. Esialgse teate kohaselt poos ta end voodilinade abil oma kambri trellide külge.
Isiklikku
Aastal 1966 abiellus Shipman Primrose'i, talunikutütrega, kellega ta oli tuttavaks saanud Leedsis õppimise ajal oma ööbimiskohas Wetherbys. Primrose oli Haroldist aasta noorem. Neil sündisid tütar Sarah (1967) ning pojad Christopher (1971), David (1981) ja Sam (1983).
Patrick Buchanan
thumb|Patrick Buchanan Patrick Joseph Buchanan (sündinud 2. novembril 1938 Washingtonis) on USA konservatiivne poliitik ja kommentaator.
Buchanan on vastu multikultuursusele ja abordile. Teda peetakse tihti paleokonservatiiviks.
Alates külma sõja lõpust on Buchanan järjekindlalt toetanud seisukohta, et USA ei peaks sõjaliselt teiste riikide probleemidesse sekkuma.
Teda on süüdistatud holokausti eitamises – 1990. aastal väitis ta New York Posti arvamusloos, et 850 000 juuti ei olnud võimalik tappa Treblinka gaasikambris diiselmootori heitgaasidega. Ta väitis ka, et Treblinka ei olnud "surmalaager", vaid transiitlaager.
Kui 1992. aasta Los Angelese rahutusteni viinud videolõik Rodney Kingi peksmisest Los Angelese politseinike poolt tuli avalikus, karjus Buchanan CNN saates "Crossfire", kus ta osales parempoolse kommentaatorina, saatekülalise, video teinud George Holliday peale: "Kas sa ei saa aru, miks politseinikud seda tegid?" ("Can’t you understand why they [the police] did what they did?")
USA presidendivalimised
Buchanan on kandideerinud kolm korda USA presidendiks.
1992 kandideeris ta Vabariiklikus Parteis, kui esitas väljakutse valitsevale presidendile George Bush vanemale, kelle populaarsus vähenes. Buchanan võitis esimesed eelvalimised New Hampshire'is 38%-ga häältest, kuid teistes osariikides läks asi kehvemini ja ta kaotas Bushile.
1996 ootas Bill Clinton tagasivalimist ja tal polnud oma erakonnas tõsist rivaali. Tema peamine vastaskandidaat vabariiklaste seas oli Robert Dole. Buchanan võitis eelvalimistel teda Alaskal, Louisianas ja Iowas, kuid lõpuks pidi tunnistama Dole'i paremust. Ta aga teatas, et kui Dole nimetab oma asepresidendikandidaadiks abordi pooldaja, kavatseb ta kandideerida USA Maksumaksjate Partei (nüüd Konstitutsioonipartei) kandidaadina. Kui Dole nimetas asepresidendikandidaadiks Jack Kempi, toetas Buchanan teda.
Veel 2001. aastal osales Buchanan Reformipartei kongressil, kuid 2004 teatas enne presidendivalimisi, et ta tunneb end jälle vabariiklasena, kuid ei soovi enam kunagi presidendiks kandideerida.
Joe Jonas
Joe Jonas (kodanikunimega Joseph Adam; sündinud 15. augustil 1989) on ameerika laulja, muusik ja näitleja. Ta oli juhtlaulja koos oma noorema venna Nickiga ja Keviniga pop-rokkansamblis Jonas Brothers. Ta mängis Joseph Lucase rolli Disney Channeli originaalsarjas "Jonas". 2008. aastal osales bänd filmis "Rokilaager", millega kogusid tublisti kuulsust. 29. oktoobril 2013 teatasid vennad, et trio läheb laiali.
Taust
Joseph Adam Jonase sünnikoht on Casa Grande Arizonas. Tema ema Denise on endine viipekeeleõpetaja ja laulja ning isa Paul Kevin Jonas (seenior) laulukirjutaja ja muusik. Joe'l on Itaalia, Saksa, Briti, Iiri, Šoti, Cherokee ja Kanada juuri. Joe'l on üks vanem vend Kevin ja kaks nooremat Nick ja Frankie. Ta kasvas üles kristlikus peres. 2015 aastal liitus ta uue bändiga DNCE
Jonas Brothers
2005. aastal kuulas Columbia Recordsi uus president Steve Greenberg Nicki salvestist. Kuigi Greenbergile album ei meeldinud, meeldis talle Nicki hääl. Pärast laulu "Please Be Mine", mille autorid ja esitajad olid kõik vennad, kuulmist otsustas Greenberg Daylight/Columbia Recordsi nimel poistega lepingu sõlmida.
"It's About Time", vendade esimene album, ilmus 8. augustil 2006. Bändi mänedžeri sõnul oli see vaid veidi üle 50 000 eksemplariga "limiteeritud väljaanne". Kuna Sony ei olnud bändi edasisest reklaamimisest huvitatud, kaalus Jonas Brothers plaadifirma vahetamist. Bändi ja Columbia Recordsi koostöö lõppes 2007. aasta alguses.
Pärast lühikest aega ilma plaadifirmata, sõlmis Jonas Brothers 2007. aasta veebruaris lepingu Hollywood Recordsiga. Umbes samal ajal esinesid vennad GAP-i Baby Bottle Popside reklaamides, lauldes reklaamlaulu. Nende omanimeline teine album, "Jonas Brothers", ilmus 7. augustil 2007. See jõudis esimesel nädalal Billboard Hot 200 edetabelis 5. kohale.
Jonas Brothersite kolmas album, "A Little Bit Longer", anti Ameerika Ühendriikides välja 12. augustil 2008 ja see tõusis Billboard 200-s esikohale.
16. juunil 2009 ilmus Jonas Brothersite 4. (3. plaadifirma Hollywood Recordsi all ilmunud) stuudioalbum "Lines, Vines, and Trying Times". Album jõudis Billboard 200-s 247 000 müüdud eksemplariga esikohale.
Sooloartist
19. mail 2010 teatati, et Joe Jonas plaanib ilmutada sooloalbumi. See on esimene Joe plaat ilma Jonas Brothersita. Albumist rääkides ütles Joe: "Jah, siin pole mingit saladust ... Me lihtsalt ootame õiget aega. Sel aastal on tulemas palju Jonase kraami, seega kui sellele albumile on koht, siis me selle ka välja anname."
Jonas rääkis oma kogemust töötades produtsendi Frankmusikuga: "Frank on väga lahe ja andekas ... Me kohtusime mõni kuu tagasi ja kui me esimest korda kohtusime, ei läinud kõik plaanipäraselt. Me ei olnud kindlad, kas me hakkame koostööd tegema. Tal on tugev electropopi ja tantsumuusika taust, nüüd on see üsnagi meie suund."
Näitlejakarjäär
17. augustil 2007 oli Joe koos oma vendadega külalisesinejaks ühes telesarja "Hannah Montana" osas. Kõrvuti selle osaga linastus ka "High School Musical 2" ja Disney Channeli saate "Phineas and Ferb" tutvustusega. Osa saavutas rekordilise vaadatavuse 10,7 miljoni vaatajaga ja sellest sai kaabeltelevisiooni vaadatuim telesaade.
Joe ja ta vennad olid osalised Disney Channeli filmis "Rokilaager", kus nad mängisid bändi Connect Three. Joe mängis meespeategelast ja juhtlauljat Shane Grayd; Nick oli kitarrist ja trummar Nate; Kevin oli kitarrist Jason. Filmi soundtrack lasti välja 17. juunil 2008. Film esilinastus 20. juunil 2008 USA-s Disney Channelil ja Kanadas Familys. Filmi järg "Rokilaager 2: Viimane esitus" esilinastus 3. septembril 2009.
Tõsielusari "Jonas Brothers: Living the Dream" esilinastus Disney Channelil 16. mail 2008. Esimene hooaeg, mis kestis kuni 5. septembrini 2008, kirjeldas vendade elu turnee "Look Me In The Eyes" ajal. Tuuri nimi oli inspireeritud bändi laulust "When You Look Me in the Eyes". Sarja teine hooaeg algas 21. märtsil 2010. Teine hooaeg jälgis bändi Euroopas nende maailmaturnee "World Tour 2009" ajal.
Joe ning tema kolm venda Kevin, Nick ja Frankie osalesid oma Disney telesarjas "Jonas". Sarjas mängivad Jonase vennad popmuusikabändi, kes püüavad normaalselt elu elada. Esimene hooaeg esilinastus 2. mail 2009. Teise hooaja filmimine algas 2010. aastal.
2010. aasta veebruaris mängis Joe Jonas tennisemängijat Vampire Weekendi loo "Giving Up the Gun" muusikavideos koos Jake Gyllenhaali, Lil Joni ja RZA-ga.
Isiklik elu
2006. aastal käis Jonas kohtamas AJ Michalkaga bändist 78violet.
2008. aastal oli Jonas suhtes laulja Taylor Swiftiga. 11. novembril 2008 ütles Swift intervjuus Ellenile, et Jonas jättis ta 27-sekundilise telefonikõnega maha. Ka ütles Swift, et lugu "Forever & Always" albumilt "Fearless" oli inspireeritud Jonasest.
Jonas alustas suhet Camilla Belle'iga pärast seda, kui Camilla oli bändi muusikavideos "Lovebug". Pärast peaaegu aastast koosolekut öeldi, et nad on lahku läinud.
12. märtsil 2010 avaldas Demi Lovato, Jonase kaasnäitleja filmidest "Rokilaager" ja "Rokilaager 2", et tema ja Jonas on suhtes. 24. mail 2010 teatas Lovato oma Twitteris, et tema ja Jonas ei ole enam koos.
Peenike punane joon (film)
"Peenike punane joon" (originaalpealkirjaga "The Thin Red Line") on Ameerika Ühendriikide sõjafilm, mis valmis 1998. aastal.
Film on loodud James Jonesi romaani "Peenike punane joon" põhjal.
Film keskendub USA merejalaväelaste elule Teise maailmasõja lahingute ajal Guadalcanali saarel.
FF Jaro
FF Jaro (Fotbollsföreningen Jaro Jalkapalloseura) on Soome jalgpalliklubi, mis tegutseb Jakobstadis. Klubi mängib 2017. aastal Ykkönenis.
Harri Rovanperä
pisi|Harri Rovanperä Harri Rovanperä (sündinud 8. aprillil 1966 Jyväskyläs) on Soome endine rallisõitja.
Ta osales autoralli maailmameistrivõistlustel 1993–2006 113 etapil, neist 90 korda WRC-autoga. Ralli etapivõitte on tal 77. Ainsa rallivõidu saavutas ta 2001. aasta Rootsi rallil. Esikolmikusse jõudis ta 15 etapil.
Isiklikku
Ka tema poeg Kalle Rovanperä on rallisõitja.
Keermesülekanne
Keermesülekanne on ülekanne, mida kasutatakse pöördliikumise muutmiseks translatoorseks liikumiseks, mõnikord aga ka vastupidi. Seejuures võib nii kruvil kui mutril olla kas üks eesnimetatud liikumistest või siis mõlemad üheaegselt.
Keermesülekande eelised
Keermesülekande eelisteks on:
Keermesülekande puudused
Keermesülekande puudusteks on:
Ülekande detailide konstruktsioon
Keermesülekannete kruvid jagatakse jõukruvideks (tungrauad, pressid) ja käigukruvideks (tagavad täpseid paigutusi metallilõikepinkides ja mõõteriistades). Kruvidel on tavaliselt trapetskeere, eriti suurte ühesuunaliste jõudude korral aga tugikeere. Ruutkeeret, milles hõõrdumine on küll väiksem kui trapetskeermes ei kasutata, kuna seda on raske freesimise ja lihvimisega lõplikult töödelda.
Jõu- ja ebatäpsete käigukruvide mutrid valmistatakse tervikutena. Täpseid paigutusi nõudvate mehhanismide mutrid tehakse aga koostatavatena või poolitatuina, et vältida valmistamisest või kulumisest tingitud lõtke. Koostatav mutter koosneb liikumatust ja liikuvast osast. Viimast saab piki telge teisaldada ning pärast lõtku kõrvaldamist fikseerida. Hästi väljareguleeritud ülekande poolitatud mutri mõlema poole keermeniidid haaravad kruvi keermeniiti ilma lõtkuta.
Ülekande detailide materjalid
Kruvid valmistatakse terasest 40, 40X, 50 jt. Täpsed keermed pärast termilist töötlemist lihvitakse. Mutrid tehakse tavaliselt antifriktsioonmaterjalist: tinapronksist, tinavabast pronksist või siis antifriktsioonmalmist.
Olenevalt töötingimustest määritakse keermete tööpindu viskoosse määrde või õliga.
Jõud ülekandes
Keermesülekandes mõjuvad jõud määratakse samade valemitega, mis kinnituskeermetelgi. Keermesülekande käikude arv ei ole tavaliselt suurem kui z=3.
Keere või olla parem- või vasakpoolne. Parempoolse keermega kruvi keeratakse mutrisse päripäeva, välja aga vastupäeva; vasakpoolse keermega kruvi- vastupidi.
Teoreetilisest mehaanikast teame, et raskuse Q mööda kaldpinda ühtlaseks ülesnihutamiseks on sellele tarvis rakendada horisontaalne jõud:
\lambda on kaldpinna tõusunurk, \varphi- hõõrdenurk.
Ruutkeermega kruvi ühtlaseks pööramiseks on selle tarvis rakendada pöördemomenti:
kus \lambda on keermeniidi tõusunurk keskläbimõõdul d_2;
Siin t, S ja z on vastavalt keerme tõus, keerme samm ja keerme käikude arv.
Trapets- ja tugikeermega kruvidel pöördemoment
kus on taandatud hõõrdenurk
Trapetskeermetel võrdub nurk poole profiilinurgaga °
Tugukeermetel kasutatakse aga nurga asemel nurka 3°
Kui keermeniidi tõusunurk \lambda osutub vastavast hõõrdenurgast \varphi või väiksemaks on keermepaar isepidurduv.
Kruvipaari kasutegur
Kasuliku töö ja pöörleva lüli üheks pöördeks kulutatud töö suhe määrab kruvipaari kasuteguri \eta:
sest:
ja
Trapets- ja tugikeermete korral kasutatakse valemis taandatud hõõrdetegurit. Sel juhul:
Toodud valemitest järeldub, et ruutkeermega keermepaari kasutegur on ühe ja sama tõusunurga \lambda korral suurem kui trapets- ja tugikeermega paaridel, sest. Järelikult osutub võit jõus (ühe ja sama \lambda korral kõige suuremaks ruutkeermega keermepaaril.
Siinkohal tuleb veel kindlasti märkida, et keerme tõusunurga suurendamisega suurendame küll kasutegurit, kuid kaotame jõus.
Keermesülekande arvutus
Keermesülekandeid arvutatakse tööpindade kulumisele, kruvi ja mutri tugevusele ning kruvi pikipüsivusele (survel).
Kulumise arvutus
Suhtelise libisemise kiirus keermepaaris on tavaliselt telgliikumise kiirusest 10...40 korda suurem. Koormatud kruvi ja mutri keermete suure suhtelise libisemise tõttu nende tööpinnad kuluvad ning ülekanne muutub töökõlbmatuks.
Ülekande vajaliku kulumiskindluse tagamiseks on vaja, et keskmine surve keermes ei ületaks lubatavat survet.
kus
Viies eelmisse valemisse suuruse, kus H on mutri kõrgus, ning avaldades keerdude arvu mutris z_{mutter} mutri kõrguse kaudu , saame valemi projektarvutuseks:
Trapetskeermetel on keerme profiili kõrgus on üldjuhul võrdne poole keerme sammuga h=0,5S. Asetades selle suuruse viimasesse valemisse, saame
Samm S määratakse tavaliselt kinemaatilise arvutusega. Mutri suhteline kõrgus valitakse tervikmutritel piirides 1,2...2,5 ning poolitatud mutritel piirides 2,5...3,5. Suuremaid väärtusi kasutatakse väiksema läbimõõduga keermete puhul.
Tugevusarvutus
Kruvi vardale mõjuvad üheaegselt telgjõud Q, mis tõmbab või surub seda, ning väändemoment M_v. Raskelt koormatud kruvidele tehakse kontrolltugevusarvutus III tugevusteooria järgi leitud ekvivalentpingega:
Siin:
ja
Mutri kontrolltugevusarvutusel kontrollitakse selle keermeniitide lõiketugevust valemiga:
kus a on mutri keermeniidi profiili aluse laius.
Stabiilsuse (püsivuse) arvutus
Pikkadel kruvidel millistel on suhe kontrollitakse püsivust Euleri valemiga:
Suhte puhul toimub kontrollimine Jassinski valemiga:
kus
Siit tulenevalt kriitiline koormus:
.
Kui, stabiilsuskontrolli ei tehta.
Harilik hallsamblik
Harilik hallsamblik (Hypogymnia physodes (L.) Nyl.) on hallsambliku perekonda kuuluv liik samblikke.
Ta kasvab enamasti okas- ja lehtpuude koorel, kuid vahel ka kividel ja (liivasel) pinnal.
Harilik hallsamblik on vastupidavam õhureostusele kui enamik teisi samblikke, mistõttu ta on valdavaim samblikuliik linnades.
Liudsamblik
Liudsamblik (Lecanora Ach.) on liigirikas samblike perekond.
Varem oli liudsamblike perekond veelgi suurem. Hiljem on sellest eraldatud perekonnad Aspicilia, Rhizoplaca ja Squamarina.
Liudsamblikud jagatakse kahte alamperekonda: Eulecanora, millel on rohkem kooriku kuju, ja Placodium, mille servad on enam või vähem selgete hõlmadega.
Eestis on leitud 50 liiki liudsamblikke.
Põhiliselt leitakse liudsamblikke müüridel, majaseintel ja kõnniteedel, aga mõnedki liigid kasvavad ka puukoorel ja puidul. Nad kasvavad radiaalselt, keskkohast kaugemale, ja väga aeglaselt, mitu millimeetrit aastas. Mõnikord juhtub, et keskkoht sureb ära, ja siis moodustavad lehtsamblikud rõnga. See-eest elavad lehtsamblikud vanaks: mitmekümneaastaseks, mõned liigid isegi mitmesaja-aastaseks.
Üldistamine
Üldistamine on loogilise mõtlemise võte, mille abil mõttes ühendatakse sarnaste nähtuste üldised ja olulised omadused.
Üldistamise protsessis leiab inimene erinevate nähtuste vahel olulisi seoseid. Näiteks vaadeldes kinga ja kummikut, jõuab inimene nende mõlemi eseme välis- ja sisetunnuseid analüüsides järeldusele, et tegemist on jalanõudega. Kuid häiritud üldistamisvõime korral hinnates ebaolulisi tunnuseid, võib järeldada, et nii king kui saabas sobivad ka mahuti funktsiooni täitma. Siit aga võib jõuda järeldusele, et king, saabas ja kruus on olemuslikult sarnased. Selliste järelduste ellurakendamisel põrkub aga inimene kokku tõsiste raskustega, mis alandab tema toimetulekut.
RFK klassifitseerib üldistamise kõrgemate kognitiivsete funktsioonide alla
Toiduklubi
"Toiduklubi" on ansambli Dagö teine album, mis ilmus 2002. aasta suvel.
Hiired tuules (Dagö)
"Hiired tuules" on ansambli Dagö kolmas album, mis ilmus 2003. aasta sügisel.
Schneider CA 1
Schneider CA 1 oli Prantsusmaal Esimese maailmasõja ajal toodetud ja kasutatud tank.
Eellugu
Prantsuse kolonel J.E. Estienne esitas 1915. aasta sügisel prantsuse vägede ülemjuhatajale kindral Joseph Joffre'ile roomikutel liikuva lahingumasina projekti, mida ta nimetas maa lahingulaevaks (cuirasse terrestre). Nagu E.W. Swinton, sai ka tema inspiratsiooni Holti roomiktraktorist. Esialgne kavand nägi ette neljatonnist soomustatud traktorit 4 meeskonnaliikmega, mis suudaks vedada soomustatud kelku 20 jalaväelasega.
Prantsuse Ülemjuhatus jõudis nagu inglasedki järeldusele, et vajatakse roomikutel liikuvat soomustatud masinat, mis suudaks ületada eikellegimaa ja murda läbi sakslaste kaitsest. Joffre kutsus Estienne'i Pariisi kohtuma Eugene Brillie'iga ettevõttest Schneider-Creusot. Viimane oli Holti litsentseeritud esindaja Prantsusmaal. 1915. aasta lõpuks valmis tanki kavand ja 31. jaanuaril 1916 esitati tellimus 400 tankile Char d'assaut (CA 1) Schneider. Valmima pidid masinad novembris 1916.
Kirjeldus
Schneider CA 1 põhines Holti roomikusüsteemil ja kasutas maksimaalselt ära Holti traktori osi. Roomik oli vedrustatud, kuid tanki jaoks liiga lühike ja selle esiosa tõus oli väike. Seetõttu suutis tank ületada kõigest 1,75 m laiusi kraave ja kuni 0,8 m kõrgusi takistusi. Samuti polnud klirus küllaldane.
Tanki soomus oli kuni 11,5 mm paks ja tank kaalus 13,5 tonni. Hiljem lisati kõige haavatavamatele kohtadele 5,5 mm paksused soomusplaadid, mis paiknesid algsest soomusest 40 mm kaugusel, mistõttu kaal kasvas 500 kg võrra.
Mootoriks oli 55 hj (41 kW) vasakule ees paiknev bensiinimootor, mis andis maksimaalseks kiiruseks 7,5 km/h. Bensiinipaagid paiknes algselt meeskonnaruumis kuulipildurite kõrval, kuid asendati hiljem kahe 100-liitrise välise bensiinipaagiga. Need olid soomustatud ja paiknesid masina tagaosas.
Meeskond oli kuueliikmeline: üks ohvitser juhi ja ülema rollis, üks allohvitser ülema abina ja neli sõdurit (kaks kuulipildurit, kahuri laadur ja suurtükiväelane). Meeskonnaruum oli kitsas ja halvasti ventileeritud ning tanki pääses läbi taga asunud luugi.
Kuna tank oli kavandatud saksa positsioonidest läbi murdmiseks, siis otsustati tanki ette paigaldada J. L. Bretoni leiutatud traadilõikaja. Kuna okastraat ei ole tankile mingi takistus, oli tegemist ebavajaliku lisaga.
Plaaniti ka edasiarendusi. CA 2-l olnuks 75 mm sopis paiknev kahur asendatud tanki peal pöörlevas tornis paikneva 47 mm kahuriga. CA 2-st valmis ka prototüüp. CA 3 plaaniti pikema kere ja kahe katusel paikneva pöörleva torniga ning võimsama 100 hj (76 kW) mootoriga. See projekt jäi ainult paberile.
Kasutamine
Prantslased kasutasid tanki esimest korda Nivielli pealetungis 16. aprillil 1917 Berry-au-Bacis Chemin des Dames'i lähedal. Tankid asusid rünnakupositsioonidele päevasel ajal ja olid seetõttu saksa tulejuhtidele selgelt näha. Sakslased avasid aeglaselt liikuvate tankide pihta tule juba enne, kui need jõudsid oma positsioonidelt lahkuda. Lisaks selgus, et sakslaste volframkarbiidist südamikuga K-kuul suutis Schneider CA 1 soomust raskusteta läbistada. Algse disaini järgi kuulipildurite kõrval paiknevad bensiinipaagid muutsid tanki aga tuleohtlikuks. Sõdurid ristisid Schneider CA 1 liikuvaks krematooriumiks.
Kokku läks lahingusse ühtedel andmetel 121 tanki, millest muudeti liikumisvõimetuks 81 tanki ning nendest 56 polnud võimalik remontida. Teistel andmetel läks lahingusse 132 tanki, millest 57 hävitati ja veel mitu muudeti kasutuskõlbmatuks. Kuigi osa tanke siiski jõudsid sakslasteni, oli rünnak üldiselt katastroof.
Kütusepaagid paigutati hiljem välja ja paigaldati lisasoomust, kuid üleüldiselt peeti Schneider CA 1 ebaõnnestunuks ja sõdurite seas polnud ta populaarne. Prantsuse sõjaväe relvastusse jäi see tank sõja lõpuni, kuid enamus neist muudeti varustustankideks (Schneider Char de Ravitaillement). Varustustankidel asendati 75 mm kahur lisauksega.
Üks tank anti ka Itaaliale, kuid pärast katsetamist loobuti algsest kavast toota 1500 sellist masinat.
Pärast I maailmasõda
thumb|Schneider CA 1 demonstratsioon Saumuris 6 tanki müüdi Hispaaniale, kes kasutas neid 1922–1926 Marokos. 4 allesolevat masinat kasutasid vabariiklased Hispaania kodusõjas Toledos.
Ainuke säilinud masin asub Saumuris Musée des Blindés'is ja on ühtlasi maailma vanim töökorras olev tank.
Pravoberežnõi rajoon
Pravoberežnõi rajoon (vene keeles Правобережный район, osseedi keeles Рахизфарсы район) on Põhja-Osseetia haldusüksus.
Rajoonikeskus on Beslan. Rahvaarv 2015. aasta andmetel 105 012.
Paula Modersohn-Becker
thumb|Paula Modersohn-Becker Paula Modersohn-Becker (sünninimi Minna Hermine Paula Becker; 8. veebruar 1876 Dresden – 21. november 1907 Worpswede) oli saksa maalikunstnik, kes esindas varajast ekspressionismi.
Elukäik
Esimesed joonistamisõpetused sai ta Londonis. Bremenis õppis ta Bernhard Wiegandti käe all.
Aastal 1896 siirdus Berliini, kus tudeeris Naiskunstnike Ühingu joonistamis- ja maalimiskoolis. Hiljem jätkas õpinguid Pariisis, kus külastas Carlo Rossi akadeemiat ja École des Beaux-Arti.
Aastal 1901 abiellus ta kunstnik Otto Modersohniga.
Paula suri 1907 aastal embooliasse, olles kolm nädalat varem sünnitanud tütre. Väidetakse, et tema viimased sõnad olevat olnud: "Kui kahju."
Valentin Kanits
Valentin Kanits (18. november 1902 Tõstamaa, Pärnumaa – 3. juuli 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Paula Modersohn-Becker
Elukäik
Tema tööd leidsid suuremat vastukaja postuumselt. Ehkki Natsi-Saksamaa perioodil olid tema tööd põlu all, siis tänapäeval loetakse teda 19. ja 20. sajandi vahetuse tähtsaimate kunstnike hulka.
Korpsamblik
Korpsamblik ehk seinakorp (Xanthoria (Fr.) Th. Fr.) on samblike perekond sugukonnast Teloschistaceae.
Eesti liigid
Eestis kasvab 8 selle perekonna liiki. Varem on Eestis kasvanud ka praeguseks Eestis välja surnud liik
Märts 2006
Märts 2006, kroonika
Joonistatud mees
"Joonistatud mees" on ansambli Dagö album, mis ilmus kevadel 2006.
Genoom
Genoom on organismi kogu geneetiline informatsioon. Selle informatsiooni kandjaks on enamjaolt DNA (osade viiruste puhul puhul RNA).
Genoomi täpne määratlus sõltub uurimuse kontekstist. Üldjuhul mõeldakse genoomi all ühes liigiomases haploidses kromosoomikomplektis sisalduvat geneetilist materjali. Lisaks võib genoomi koosseisu arvata kaasa ka mitokondri DNA ja kloroplasti DNA, kuigi neid võib ka täiesti omaette käsitleda.
Genoomi iseloomustatakse DNA nukleotiidjärjestuse, selle pikkuse, geenide arvu ja vastastikuse paiknemise, kromosoomide arvu ja tüüpide ning muude tunnuste kaudu.
Genoommutatsioonid
Genoommutatsioonid tähendavad indiviidi normaalse liigiomase kromosoomistiku arvuline muutus, kas kogu kromosoomikomplekti kordne muutus või üksikute kromosoomide arvu muutus Genoommutatsioonid on omased lihtsamatele organismidele, peamiselt taimed ja seened. Loomadel esineb g-mutatsioone harvem ja nende olemus on piiratud. Mõned autosoomid võivad esineda 3-kordsuses. Sugukromosoomide arvu muutusega võib esineda naistel (X, XXX, XXXX jne), meestel (XYY, XXY, XXXY)
Genoommutatsioonide tekkepõhjused
Levinud on ka inimeste poolt tahtlikult muudetud taimede kromosoomide üldarvu muutus, nn polüploidid. See põhjustab teatud taimedel saagikuse suurenemist.
Johan Henry Eliza Ferrier
Johan Henry Eliza Ferrier (12. mai 1910 – 4. jaanuar 2010) oli Suriname esimene president.
Ferrier oli 1968–1975 viimane Suriname kuberner, pärast selle iseseisvumist Hollandi võimu alt sai ta aga selle esimeseks presidendiks. 1980. aastal kukutati ta sõjalise riigipöörde käigus. Alates 9. septembrist 2008, pärast Laose endise presidendi Nouhak Phoumsavanhi surma, oli ta vanim elusolev endine riigipea.
Tema tütar Kathleen Ferrier on Hollandi parlamendi liige.
Gustav Reimann
Gustav Ludvig Reimann (27. juuni 1876 Vesneri vald, Tartumaa – 10. veebruar 1946 Tartu) oli eesti arst.
Ta õppis Tartu ülikooli arstiteaduskonnas 1895–1900 (lõpetas). Oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige 1895. aastast, korporatsiooni Fraternitas Estica asutajavilistlane, 1927. aastast auvilistlane.
Oli praktiseeriv arst Pihkvas 1901, siis haiglas ordinaator 1901–1903. Arst Vene-Jaapani sõjas 1904–1906 ja Esimeses maailmasõjas. Tallinna sõjaväe haigemaja ülemarst 1918–1919, vangimajade peaarst Tallinnas 1919–1936. Pensionärina elas Tartus, 1944. aastast Viljandis.
Maetud 14. veebruaril 1946 Tartu Maarja kalmistule.
Tema isa oli Haava mõisa rentnik Jaan Reimann, ema Marie neiuna Brinkmann. Vend oli vandeadvokaat Hugo Reimann.
Ermoúpoli
Ermoúpoli (ka Ermoupolis, kreeka keeles Ερμούπολη) on linn Sýrose saarel Kreekas, Lõuna-Egeuse piirkonna, Sýrose piirkonnaüksuse ja Sýros-Ermoúpoli valla halduskeskus.
pisi|tühi|Ermoúpoli
Mati Majass
Mati Majass (14. november 1938 Võru maakond – 17. juuni 2007 Laulasmaa) oli eesti arst.
Ta lõpetas 1968. aastal Tartu Riikliku Ülikooli meditsiiniteaduskonna, spetsialiseerudes dermato-veneroloogia erialale. 1972. aastal sai ta meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi.
Aastaid töötas ta Tallinna Nahahaiguste Haigla ülemarstina. Viimastel eluaastatel töötas Mati Majass nahaarstina kaubamärgi Medicum all tegutsevas Lasnamäe Tervisekeskuses, esialgu selle Kassisaba ja hiljem Sadama filiaalis.
Mati Majass oli Eesti Maarahva Erakonna liige ja osales 1999. aasta Riigikogu valimistel.
17. juuni 2007 varahommikul hukkus ta oma Laulasmaal asuvas suvilas puhkenud põlengus.
Pjotr Krasnov
Pjotr Nikolajevitš Krasnov (Краснов Пётр Николаевич) (10. (vkj) 22. september 1869 Peterburi – 6. mai 1947 Moskva) oli vene sõjaväelane ja ajakirjanik, üks valgekaartlaste liikumise juhte.
Lõpetas 1887 Aleksandri kadetikorpuse viitse-allohvitserina, 1889 – Pauli sõjakooli veltveebli auastmes; 1892 astus Nikolai Kindralstaabi Akadeemiasse, kuid aasta pärast lahkus tagasi tegevteenistusse keiserliku õukonna ihukaardiväe 1. Ratsaväe kaardiväediviisi kasakate Atamanipolku.
1901. aastal viibis Bokserite ülestõusu mahasurumise ajal Hiinas.
Aastail 1905–1906, Vene-Jaapani sõja ajal osales sõjategevuses kasakaväeosade koosseisus, ülendati alamjessauuliks. Aastail 1906–1907 oli atamanipolgu sotnja ülem; 1907–1909 õppis ratsaväeohvitseride koolis. Oktoobris 1909 jäeti kooli õppejõuks. 1910. aasta märtsis ülendati polkovnikuks. Juunis 1911 määrati 1. Siberi polgu komandöriks, oktoobris 1913 10. Doni kasakapolgu komandöriks.
Esimeses maailmasõjas
Veebruarirevolutsiooni suhtus mõõdukalt, Kornilovi mässu ajal määrati viimase poolt 24. augustil (vkj) 6. septembril 1917 3. kasakakorpuse juhiks ning sai korralduse liikuda oma korpusega Petrogradi, kuid ei jõudnud sinna, kuna vahistati mässust osavõtu eest Ajutise Valitsuse korraldusel, aga vabastati varsti vastukaaluks kasvavale bolševike mõjule Petrogradi garnisoni sõjaväelaste seas.
Ajutisse Valitsusse kuuluvate vasakpoolsete survel hajutati 3. kasakakorpuse väeosad erinevatesse rindelõikudesse, korpuse staap jäi aga Pihkva kubermangu Ostrovi linna.
Oktoobrirevolutsiooni ajal Petrogradis suundus kasakaväeosadega Petrogradi peale, aga vähesed kasakaväeosad peatati pärast esimesi edukaid lahinguid ning Gattšina ja Tsarskoje Selo vallutamist Punakaardi poolt. Krasnov langes vangi 14. novembril 1917, kuid vabastati kasakate komitee nõudmisel 15. novembril 1917.
Osalus Vene kodusõjas
Veebruaris 1918 taandus kasakaväeosadega Doni piirkonda, kus pärast bolševikevastase ülestõusu algust valiti 16. mail 1918 Novotšerkasskis kasakavägede atamaniks (атаман Всевеликого войска донского). Juhatas enamjaolt kasakastest koosneva Doni Armee loomist, mis likvideeris juuliks 1918 nõukogude võimu Doni piirkonnas. Eesmärgiks oli kasakapiirkondade (Doni kasakad, Kubani kasakad, Astrahani kasakad, Teri kasakad) eraldumine Venemaast ja ühise kasaka-kaukaasia riigi moodustamine koos Kaukaasia mägirahvastega. Oma tegevuses toetus Saksamaale, mis viis konfliktini Anton Denikini ja tema juhatatava Vabatahtlike Armeega.
1918. aasta juulis-augustis asus Doni Armee Krasnovi juhtimisel pealetungile põhja – Voroneži suunal ja kirdesse – Tsaritsõni suunal, vallutades Punaarmeelt Doni piirkonna ja Voroneži oblasti. Kuid kolm katset vallutada strateegiliselt tähtis Tsaritsõni linn 1918. aasta juuli-augusti ja septembri-oktoobri ning 1919. aasta jaanuaripealetungides ei õnnestunud. Pärast Punaarmee vastupealetungi tekitatud kaotusi oli Krasnov sunnitud nõustuma 8. jaanuaril 1919 oma vägede liitumisega Lõuna-Venemaa relvajõududega ja Anton Denikini ülemjuhatusega. 15. veebruaril 1919 läks Krasnov kasakavägede juhi kohalt erru.
Märtsis 1920 emigreerus Saksamaale, novembris 1923 aga Prantsusmaale, kus tegeles kirjandusega – andis välja 20 mälestusteraamatut, jutustust ja romaani.
Tegi koostööd bolševikevastase Vene Üldsõjaväelise Liiduga.
1936. aastal kolis Saksamaale, kus tegi koostööd Saksa Riigi luureteenistustega.
Teine maailmasõda
Teise maailmasõja ajal oli Saksa vägede koosseisus olevate Kasakavägede Peavalitsuse ülem.
1945. aasta veebruaris põgenes Punaarmee eest Itaaliasse, aprillis Austriasse Lienzi ja mais andis end vangi Suurbritannia vägedele.
29. mail 1945 anti Pjotr Krasnov Suurbritannia vägede poolt koos teiste Saksa poolel võidelnud kasakate ning naiste ja lastega välja NSV Liidu sõjaväevastuluurele – SMERŠ-ile.
6. mail 1947 NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi poolt mõistetud surmanuhtlus poomise läbi, mis viidi täide samal päeval Moskvas NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi Lefortovo vanglas.
Isiklikku
Tšiili kindral Miguel Krasnov on tema vennapoeg.
FC KTP
FC KTP on Soome linna Kotka jalgpalliklubi, mis mängis aastatel 2003–2008 ja 2015 riigi kõrgliigas. KooTeePee esindusvormi põhivärvid on roheline ja valge.
FC KooTeePee
Hooajal 2013 mängis klubi Ykkönenis ja treener oli Sami Ristilä.
FC KTP
2013. aasta detsembris tegid FC KooTeePee ja Kotkan Työväen Palloilijat ühinemislepingu, mis võimaldas FC KooTeePee-l lühendada oma nimeks FC KTP. Nimetust FC KTP kasutatakse ametlikel eesmärkidel, esindusmeeskonda nimetatakst KTP-ks.
KTP sai 2014. aastal Ykönenis teise koha, kuid kuna FC Honka ei saanud Veikkausliigas mängimiseks luba, siis pääses nende asemel kõrgliigasse KTP.
2015. aasta suvel muutis klubi oma visuaalset identiteeti ja brändi, mis tähendas ka klubi logo muudatusi. Uuel logol on viie vertikaalse rohelise triibu asemel neli. Muutus oli klubi toetajate seas vastuoluline.
Uus Elu
Uus Elu oli Eesti ajaleht, mis ilmus 10. juulist 1941 kuni 19. septembrini 1944 Pärnus.
Toimetuse liikmed olid Jaan Kask (Lilulii väljaandja) ja Helmut Annus. Uue Elu kaastööliste seas olid Bernhard Kangro, Hendrik Adamson, Henrik Visnapuu, Artur Adson, Elmar Õun, Karl Mihkla, Aleksander Tassa, Bernard Sööt, Oskar Kuningas (alias K. Saarde), Jaan Lattik, Peeter Laja, Villem Reimann, Artur Rinne ja teised tuntud kultuuritegelased.
Et tegemist oli sõjaajaga, ilmus rohkesti sõjategevusega seotud ja majandusliku sisuga teateid. Eeltsensuur puudus, ajalehe sisu kontrollisid Saksa sõjaväevõimud ilmumise järel.
Rae vald (1939)
Rae vald oli vald Harju maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Vaskjala külas.