cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ondatra
Eluviis
Ondatra kaevab oma keerulisi käike kaldaastangusse ja rajab kaldaroostikesse kanaleid, kasutades neid toidu vedamiseks söögikohta. Maa-aluste käikude läbimõõt on 15–20 cm ja vette rajatud kanalid võivad olla isegi kuni paari meetri laiused. Madalas vees ehitab ondatra taimedest kuhipesi – pesa kuhi on umbes 1,5 meetri laiune ja ulatub kuni meetri kõrgusele üle veepinna. Sissepääs paikneb vee all. Ondatra ei tee oma pesakuhilasse ventilatsiooniavasid, sest ehitusmaterjal laseb seinte kaudu niigi piisavalt õhku läbi.
Esiliiga 2008
Esiliiga 2008 võitis küll Tallinna FC Levadia II, aga kuna see on Meistriliigas mängiva Tallinna FC Levadia duubelmeeskond, siis otse edasi pääses FC Kuressaare. Üleminekumängudele pääses Paide FC Flora, kus kohtuti Pärnu JK Vaprusega. Omavahelised mängud jäid 2:1 ja 3:4, ning tänu rohkematele võõrsil löödud väravatele pääses Meistriliigasse Paide FC Flora. 9. kohalt 10. langetati Tallinna FC TVMK II meeskond seoses klubi tegevuse lõpetamisega pankroti tõttu.
Liigatabel
(M) = Liiga võitja; (LV) = Langes liigast välja; (E) = Edutatud; (ÜV) = Üleminekumängude võitja.
1TVMK II klubilitsents tühistati EJL poolt hooaja lõpus, ning seoses sellega liigutati tabelis viimasele kohale.
Mängutulemused
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu.
Bogdan Filov
pisi|Bogdan Filov Bogdan Dimitrov Filov (9. aprill 1883 – 2. veebruar 1945) oli Bulgaaria poliitik, peaminister 1940. aastast kuni 9. septembrini 1943.
Bogdan Filov hukati 2. veebruaril 1945.
Georgi Kjoseivanov
Georgi Kjoseivanov (19. jaanuar 1884 – 27. juuli 1960) oli Bulgaaria peaminister 23. novembrist 1935 kuni 1940. aastani.
Hiina Vabariigi välispoliitika
Hiina Vabariigi välispoliitika on tänapäeval raskendatud süveneva rahvusvahelise isolatsiooni tõttu pärast riigi territooriumi enamuse kaotamist kommunistidele ja valitsuse evakueerumist Taiwani saarele 1949. aastal. Kuigi Hiina Vabariik oli Rahvasteliidu ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni asutajaliige ja Julgeolekunõukogu liige, asendati ta 1971. aastal ÜRO organites Mandri-Hiinat valitseva Hiina Rahvavabariigiga, hilisemad katsed ÜRO-ga taasühineda on nurjunud. Nii Hiina Vabariigi kui Hiina Rahvavabariigi ametlikuks eesmärgiks on Hiina taasühendamine, kuid valitseb lahkarvamus, kumb neist on Hiina seaduslik valitseja ja kas ühendatav Hiina peab saama kommunistlikuks või demokraatlikuks. 2023 aastal tunnustas Hiina Vabariiki 13 riiki (2017. aastal oli neid 20), peamiselt Hiina Vabariigi poolt majanduslikult toetatavad väikesed arengumaad (kuid ainsa Euroopa riigina ka Vatikan). Levinud on mitteametlikud suhted välisriikidega - Hiina Vabariigiga omab de facto suhteid 59 riiki ja 4 territooriumit. Rahvusvahelistes organisatsioonides osaleb Hiina Vabariik enamasti poliitiliselt neutraalsete nimede all, sealhulgas WTOs (Taiwani, Penghu, Kinmeni ja Matsu omaette tolliterritooriumina) ja Rahvusvahelises Olümpiakomitees (Hiina Taipeina), regionaalsetest Aasia ja Vaikse Ookeani Majanduskoostöö organisatsioonis (Hiina Taipeina). 122 maailma riiki ei oma Hiina Vabariigiga mingied suhteid. Ainsa ÜRO liikmesriigina ei oma Bhutan diplomaatilisi suhteid ei Hiina Rahvavabariigiga ega Hiina Vabariigiga.
Taiwanil on 109 saatkonda, esindust ja alalist esindust enam kui 70 riigis ja rahvusvahelises organisatsioonis. 2023. aastal saavad Taiwani passi kasutajad viisavabalt või viisaga külastada peaaegu 150 riiki ja territooriumi, lisaks veel 20 riiki, mis võimaldavad e-viisa taotlemist. Sellega on Taiwani pass reisimisvabaduse poolest maailmas 35. kohal.
[[File:Two Chinas.svg|thumb|250x250px|Diplomaatilised suhted maailma riikide ja Hiina Vabariigi/Taiwani vahel täna
{{legend|#0052ff|Hiina Vabariik (Taiwan)}} {{legend|#FF4500|Hiina Rahvavabariik (Mandri-Hiina)}} {{legend|#E5A238|Riigid, millel on ametlikud suhted ainult Hiina Rahvavabariigiga ja puuduvad ametlikud suhted Taiwaniga}} {{legend|#cdcd9c|Riigid, millel on ametlikud suhted ainult Hiina Rahvavabariigiga, kuid on mitteametlikud suhted või vastastikused de facto esindused/saatkonnad Taiwani välisasjade ministeeriumiga}} {{legend|#5fadff|Riigid, millel on ametlikud suhted ainult Taiwaniga ja puuduvad ametlikud suhted Hiina Rahvavabariigiga}}]]
Eesti sõlmis Hiina Vabariigiga 1937. aastal sõpruslepingu, kuid diplomaatilisi suhteid ei olnud, Eestil olid aukonsulaadid Harbinis ja Shanghais, mõlemad riigid olid Rahvasteliidu liikmed.
Hiina Rahvavabariiki tunnustavate ja Hiina Vabariigiga de facto suhteid omavate riikide loend
(59 riiki ja 1 territooriumit)
Aafrika (3 riiki ja 1 territoorium)
Aasia (20 riiki ja 2 territooriumit)
Euroopa (23 riiki)
Põhja-Ameerika (3 riiki)
Dean Reed
pisi|Dean Reed 1978. aastal Dean Cyril Reed (22. september 1938 – 13. juuni 1986) oli ameerika laulja, näitleja ja laulukirjutaja.
Virve Kiil
Virve Kiil (sündinud 21. aprillil 1973) on eesti klaasikunstnik.
Dean Reed
1956. aastal astus ta USA Colorado Ülikooli, kus õppis meteoroloogiat, kuid 1958. aastal jättis ta ülikooli pooleli ning kolis California osariiki, et alustada lauljakarjääri.
Hiina Vabariigi välispoliitika
Hiina Rahvavabariiki tunnustavate ja Hiina Vabariigiga de facto suhteid omavate riikide loend
Lõuna-Ameerika (6 riiki)
Virve Kiil
Ta lõpetas 1998. aastal Eesti Kunstiakadeemia klaasikunstnikuna.
Dean Reed
Ameerika Ühendriikides tal erilist edu saavutada ei õnnestunud, kuid Ladina-Ameerikas sai ta lauljana väga populaarseks. Pärast edukaid külalisesinemisi asus ta elama Argentinasse. Oma vasakpoolse maailmavaate tõttu oli ta sunnitud 1966. aastal sealt lahkuma. Seejärel elas ta mitu aastat Roomas, kus mängis nn spagetivesternites. Samal ajal alustas ta ka lauljakarjääri Nõukogude Liidus ja teistes sotsialistlikes riikides.
Hiina Vabariigi välispoliitika
Hiina Rahvavabariiki tunnustavad ja Hiina Vabariigiga suhteid mitte omavate riikide loend
Järgmised riigid tunnustavad Hiina Rahvavabariiki ja neil puudub Taiwanis esindus (sealhulgas mittepoliitiline, mittediplomaatiline ja valitsustevaheline esindus; 122 riiki ja 2 territooriumit):
Virve Kiil
Ta on olnud Eesti Klaasikunstnike Ühenduse juhataja. Aastatel 2004–2008 oli ta Eesti Kunstiakadeemia õppejõud.
Hiina Vabariigi välispoliitika
Hiina Rahvavabariiki tunnustavad ja Hiina Vabariigiga suhteid mitte omavate riikide loend
Aafrika (50 riiki)
Dean Reed
Alates 1973. aastast elas Dean Reed Saksa Demokraatlikus Vabariigis, kus tegutses lauljana ja mängis filmides.
Hiina Vabariigi välispoliitika
Hiina Rahvavabariiki tunnustavad ja Hiina Vabariigiga suhteid mitte omavate riikide loend
Aasia (26 riiki)
Kira Muratova
Kira Muratova (ukraina Кіра Георгіївна Муратова; vene Кира Георгиевна Муратова; neiupõlvenimi Kira Korotkova; 5. november 1934 Soroca – 6. juuni 2018 Odessa) oli ukraina filmilavastaja ja stsenarist.
Hiina Vabariigi välispoliitika
Hiina Rahvavabariiki tunnustavad ja Hiina Vabariigiga suhteid mitte omavate riikide loend
Euroopa (22 riiki)
Põhja-Ameerika (13 riiki)
Dean Reed
Dean Reed leiti 13. juunil 1986 surnuna oma paadist Zeutheneri järvel oma kodu lähedal Ida-Berliinis. Ametliku versiooni kohaselt sooritas ta enesetapu. Dean Reedi omaksed USA-s väitsid, et ta tapeti.
Kira Muratova
Õppis Moskva Riiklikus Ülikoolis filoloogiat ja seejärel, aastatel 1954–1959 filmilavastamist VGIK-is, kus ta õppis Sergei Gerassimovi meistriklassis.
Hiina Vabariigi välispoliitika
Hiina Rahvavabariiki tunnustavad ja Hiina Vabariigiga suhteid mitte omavate riikide loend
Okeaania (6 riiki ja 2 territooriumit)
Tapa raudteejaam
Tapa raudteejaam on raudteejaam Lääne-Virumaal Tapal.
Kira Muratova
Aastal 1961 asus tööle režissöörina Odessa filmistuudios.
Dean Reed
Reedil oli pikk suhe Eesti näitleja Eve Kiviga.
Hiina Vabariigi välispoliitika
Hiina Rahvavabariiki tunnustavad ja Hiina Vabariigiga suhteid mitte omavate riikide loend
Lõuna-Ameerika (5 riiki)
Vaata ka
中華民国の政治
Tapa raudteejaam
Läbi Tapa kulgeb alates 1870. aastast laiarööpmeline Tallinna–Narva raudtee, kus esimene peatus reisirongidele Tallinna suunal on Lehtse ja Narva suunal Kadrina raudteejaam (rahvusvahelistel reisirongidel Jõhvi). Alates 1876. aastast hargneb Tapalt Tartu poole ka 112,5 km pikkune Tapa–Tartu raudtee, mille tulemusel sai seni tagasihoidlikust Tapa jaamast oluline sõlmjaam. Esimene peatus reisirongidel sellel teel on Tamsalu; enne seda on aga ka Nõmmküla raudteejaam, kus reisirongid alates 2001. aastast ei peatu.
Tapal peatuvad kõik seda läbivad Elroni idasuunalised reisirongid, samuti Tallinna–Peterburi–Moskva liini rongid, mida opereerib Venemaa Raudteede tütarettevõte FPK koos GoRailiga. Piletihinnalt kuulub peatus V tsooni, olles Elroni reisirongides üleminekupeatuseks peatusepõhiste piletihindadega alale.
Tänaseks on üle 100 pöörme ja fooriga Tapa jaamast kujunenud üks AS Eesti Raudtee suurimaid (raudteede kogupikkuse järgi) ja olulisemaid vahejaamu, mille pikkus läänest itta on 4,2 km ja kus võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine. Jaama vastuvõtu-saatepargis asub kokku 12 raudteeharu, mille kõrval asetseb eraldi sorteerimispark. Jaama territooriumilt saab alguse ka mitu haruteed erinevatesse tööstusettevõtetesse nagu näiteks: Leonhard Weiss OÜ tehnikabaasi, Estonia Locistics OÜ logistikaparki, Moe Piiritusetehase viljalattu, Tapa vallavalitsuse territooriumile ning samuti AS Operaili vaguni- ja veduridepoosse.
Ajalugu
pisi|vasakul|Tapa esimene [[jaamahoone aastal 1870]] pisi|[[Vabadussõda|Vabadussõja mälestustahvel Tapa jaamahoone seinal]] pisi|Auruvedur [[L (auruvedur)|L-1361 Tapa jaamas ]] pisi|vasakul|Tapa kivist [[jaamahoone ja veetorn aastal 2000]] pisi|Endiselt Tapa [[sorteerimismägi|sorteerimismäelt vaatega ida suunas]] pisi|vasakul|Tapa raudteejaam aastal 2005 pisi|[[Go Raili Tallinna–Moskva reisirong (vedur TEP70) Tapal]] pisi|[[Elroni Stadler FLIRT tüüpi reisirongid Tapal]] Seoses tööstuse kiire arenguga ja vajadusega senisest efektiivsema transpordi järele alustas Balti aadlikke ühendav Eestimaa rüütelkond 1860. aastate teisel poolel Eesti esimese raudtee rajamist (vt Balti raudtee), mis pidi kulgema Paldiskist läbi Tallinna, Tapa ja Narva toonasesse Venemaa keisririigi pealinna Peterburi lähistele. Selle ehituseks asuti ka põlisesse Tapa kuusemetsa rajama raudteesihte. Algul märgiti jaama asukohana välja Valgma. Alles teisel ja kolmandal sihiajamisel valiti praegune jaama asukoht. Tapa jaam avati aastal 1870. Jaam jäi avamisel Ambla kihelkonda Tapa mõisa maadele ja liigitus Vene keisririigi süsteemis tagasihoidlikusse IV klassi, kus oli kolm jaamateed.
Seoses Tartu harutee rajamisega 1876. aastal (vt Tapa–Tartu raudtee) kasvas Tapast oluline II klassi sõlmjaam ja seni tagasihoidliku küla juurde tekkis peagi alevik. Algselt kavandati Tartu haru ehitamiseks Rakvere jaama, kuid kuna Pandivere kõrgustiku läbimiseks oleks sellel juhul tulnud teha palju töömahukaid mullatöid, valiti selleks siiski väike Tapa. Ehitati depoo (vt Tapa depoo), remonditöökoda (mis on hävinenud) ja teine ooteplatvorm. Samuti tehti juurdeehitus esialgsele jaamahoonele, et tagada reisijatele II klassi jaama tingimused. Sealt alates sai Tapast järk-järgult kasvav raudteelaste asula.
9. jaanuaril 1919 toimus Eesti Vabadussõjas sõjaline operatsioon strateegilistelt tähtsa Tapa transpordisõlme vallutamiseks pealetungivate Punaarmee üksuste valdusest. Sündmuse mälestamiseks avati 1934. aasta jaanuaris Tapa jaamahoone seinal pronksist mälestustahvel kirjaga: “9. jaanuaril 1919 murdsid soomusrongid punaste ikke Tapal”. Mälestustahvel võeti Nõukogude okupatsiooni alguses vaksalihoone seinalt maha ja taasavati pidulikult 20. veebruaril 1993.
1949. aastal aset leidnud Märtsiküüditamise käigus läks esimene ešelon küüditatavatega teele 26. märtsil 1949 kell 12:32 just Tapa raudteejaamast.
Nõukogude ajal juhtis Tapa jaama töökorraldust jaamaülem, rongiliiklust aga jaamakorraldaja, manöövridispetšer ja täitevpersonal (pöörmeseadjad, rongikoostajad jne). 1950. aastatel oli Tapa jaamas kuus pöörmeposti. Reisirongide vastuvõtmist ja ärasaatmist teostas jaamahoones tegutsenud vaksalikorraldaja jaamakorraldajalt saadud loa alusel.
Logistika
pisi| Logistika (inglise keeles logistics) on ressursside ajaline positsioonimine või kogu tarneahela strateegiline juhtimine. Tarneahel on jada üksteisele järgnevaid tegevusi, mille eesmärgiks on kliendi rahuldamine. See võib hõlmata hankeid, tootmist, jaotust ja jäätmekäitlust koos nendega kaasneva transpordi, ladustamise ja infotehnoloogiaga. See on üks paljudest definitsioonidest, sest logistika on mitmesse erialasse puutuv ja arenev teadusala, mille arenguperioodide kohta kehtivad erinevad määratlused.
Logistika mõiste juured ulatuvad kaugesse minevikku ning see on tekitanud vaidlusi sõna päritolu üle. Kreekakeelse sõna logistikos all mõtlesid vanad kreeklased hoopis mõtlemist, arvutamist ja otstarbekust. Rooma riigis tähendas logistika aga toodete jaotust. Esimest korda on sõna "logistika" kui sõjateaduse mõistet kirjalikes allikates mainitud 1138. aastal. Tänapäevase mõistena võeti sõna kasutusele 1760. aastal, kui tollasele Prantsuse kuningale Louis XIV-le tehti ettepanek luua relvajõudude juhtimise uus organisatsiooniline struktuur, et lahendada Prantsuse armee ümberkorraldamisega seotud haldusprobleeme. Loodi uus ametikoht: maréchal général de logis. Ametinimetus tulenes prantsuskeelsest sõnast loger, mis tähendab majutamist, laagrisse jäämist, paigutamist.
Tapa raudteejaam
Ajalugu
Aastatel 1967–1969 katsetati Tallinna ja Tapa vahel SR3A6M tüüpi akuronge, mille tarbeks ehitati Tapa depoo juurde, tuletõrjerongi seisukoha kõrvale, nelja posti pikkune kontaktvõrk, (nn laadimispunkt) kus kuni kuue vaguni pikkune reisirong oma seisuajal sai akud tagasisõiduks uuesti täis laadida.
Logistika
Logistika areng
pisi|Logistika evolutsioonKuni 20. sajandini saab rääkida logistikast kui ühest militaarvaldkonnast. Peamiseks eesmärgiks oli vägede varustamine eluks, liikumiseks ja sõjategevuseks vajalikuga. 20. sajandi teisest poolest alates võib aga rääkida juba ärilogistikast, mis tekkis militaarlogistika põhimõtete kasutuselevõtmisest praktilises äritegevuses. Sellest ajast peale on logistika olemus, tegevusvaldkonnad ja teooriad muutunud, mida iseloomustab hästi kõrval olev joonis.
21. sajandiks on konkurentsi alusel ettevõtetel vaja pidevalt parandada oma turupositsiooni, toota uusi tooteid ja leida viise oma tegevuse kasumlikkuse suurendamiseks. See on viinud uute juhtimispõhimõtete väljatöötamisele. Rõhutatakse ettevõtte suutlikkusele olla paindlik muutuvas majanduskeskkonnas, äriliste eesmärkide ümberseadmise ja tervete süsteemide ümberkorraldamise abil. Peamiseks selliseks abivahendiks ongi logistika, mida nähakse äritegevuse arengu peamise võimaldaja ja katalüsaatorina. Seda iseloomustavad märksõnad "süsteemsus", "väärtuse lisamine" ja "kliendile suunatus".
Tapa raudteejaam
Ajalugu
Kuni 2005. aastani oli AS Edelaraudtee opereerimisel eraldi käigus ka Tallinna–Tapa rongiliin, mida hiljem pikendati Rakvereni.
Logistika
Logistika sõjaväes
pisi|left pisi|[[Lockheed C-5A Galaxy Autode transport sõjaväes võib käia ka lennukitega]] Logistikat hakati kõigepealt kasutama sõjaväes. Aja jooksul on seda edasi arendatud ja tsiviilotstarbeks kohandatud. Seetõttu on tsiviil- ja sõjaväelogistika vahel ka erinevusi.
Tapa raudteejaam
Ajalugu
Esimene suurem jaama uuendus toimus 1960. aastatel. Jaam varustati automaatblokeeringu seadmetega, seoses millega rajati ka kolmekorruseline elektritsentralisatsiooni hoone (amortiseerunud hoone õhkisid Tapa pioneeripataljoni ajateenijad 2009. aastal).
Logistika
Infotehnoloogia osa logistikas
pisi| Kuna logistika osatähtsus on kiiresti kasvamas ning pidev mahtude suurenemine ja suur konkurents sunnivad logistikaettevõtteid järjest efektiivsemalt tööle, kasvab pidevalt ka infotehnoloogia osatähtsus logistikas.
Välja on töötatud suurel hulgal vastavaid arvutiprogramme, mis võimaldavad kaupu kokkuhoidlikumalt paigutada, nende vedu paremini suunata jms. Seega kasvavad pidevalt ka logistikutele esitatavad nõudmised IT-süsteemide tundmise osas.
Logistikaprobleemid
Need on probleemid, millega logistika tegeleb on igapäevatöös.
Logistikategevused
pisi|40-[[jalg (pikkusühik)|jalane konteiner teekonnal konteinerlaevale]]
Logistika Eestis
Eesti logistika arengu hüppeliseks alguseks võib pidada 1990. aastate lõppu, kus Vene rubla devalveerimisest (rubla väärtus langes 4 korda) tingitult kadus Eesti ettevõtete jaoks suur Venemaa turg. Eesti majanduses tekkis seisaku periood. Paljud ettevõtted kaotasid oma Venemaa-äritegevusest loodetud tulud ja nende maksevõime vähenes. Tagajärjeks oli nõudluse vähenemine enamikus Eesti majandusharudes. Sellest tulenes kasvutempo aeglustumine, kasumite vähenemine ja konkurentsi suurenemine, mis sundis ettevõtteid kasutama kõiki võimalusi, et muuta oma tegevust tõhusamaks ja vähendada tegevuskulusid. Logistika põhimõtete rakendamine ettevõte juhtimises oli üheks võimaluseks.
2007. aastal korraldatud uuringu järgi on Eesti logistika arengusuunad:
Eesti logistikaturu tugevused ja nõrkused
Tugevused
Nõrkused
2012. aastal avaldas Krediidiinfo pankrotiuuringu, mille tulemusest võib oletada, et Eesti veondus- ja laondussektoris ei ole seis kõige hullem, sest pankrottide arv on alla Eesti keskmise. Kui 2012. aastal pankrotistus Eestis tuhande ettevõtte kohta keskmiselt 3,03 ettevõtet, siis veondus- ja laondussektoris pankrotistus tuhandest ettevõttest 2,43.
Logistikute koolitus Eestis
Eestis koolitatakse logistikuid praegu:
Vaata ka
pisi|Konteinerlaevad
Tapa raudteejaam
Ajalugu
2024. aastaks on kavas Tapa sorteerimisjaam koos mäega taasavada, tänu millele suletakse praegune vagunite sorteerimine Ülemistel.
Koos manöövrimäega ehitati 1980. aastate lõpul Tallinna suunal ka uus silikaattellistest neljakorruseline elektritsentralisatsiooni hoone (analoogne Ülemiste hoonega), kust toimib signalisatsiooni-, tsentralisatsiooni-, ja blokeeringuseadmete juhtimine ka tänapäeval ning töötab jaamakorraldaja.
1985. aastal alustati Tallinna ja Tapa vahelise teise peatee rajamist, mille viimane etapp (Lehtse–Tapa lõik) avati rongiliikluseks 1992. aasta jaanuaris.
Tapa naaberjaamad on: Narva suunal (paaritus kõrikus) Kadrina, Tartu suunal Nõmmküla ja Tallinna suunal (paariskõrikus) Aegviidu raudteejaam (kuni 2012. aastani Lehtse).
Varem järgnes Narva suunal Tapale ka Udriku raudteepeatus, XX sajandi teisel poolel aga Neeruti raudteepeatuse kohale rajatud Udriku raudteejaam, mis suleti ilmselt 1980. aastate lõpul.
2011. aastal ehitati Tapale kaks uut 550 mm kõrgust ja 150 m pikkust raudteedevahelist perrooni, kus peatuvad Elroni reisirongid, samuti rajati kummalegi poole jaamahoonet veel kaks 400 m pikkust madalat perrooni, mida kasutavad rahvusvahelised reisirongid. Samal aastal läbis uuenduskuuri ja paigutati jaamahoone kõrvale ka monumendina seisev L seeria auruvedur.
Alates 2018. aastast on endiste Tapa jaamaülemate järgi endale nime saanud AS Operaili Tapal toodetavad C30-M tüüpi vedurid.
Jaamahoone
pisi|vasakul|Tapa jaam koos esimese vaksalihoonega aastal 1896 pisi|Tapa jaamahoone ja veetorn aastal 1997 pisi|vasakul|Tapa jaam 20. sajandi alguses pisi|vasakul|Osaliselt ümberehitatud Tapa jaamahoone aastal 1918. Vasakul on näha algsest jaamahoonest pärit puuosa, paremal uus tellistest kiviosa, mis säilinud tänini pisi|Tapa jaamahoone aastal 2021 pisi|Tapa jaama veetorn pisi|vasakul|Tapa raudteejaam sõidusuunaga Narva poole, 1930. aastad pisi|Tapa raudteejaam sõidusuunaga Tartu poole, 1930. aastad pisi| Tapa esimene puidust jaamahoone valmis koos raudteega aastal 1870. See oli ehitatud tüüpprojekti järgi, mida iseloomustas madal viilkatus ning asümmeetriline pikifassaad, mille kõrgem viiluga keskosa jagas maja ühe- ja kahekorruseliseks tiivaks. Hoone sarnanes Aegviidu, Kabala, Paldiski jmt jaamahoonetega.
Seoses 1876. aastal avatud Tapa–Tartu raudteega sai Tapast oluline II klassi sõlmjaam, mille tõttu laiendati ka esialgset jaamahoonet. Hoone idatiivale ehitati juurde kahekorruseline osa.
Seoses jaama vajaduste kasvuga alustati Tapa uue kivist jaamahoone esimese järgu ehitamist 1910. aasta paiku. 1914. aastal valmiski jaama Tallinna poolsesse otsa uus telliskivist hoonekorpus, mille tarvis senine raudteevaksali läänepoolne osa lammutati.
1928. aastal jõudis lõpule ka paekivist ja punastest tellistest lõpliku kuju saanud jaamahoone teise järgu ehitus, mis tüüpilise omaaegse ehitisena meenutas Peterburi vaksaleid. Peasissepääsu rõhutab mõlemal pikiküljel kaarfrontooniga keskrisaliit, mis on koos hoone nurkadega valmistatud jämedalt tahutud paekividest. Punaseid puhta vuugiga laotud tellisseinu liigendasid heledast paksukihilisest paest tahutud vööd. Asümmeetrilise põhiplaaniga jaamahoone lääneotsas asus einelaud, keskosas ootesaalid ja kassad, ning kahekorruselises idaplokis ametiruumid. Vaksalist Narva pool paikneb võimas, kahe paagi ja tellisseintega veetorn, mis valmis veduridepoo juurde 1928. aastal vana veetorni asemel.
Interjööri algsetest ehitusdetailidest on säilinud vähe. Näiteks võib tuua puhvetis puidust geomeetrilise ornamendiga kassettlage, helesiniste ruutudega väga kvaliteetselt laotud kiviparketti, tahvelust ja glasuurpottidest ahjusid, mis on säilinud ootesaali tagumises osas.
Klassivahed uues jaamahoones kaotati ja laiendati vestibüüli, kus asus ajakirjanduse müügikoht, postiosakond ning apteegilett, samuti asus hoones pagasikontor, Eesti panga agentuur ja telefoni keskjaam. Alates 1930. aastast tegutses vaksalis ka esinduslik restoran.
Jaamahoone on korduvalt õlivärviga üle värvitud (näiteks Moskva olümpiamängude ajal 1980), mis on rikkunud hoone algset välimust.
Tapa historitsistliku viiekorruselist veetorni iseloomustavad kaheksatahulised etteastuva ülakorrusega tornid ja katuseräästast ääristav telliskarniis, mis vöötab ka tornide tellistest välisseina. Tornides on tänini algsed tahveluksed, sealhulgas kaks klaasiga profiiltahvelust. Veetorn on ühenduses kahekorruselise viilkatusega endise reservvedurite depooga, mis ehitati juba 1876. aastal, ning mille esimesel korrusel paikneb suur metallahi. Veetorn-depoo moodustab kompleksi teiste raudteejaama ehitistega (sh peahoone, tualett, kelder, purskkaev, vedurite veega täitmise pump) ning on ühtlasi vanim Tapa raudteejaamakompleksis säilinud hoone. 2014. aastal oli hoones tulekahju. Tänaseks on ehitis halvas seisukorras, ehkki 2019. aastal teostati hoone katuse remont.
1995. aasta novembris külastas Tapa vaksalit seoses oma Lääne-Virumaa ringsõiduga president Lennart Meri, kes enne Kadrina rongile asumist viibis põgusalt jaama puhvetis (vt videot), kohtus vaksaliülemaga ja küsis kassast umbkeelselt piletimüüjalt rongipiletit Pariisi.
1998. aasta lõpuks tegutses Eesti Raudtee töötajaid 1200 m² suuruses vaksalihoones kokku neli, nendele lisandusid veel aga piletimüüjad ja puhveti töötajad. 1998. aasta seisuga maksis laguneva hoone ülalpidamine omanikule 300 000 krooni aastas, millest põhilise kulu moodustas ehitise kütmine.
Alates 1997. aastast tegeles rongipiletite müügiga AS Edelaraudtee. Piletimüük Tapa jaamast lõpetati 1999. aastal ning piletilaekuri koht likvideeriti.
Tapa viimane vaksaliülem oli Nikolai Albert.
2017. aastal tunnistati AS Eesti Raudteele kuuluv Tapa jaamahoone kultuuriministri käskkirjaga kultuurimälestiseks (nr 30404). Kaalumisel oli ka veetorn-depoo mälestiseks tunnistamine, millest omanik keeldus viidates ehitise halvale seisukorrale.
Andrej Tošev
pisi|Andrej Tošev Andrej Tošev (16. aprill 1867 – 10. jaanuar 1944) oli Bulgaaria peaminister 1935.
Varangu (Haljala)
Varangu on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas Selja jõe ääres, endise Haljala kihelkonna territooriumil, 80 elanikku (2003).
Küla kuulus aastani 1938 samanimelise valla koosseisu, pärast haldusreformi Haljala valda. 1977 liideti Jõeküla, Tõugu küla, Varangu küla ja Varangu-Raja küla Karulõpe külaks; Haljala vallavolikogu otsusega nimetati 1997. aastal Karulõpe küla taas Varanguks. Inimasustus oli Selja jõe orus tõenäoliselt juba nooremal kiviajal. Varangu küla territooriumil asuvad kivikalmed (rahvasuus tuntud kui Kääpamäed), mitu kultusekivi ning Veskikantsi nime all tuntud 11.–13. sajandist pärinev linnamägi. Veskikants asub Selja jõe kirdekaldal jõelooke sees. Viiekandiline linnuseõu hõlmab umbes 4500 ruutmeetrit, seda ümbritses arvatavasti kividest kuivmüür.
Küla on esmamainitud 1241 Taani hindamisraamatus nimega Uvarangalae. Nimi võib tuleneda sõnast varang või võreng, mis tähendas sügavat hauakohta jões. Teise teooria järgi tähendas sõna varang paksu metsatihnikut. Vähem tõenäoliselt tuleneb küla nimi germaani sõnast varang või vaering (< *var 'leping, liit'), mis tähendas (viikingilaeva) meeskonda. 13. sajandil oli Varangu küla suuruseks 32 adramaad, mis oli ligi kaks korda rohkem Virumaa keskmisest. Elanike arv võis tollal olla u 200.
Varangu järgi on nime saanud Wrangelite aadlisuguvõsa, kust on võrsunud näiteks arktikauurija Ferdinand von Wrangell (1796–1870) ning Venemaa kodusõja valgekaartlaste üks juhte Peter von Wrangell (1878–1928).
Wrangelite esiisale rüütel Eilardusele, kes pärines Lüneburgi kandist Löwenwolde (või Levenwalde) soost ning Taani hindamisraamatu andmeil langes 1241. aastal, läänistati selle kandi maad juba 13. sajandi algul. Eilardusele ja tema vennale Robertusele kuulusid Põhja-Eestis ulatuslikud maa-alad. Eilarduse järeltulijaks oli ilmselt Heinrich von Löwenwolde, kes hiljem esineb juba Varangu külalt saadud nimega Hinricus de Wrangele ja Heinrich von Frangen. 1277. aastal oli ta läänistamise tunnistajaks Riia peapiiskopi territooriumil ning muutus ka ise Riia peapiiskopi vasalliks muidu Taani valitsemise all olevas Põhja-Eestis. 1279. aasta märtsis langes ta lahingus leedulastega. Wrangellidele kuulus Varangu aastani 1402, pärast seda kuulus küla Liivi sõjani Rakvere foogtile.
pisi|Varangu hüdroelektrijaam (1962)
Tõenäoliselt 16. sajandil tekkis Varangu rüütlimõis (sks k Wrangelshof), mille 1613 sai Rootsi kuningas Gustav Adolfilt Moritz Wrangel. 1652–1656 rajas kapten Fabian Moritz Wrangell mõisa esindusliku peahoone, osade teadete järgi valmis ehitus 1666. Mõis sai kannatada 1905. aasta rahutuste ajal ning on tänaseks varemetes; säilinud on maakividest viinaköök, kus asub raamatukogu, ning osaliselt tallihoone. Osaliselt on säilinud mõisa park. Külakeskusest ja mõisasüdamest veidi eemal asub omapärase arhitektuuriga kabel.
1930. aastal avati Varangul algkooli uus hoone. Kool suleti pärast teist maailmasõda ning hoone on tugevasti lagunenud. Nõukogude aastail oli Varangu küla elus tooniandvaks jõuks Õitsengu kolhoos, mis 1990. aastate omandireformi käigus muutus osaühinguks.
1946. aastal alustati Varangul Selja jõele vana vesiveski asukohta hüdroelektrijaama ehitust. Ehitus käis lööktöö korras ning 70 kW jaam andis voolu 1961. aastani, mil lõpetas töö seoses põlevkivienergeetika eelisarendamisega.
Küla järgi on nime saanud ordoviitsiumi Varangu lade ja selle Varangu kihistu.
Astangu Kutserehabilitatsiooni Keskus
Astangu Kutserehabilitatsiooni Keskus on tööealistele erivajadustega inimestele rehabilitatsiooniteenuseid ning töö- ja kutseõppe kursusi pakkuv keskus Astangul.
Keskus asutati 1995. aastal Astangu Toimetulekukeskusena. A-korpuses alustati tegevust märtsis 1996. B-korpuses (avati juunis 2001) on puidutöökojad ning metallitöö ja puhastusteeninduse õpperuumid. C-korpuses (avati 2002) on õpilaskodu ja söökla. D-korpuses (avati 2004) on spordisaal ja ujula.
Keskus on Euroopa Rehabilitatsiooniplatvormi (European Platform for Rehabilitation) assotsieerunud liige. Keskus korraldab ka kutserehabilitatsiooni alaseid koolitusi.
Õppimisvõimalused
Keskus pakub ühe- kuni kaheaastasi kursusi puutöö, pagaritöö, käsitöö, koduteeninduse ja infotehnoloogia alal. Pakutakse ka üheaastasi kohanemiskursusi sotsiaalsete oskuste arendamiseks, kutsevalikul abistamiseks ja elus hakkamasaamiseks pärast ajutraumat. Õpperühmad on kuueliikmelised.
Tarkvara ja andmebaaside halduse erialale on oodatud õppima puudest tingitud erivajadusega inimesed, kes on omandanud vähemalt põhihariduse tavaõppekava alusel. Õpe toimub koostöös Haapsalu Kutsehariduskeskusega. Õppijal on Haapsalu Kutsehariduskeskuse õpilase staatus ning lõputunnistuse kutsekeskhariduse omandamise kohta väljastab Haapsalu Kutsehariduskeskus. Õppetöö toimub Tallinnas. Õppeaeg on kolm aastat, õpperühmad on kuni 12-liikmelised. Vajadusel rakendatakse igale õppijale individuaalset õppekava.
Kursuse "Sissejuhatus infotehnoloogiasse" eesmärk on anda põhi- või keskhariduse omandanud õppijale arvutikasutaja oskustunnistuse AO1-AO7 tasemel arvutikasutaja algpädevus ja oskustunnistuse taotlemise võimalus. Kursuse raames õpetatakse teiste kõrval aineid, mis parandavad õppija psühholoogilist ettevalmistust konkureerimiseks tööturul. Kuni 14-liikmelised õppegrupid komplekteeritakse kehapuude või püsiva tervisehäirega inimestest ning õppetöös arvestatakse erivajadustega. Õppeaeg on üks aasta.
Peaajutraumajärgne taastumiskursus aitab kohaneda ajutraumast tuleneva terviseseisundiga ja naasta aktiivsesse ellu. Kursusele oodatakse inimesi, kelle tervislik seisund on stabiliseerunud, kuid esineb mälu- ja kõneprobleeme, raskusi keskendumisel, meeleolu kõikumist, peavalu, väsimust, unisust ja raskusi igapäevaelu tegevustes. Septembrist maini kestval tasuta kursusel arendatakse ja toetatakse eneseteadvust, toimetulekut igapäevaelu tegevustega, füüsilist seisundit, sotsiaalseid oskusi, isiklike eesmärkide saavutamist. Õpperühmad on kuni 8-liikmelised. Rühmatöö ja üldiste eesmärkide kõrval seatakse igale osalejale individuaalsed eesmärgid ning pakutakse rehabilitatsiooniteenuseid lähtuvalt inimese tervislikust seisundist. Kogu kursuse jooksul tehakse koostööd inimese lähedaste ja erinevate spetsialistidega väljaspool Astangu keskust. Kursuse kavasse kuuluvad kõnearendus, matemaatiline arendamine, kehaline arendamine, enese tunnetamine ja suhtlemisõpetus, igapäevaelu tegevused, arvutiõpetus, käeline tegevus, muusikateraapia, loovteraapia, stressiga toimetuleku viisid ja töökatsed pagaritöös, puidutöös või töötoas töötamises.
Rehabilitatsioon
Rehabilitatsiooni suunal pakub Astangu keskus füsioterapeudi, tegevusterapeudi, sotsiaaltöötaja, psühholoogi, eripedagoogi ja logopeedi teenuseid. Keskuses koostatakse rehabilitatsiooniplaane ja hinnatakse nende täitmise tulemusi.
Keskkond ja õpilaselu
Kõikjal keskuses on liikumispuudega inimestel võimalik iseseisvalt hakkama saada. Õppeaja vältel on õppijatel võimalik kasutada erinevaid rehabilitatsiooniteenuseid, kasutada kohandatud bussi, tasuta lõunastada keskuse sööklas, külastada keskuse raamatukogu, mängida võimlas saalihokit, osaleda näiteringis, lauluansamblis ja erinevatel üritustel, kasutada ligipääsetavat basseini, auru- ja soome sauna.
Linnajagu
Eestis täidavat linnajagude ülesannet Tallinna linnaosad.
Saksamaa
Saksamaal nimetatakse linnajagu Stadtbezirk või ka Bezirk (näiteks Berliinis) või Stadtteil (näiteks Karlsruhes).
See, kas linn tohib moodustada linnajagusid, sõltub konkreetse liidumaa vallakorrast. Suuremad linnad on enamasti kohustatud seda tegema. Linnajaod kehtestatakse linnanõukogu otsusega vastavalt linna põhimäärusele (Hauptsatzung).
Linnajaol on oma esinduskogu, mida sageli nimetatakse Bezirksbeirat või Bezirksversammlung. Need moodustatakse iga kord pärast kohalikke valimisi uuesti. Olenevalt liidumaast valib selle kogu otseselt rahvas või selle nimetab linnanõukogu.
Linnajaol on ka vanem (Bezirksvorsteher, Bezirksamtsleiter, Bezirksbürgermeister). See võib olla nii tasustatav ametikoht kui ka auamet. Linnajagu haldavat asutust nimetatakse Bezirksamt. Mainitud nimetused on eri liidumaades erinevad.
Suured linnajaod on mõnikord jaotatud veel linnaosadeks (Stadtteil) ja kvartaliteks (Stadtviertel), kuid need üksused ei ole haldusüksused, vaid puhtstatistilised üksused.
Mõnes linnas, näiteks Essenis on Stadtbezirk esimene alajaotuste tasand, Stadtteil teine. Maini-äärses Frankfurdis on Stadtbezirk kõige väiksem alajaotus.
Linnajagu on formaalne haldusüksus, mis on osalt sõltumatu ajalooliselt väljakujunenud struktuuridest. Suurlinnade koosseisu on sageli läinud algselt omaette olnud asulaid, mis on haldusreformide käigus koondatud linnajagudesse.
Põhiliselt juhtudel, kui linnajagu kujutab endasst asulat, mis on linnast, mille koosseisu ta kuulub, ruumiliselt eraldatud, kasutatakse linnajao kohta ka nimetust Teilort.
Sõrve säär
thumb|Sõrve säär tuletorniga 2009. aastal thumb|Vaade Sõrve säärelt mere poole thumb|Vaade sääre lõunatipu poole Sõrve säär on neem Sõrve poolsaare lõunatipus.
Sõrve sääre lõunatipp on Saaremaa kõige lõunapoolsem punkt. Maasäär eendub umbes 1,5 km pikkuse aheneva madala künnisena Kura kurku. Sealt edasi jätkuvad ligi 4 km lõuna suunas Vesitükimaa laiud.
Aastast 1770 on Sõrve säärel tuletorn. Sõrve tuletorn oli kujutatud ka aastatel 1993–2017 Sõrve poolsaare lõunaosas eksisteerinud Torgu valla vapil.
Sõrve sääre saksakeelne nimi on olnud Kap Zerel ja Kap Swalferort, venekeelne nimi мыс Церель ja мыс Свальферорт.
Sõrve sääre sõjandus
1939. aasta sügisel ehitati Sõrve säärde Punalipulise Balti laevastiku Tallinna mereväebaasi Läänemere rannikukaitsesüsteemi Rannakaitsepatarei nr 315.
Teise maailmasõja järel paigutati Sõrve säärde lihtsatele betoonalustele 130-mm suurtükipatareid, mis kaitsesid Irbe väina 25 kilomeetri kauguseni. Neile lisandus neli 180-mm suurtükki Karuste küla piires, mis olid suutelised tulistama juba 36 kilomeetri kaugusele. Taolised patareid paiknesid ka Kuramaa rannikul, kuid 1957. aastal see süsteem likvideeriti. Enne Eesti taasiseseisvumist paiknes Sääre külas merepiirivalve sideväeosa nr. 9864, Maantee külas NSV Liidu õhukaitsevägede 210. Punalipulise õhutõrjeraketibrigaadi 6. õhutõrjeraketidivisjon ja lokaatorijaama väeosa nr. 87235 ning Mõntu sadamas 3. üksiku piirivalve vahilaevade brigaadi piirivalvelaevade divisjoni laod – väeosa nr. 2395..
Sõrve sääre otsas Eesti piirivalve Sõrve kordoni lähedal asub linnuvaatlusjaam.
Hominini
Hominini on alamsugukonda Homininae kuuluv triibus, kuhu kuuluvad inimene, šimpans ja nende väljasurnud esivanemad.
Alamtriibusesse Hominina kuulub perekond inimene (Homo), kuid ei kuulu perekond šimpans (Pan). Viimane kuulub eraldi alamtriibusesse Panina.
Alamsugukonda Homininae kuulub kaks tänapäevast triibust: Hominini ja Gorillini. Viimasesse kuuluvad gorillad. Nende kahe triibuse loomise pakkusid 1996 välja bioloogid Alan Mann ja Mark Weiss, kes soovisid selle abil näidata, missuguses järjekorras tänapäevaste loomarühmade esivanemad üksteisest lahknesid. Kuid esimesena kasutas seda mõistet briti zooloog John Edward Gray juba 1825.
Inimese ja šimpansi perekond lahknesid 5,4–6,3 miljonit aastat tagasi. Kuid tollal ei eksisteerinud tänapäevaseid perekondi; nende asemel olid olemas inimahvid Sahelanthropus tchadensis ja Orrorin tugenensis ning veel pole jõutud üksmeelele selles, kumb neist kahest oli inimeste ja šimpansite eellane. Need kaks olid omavahel ka suhteliselt lähedalt sugulased, nii et tulevikus võib olla vaja ühendada nad samasse perekonda.
Inimeste ja šimpansite esivanemate lahknemisele järgnesid ulatuslikud liigitekke protsessid inimeste eellaste seas, mis olid seotud nende elamaasumisega metsast savanni. Šimpansite eellaste seas neid protsesse ei toimunud, sest nemad jäid endiselt metsa elama, nende elutingimused ei muutunud. Inimese perekonna tekkeajaks loetakse umbkaudu 4–4,1 miljonit aastat tagasi.
Inimesed ja šimpansid on omavahel geneetiliselt üsna lähedased. Inimese ja šimpansi erinevus on umbes sama suur kui mehe ja naise vaheline erinevus.
pisi|tühi|300px|Hominini lahknemine inimeseks ja šimpansiks
199
199. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastad: 194 195 196 197 198 - 199 - 200 201 202 203 204
Päikeseenergia
Päikeseenergia on päikesekiirguse energia. Põhiliselt kasutatakse seda soojuse ja elektri tootmiseks aga ka loomulikus valgustuses. Tehnoloogia areng viimastel aastakümnetel on võimaldanud päikeseenergia järjest paremat kasutamist.
Päike eraldab pidevalt 385 × 1024 W energiat. Sellest jõuab Maale 175 × 1015W, mis vastab 1360 W-ile ruutmeetrile. Päikeseenergia vabaneb päikese tuumas toimuvates termotuumareaktsioonides, mille protsesse nimetatakse p-p-ahelateks (prooton-prooton-ahelad). Nende käigus muundub 600 miljonit tonni vesinikku heeliumiks 9,2 × 1037 korda sekundis. Sellest eraldub 4 miljonit tonni kiirgusena väljapoole. Kiirgus jõuab päikese südamikust pinnani 10 000 – 170 000 aastaga, millest edasi jõuab Maale umbes 8 minutiga. Termosfääris on satelliidid mõõtnud päikesekiirguseks 1,36 kW ruutmeetri kohta, Maa pinnal selge taeva all on see aga umbes 1 kW ruutmeetrile.
Saadaoleva suure energiahulga tõttu on päikeseenergia oluline elektritootmisallikas. ÜRO Arenguprogrammi 2000. aastal tehtud maailma energiavarude ülevaate kohaselt oli päikeseenergia aastapotentsiaal hinnanguliselt mitu korda suuremaks kogu maakera energiavajadusest, mis oli 2012. aastal 559,8 eksadžauli (1 eksadžaul = 1018 džauli).
Rahvusvahelise Energiaagentuuri väitel (2011. aastast) on jätkusuutlike päikeseenergia tehnoloogiate arendamine üliperspektiivikas. Päikeseenergia kasutamisega saab suurendada riikide energiaturvalisust ja jätkusuutlikkust, vähendada keskkonnasaastet, see aitab majanduslikult võidelda kliimasoojenemise vastu ning hoiab madalal fossiilkütuste hindu. Need hüved on ülemaailmsed. Seetõttu on edasised sammud selliste tehnoloogiate arendamisel ja nendesse investeerimisel väga tähtsad.
Kasutamine
Vastavalt jagunevad päikesekiirgust kasutavad paigaldised
Yö
Yö ("Öö") on 1981. aastal Poris asutatud soome rock-ansambel.
Liikmed
Algkoosseisust kuulus viimasena ansambli koosseisu Olli Lindholm.
Pump
pisi|Väike elektri jõul töötav pump Pump on millegi imemisel ja/või surumisel põhinev seade. Tavaliselt mõistetakse pumba all vedeliku, gaasi või auru rõhuenergia suurendamiseks ja nende teisaldamiseks mõeldud seadet. Harvem peetakse silmas vaakumi tekitamist (nt vaakumpump) või puistainete ja tolmu teisaldamist (nt tsemendipump, tolmupump). Mõnikord räägitakse aga sellistest pumpadest, mida kasutatakse soojuse ülekandmiseks madalama temperatuuriga keskkonnast kõrgema temperatuuriga keskkonda (nt soojuspump).
Epeli Nailatikau
pisi|Epeli Nailatikau Ratu Epeli Nailatikau (sündinud 5. juulil 1941) on Fidži hõimupealik, diplomaat ja poliitik. Ta oli 5. novembrist 2009 kuni 12. novembrini 2015 Fidži president.
Epeli Nailatikau sai sõjaväelise väljaõppe ning teenis kuni 1987. aastani Fidži armees, tõustes lõpuks selle juhiks. Seejärel oli ta Fidži suursaadik muu hulgas Taanis, Egiptuses, Saksamaal, Iisraelis ja Püha Tooli juures.
Pump
Pumbad masinaehituses
Pumba abil toimub hüdrosüsteemi toitmine töövedelikuga. Pumbas muudetakse ajami kulutatud mehaaniline energia töövedeliku hüdrauliliseks energiaks. Hüdrosüsteemis kasutatavad pumbad peavad sobima suhteliselt viskoossete vedelike pumpamiseks. Tavaliselt on kasutusel nn. mahulised pumbad. Selliste pumpade puhul saadakse vedeliku vooluhulk pumbast tema tööruumi suurendamise ja vähendamise teel. Pumba tööruum täitub suurenedes vedelikuga, tööruumi vähenedes tõrjutakse vedelik sealt välja. Rõhk tekib alles siis, kui vedelik kohtab oma teel takistust ja avaldab sellele survet. Vedeliku rõhk sõltub takistava jõu suurusest.
Epeli Nailatikau
Aastatel 2001–2006 oli ta Fidži parlamendi alamkoja esimees. Aastatel 2007–2009 oli ta mitmes ministriametis.
17. aprillil 2009 sai Epeli Nailatikaust asepresident ning pärast president Josefa Iloilo ametist loobumist 30. juulil 2009 presidendi kohusetäitja. 5. novembril 2009 vannutati ta ametisse presidendina.
Pump
Pumpade klassifikatsioon
Levinumad hüdroajamites kasutatavad pumbad on järgmised:
Pumpade põhiparameetrid
Kõikide pumpade tööliikumiseks on pöörlev liikumine. Kui pump töötab ilma koormuseta, siis tuleb pumba veovõlli ühe pöörde jooksul pumba surveavast teatav kogus vedelikku, mida nimetatakse pumba pöördetootlikkuseks (tähis Vp, ühik cm3/p). Praktikas kasutatakse tavaliselt pumba teoreetilist minutitootlikkust: qt= n Vp10-3, kus
Pumba tegelik tootlikkus on võrreldes teoreetilise tootlikkusega väiksem, sest osa pumbatavast vedelikust voolab pumbasiseste lekete tõttu survepoolelt tagasi madalrõhu poolele.
q=qtη, kus
Pumba veovõlli pöörete arvu suurendamisel suureneb tema minutitootlikkus, lekete maht aga oluliselt ei muutu. Järelikult on pumba mahulised kaod siis suhteliselt väiksemad. Rõhu suurendamisel sama tootlikkuse juures lekked pumba sees suurenevad, järelikult mahuline kasutegur väheneb.
Pumba hüdrauliline võimsus
Pumbalt saadav hüdrauliline võimsus on avaldatav valemiga P =p q = P1 η, kus p on pumba antav rõhk; q on pumba tootlikkus; P1 on pumba veovõllile toodud ajami võimsus; η on pumba täielik kasutegur. Kusjuures täielikku kasutegurit saab arvutada valemiga η = ηv ηm, kus ηv on pumba mahuline kasutegur; ηm on pumba mehaaniline kasutegur, mis arvestab kadusid nii mehaanilistele kui hüdraulilistele takistustele pumba sees.
Olulised valemid
Allpool on toodud valemid pumba oluliste karakteristikute määramiseks. Nendes valemites on füüsikaliste suuruste dimensiooniks praktikas kasutatavad suurused. Üleminekutegurite kasutamisega on saadud valemite kuju. Valemid on mugavad kasutamiseks, sest pole vajalikud tülikad suuruste teisendamised ühte mõõtühikute süsteemi.
Johannes XVIII
Johannes XVIII, ladinapäraselt Ioannes XVIII (Giovanni Fasano või Fasanus või Phasianus) oli paavst 1003–1009. Ta oli 141. paavst.
Giovanni Fasano sündis Roomas preester Ursuse (teistel andmetel Leo) ja Stephania pojana. Ta oli viimane paavst, kes oli vaimuliku poeg. Kirikuloolane J. N. D. Kelly eeldab, et ta võis olla Rooma valitseja Giovanni II Crescenzi sugulane.
Fasano sai Silvester II ajal San Pietro kardinalpreestriks. Salvador Miranda oletab, et ta võis olla San Pietro in Vincoli kardinalpreester.
Paavstiks saamine
Johannes XVIII määrati paavstiks Rooma valitseja Giovanni II Crescenzi poolt ja ta pühitseti ametisse esimesel jõulupühal 25. detsembril 1003, teistel andmetel jaanuaris 1004.
Suhted Prantsusmaaga
Johannes XVIII ähvardas 1007 Prantsusmaa kuningat Robert II-t, et kui Fleury kloostri pärast tülitsenud Sensi peapiiskop Léotheric (Letericus) ja Orléansi piiskop Foulques I Rooma ei ilmu, paneb ta Prantsusmaa kirikuvande alla.
Mõlemad vaimulikud ähvardasid kloostrilt võtta ära paavstide antud privileegid, mistõttu paavst ähvardas nad panna kirikuvande alla.
Suhted Saksa kuningaga
Saksa kuningas Heinrich II külastas 1004 Itaaliat ja krooniti Itaalia kuningaks. Kroonik Thietmar märkis, et paavst soovis kuningaga kohtuda, kuid Crescenzi oli nende kohtumise vastu.
Suhted Konstantinoopoli patriarhiga
Konstantinoopoli patriarh Sergios II lisas Johannes XVIII nime diptühhoni.
Suhted Briti piiskoppidega
Johannes XVIII andis palliumi Canterbury peapiiskopile Ælfheahile (Elphege).
Suhted Saksa piiskoppidega
Johannes XVIII taastas 1004 Benedictus VII poolt likvideeritud Merseburgi piiskopkonna.
Ta rajas 1007 või 1008 Bambergi piiskopkonna ja seadis selle paavsti protektsiooni alla.
Ta andis 1008 või 1009 palliumi Trieri peapiiskopile Megingaudile.
Munklus
Johannes XVIII kinnitas 1004 Saumuri (Salmuriensis) Saint-Florenti kloostri privileegid, 1005 Subiaco kloostri privileegid, 1006 Dijoni (Divionensis) Saint-Bénigne kloostri privileegid, 1008 Fleury (Floriacensis) kloostri privileegid, Beaulieu (Bellilocensi) kloostri privileegid ja 1009 Marseille Saint-Victori kloostri privileegid,
Kanoniseerimised
Johannes XVIII kanoniseeris 5 Poola märtrit.
Uued kardinalid
Johannes XVIII määras kardinaliks hilisema paavsti Sergius IV ja Ostia piiskopi Tiberio.
Surm
Johannes XVIII suri juunis või juulis 1009 Roomas ja maeti kas Lateraani basiilikasse või San Paolo fuori le Mura kirikusse.
Kirikuloolase J. N. D Kelly järgi võis Johannes XVIII vahetult enne oma surma astuda paavsti ametist tagasi, kuna mõnes tolleaegses allikas on tema kohta öeldud, et ta oli San Paolo fuori le Mura kloostri munk.
Jaapani jalgpallikoondis
Jaapani jalgpallikoondis on Jaapani rahvuskoondis jalgpallis.
Mängijad
Detsember 2019 seisuga
Weygandi liin
Weygandi liin oli Teise maailmasõja ajal Maxime Weygandi järgi nimetatud ajutine kaitsepositsioon, mis kulges La Manche'i rannikult mööda Somme'i ja Aisne'i jõe joont kuni Maginot' liinini Montmédy juures.
Surnud 1990
''Siin on loetletud 1990. aastal surnud tuntud inimesi.
Vassili Demut-Malinovski
Vassili Ivanovitš Demut-Malinovski (vene Василий Иванович Демут-Малиновский; 13. märts (vkj 2. märts) 1778 Peterburi – 28. juuli (vkj 16. juuli) 1846 Peterburi) oli Venemaa skulptor ja õppejõud.
Breinigerberg
Breinigerberg on Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Aacheni kreisis asuva Stolbergi linna osa. Linnaosa keskmine kõrgus on 276 m üle merepinna.
Elanike arv
Elanike arv on 971 (31. mai 2005).
Kolme Kuristiku tamm
Paisu ehitamist alustati 1994. aastal ja see sai täielikult valmis ning avati pidulikult 2012. aastal.
Kolme Kuristiku tamm on Hiinas Suure Hiina müüri järel suuruselt teine ehitis. Samuti on hiiglaslik ehituse eelarve, 60 miljardit USA dollarit. Paisu pikkus on 2335 meetrit ja kõrgus 101 meetrit. Pais asub merest 1500 km kaugusel.
Paisu kasutava hüdroelektrijaama võimsus 2006. aastal oli 9,8 GW. Pärast täielikku valmimist 2012. aastal on võimsus kasvanud 22,4 GW-ini ja see on suurim hüdroelektrijaam maailmas.
Paisu rajamisega loodetakse reguleerida jõe voolurežiimi. Ainuüksi 20. sajandil hukkus Jangtse üleujutustes üle 300 000 inimese. Samuti loodetakse parandada laevaliiklust.
Ajalugu
1919. aastal tuli Sun Yat-Senil mõte ehitada Kolme Kuristiku Tamm. Ta väitis, et tamm suudaks toota 22 gigavatti elektrit. Eeltööd hakati tegema 1932. aastal, kuid sõja tõttu jäid tööd pooleli.