cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Georg Lurich
1900
Sügisel 1899 sõitis Lurich Lääne-Euroopasse. Turnee kestis poolteist aastat ja kujunes täielikuks triumfiks. Ta püstitas tõstmises maailmarekordeid ja oli maadluses võitmatu. Maailmarekordiks kuulutati ka tema "maadlussimultaan" Magdeburgis, kus ta 38 minutiga seljatas 18 maadlejat linnast ja ümbruskonnast. Lurichit nimetati maailma tugevaimaks meheks, 20. sajandi Simsoniks ja ka võitmatuks venelaseks, sest Eestimaa oli tollal vaid Venemaa kubermang.
180. Eesti Laskurdiviis
180. Eesti Laskurdiviis oli 1940. aastal moodustatud NSV Liidu Punaarmee 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse üksus.
180. Eesti Laskurdiviisi juhtis kindralmajor Richard Tomberg.
Diviisi moodustamine
Eesti rahvaväest moodustatud 180. Eesti Laskurdiviis kuulus moodustatud 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse koosseisu, ühena kahest Eesti laskurdiviisist (180. ja 182. ELD) ja korpuse eriüksustest.
Georg Lurich
1901
Lurich tuli Hamburgis elukutseliste maailmameistriks. Auhind oli 2000 Saksa marka.
1902
Lurich jagas rahvusvahelisel võistlusel Prahas esikohta Heinrich Eberlega, juunis-juulis võitis Vilniuses.
Oktoobris-novembris toimusid Riias meistrivõistlused, mida oma koosseisu poolest võib pidada maailmameistrivõistlusteks. Lurich võitis üle tunni kestnud finaalmatšis Heinrich Eberlet. Kolmas oli Nikola Petrov (Bulgaaria).
1903
Lurichil ja Abergil ei lubatud osaleda Moskvas korraldatud maadlustšempionaadil, sest korraldajad tahtsid tagada võidu Ivan Poddubnõile. Lurichi artiklid selle juhtumi kohta äratasid ajakirjanduses (sealhulgas välismaal) tähelepanu ja tekitasid poleemikat.
1903. aasta paiku asutas Lurich oma maadlustrupi, milles pakkus tööd eeskätt eestlastele. Maadlejaid valis ta välja ise ja maksis suhteliselt hästi. Kuulsaimad tema trupist olid Aleksander Aberg, Oskar Kaplur, Jaan Neeser, Gustav Vahar ja Karl Veimann.
Samuti korraldas Lurich maadlusturniire, kasutades sageli variisikuid. 1907. aastal süüdistati teda koguni selles, et ta iga päev šifreeritud telegrammide abil määras ära enda organiseeritud võistluste kõik järgmisel päeval maadlevad paarid ja nende tulemused. Lurich kuulutas need väited laimuks ja väitis, et ükski tõsine maadleja ei nõustu ühegi kokkuleppekaotusega. See mõjutaks mitte ainult selle turniiri tulemusi, vaid mõjuks ka tulevaste turniiride honoraridele, kokkuleppematšide avalikuks tulek kahjustaks aga sportlase mainet.
1904
Amandus Adamsoni skulptuur Lurichist "Champion" võitis 1904. aasta suveolümpiamängudel Saint Louises esimese koha.
1907
Noored elukutselised raskejõustiklased Paul Ingermann, Jaan Jaago, August Ploom, Johannes Tigane ja teised, kes ei tohtinud treenida amatööride klubis Tartu "Aberg", asutasid oma klubi Tartu "Lurich". Klubisse kuulus umbes 40 meest (enamik küll amatöörid) ja see tegutses maailmasõjani, mil enamik selle liikmeid mobiliseeriti.
1909
Kaukaasias esines Lurich efektse jõunumbriga: kaks hobust ei suutnud lahti vedada tema käsi, mida ta rinnal koos hoidis. Buhhaara emiir, kes seda pealt vaatas, käskis seepeale tuua oma kaks kõige tugevamat kaamelit. Ka need ei saanud Lurichist jagu. Auhinnaks sai Lurich võidetud kaamelid, kes kahjuks ei talunud Eesti kliimat hästi ja järgmisel aastal surid.
Lõunaprovints
Lõunaprovints on 1. järgu haldusüksus mitmel maal:
Georg Lurich
1911 ja 1912
Lurich võitis meistrivõistlused Brüsselis ja Gentis, oli Varssavis tšehhi Pospešili järel teine ja võitis Hamburgis.
Ameerikas
Lurich sõitis novembris 1913 Ameerikasse ja proovis läbi lüüa Ameerika vabamaadluses. Seda ta suutiski, kuigi tippude tippu enam ei küündinud (ta oli juba 37-aastane). Ta võitis kõiki peale maailmameistri ameeriklase Frank Gotchi, kellele 1. aprillil 1914 kaotas. Pärast seda maadles ta vahelduva eduga. Tema sädelevat, efektset maadlust küll tõsteti esile ja kiideti, ent üldiselt jäi ta Abergi varju, kes nooremana ja kehaehituselt massiivsemana kohanes paremini Ameerika vabamaadluse robustse maneeriga.
Lurichi organisaatoritalent lõi sealgi välja. 8. novembrist 1915 kuni 29. jaanuarini 1916 (84 päeva) toimusid New Yorgis Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlused, mis olid kõigi aegade pikimad ja osavõturohkeimad. Peeti 454 matši, neist 128 küll vabamaadluses. Turniiri organiseeris Samuel Rachman, kuid väidetavalt oli Rachman variisik ning tegelik turniiri korraldaja oli Lurich. Aberg maadles kõigiga ainult Kreeka-Rooma stiilis ja võitis kõiki. Samuel Rachmani varjus korraldas Lurich teisigi turniire.
Lurichi käsi oli küllap mängus selleski, et Aberg esines aeg-ajalt rahvusvärvides, vahel kirjaga "Est(h)onia" rinnal, ning et teda ajakirjanduses sageli mitte venelaseks, vaid eestlaseks nimetati.
1917
Märtsis lahkusid Lurich ja Aberg USA-st. Nad sõitsid üle Vaikse ookeani Jaapani ja Hiina kaudu Venemaale. Suvel võistlesid nad juba Petrogradis, sügisel olid taas Eestis.
Isiksus
Georg Lurich oli täiskarsklane ega suitsetanud. Korduvalt esines ta avalikkuse ees kõnedega tervislike eluviiside, eriti spordi kasulikkusest ja alkoholi hävitavast toimest inimesele. Ta saavutas populaarsuse nii kõnemehe kui ka ajakirjanikuna.
«Minule näib aga, et see iga hästi kasvanud inimese kohus on selle eest hoolt kanda, et ta jõuetuks, nõrgaks ja tahtmise jõuta ei jääks, et ta keha vaimu kohane oleks! Kui ka mitte alati terves kehas terve vaim ei ela, siis peaks ometi terve vaim terves kehas asuma. Kas ei ole häbi selle pääle mõtelda, kui palju miljonisi aastas mitmesuguste loomade kasvatamiseks ja nende tõu parandamiseks välja antakse, kuna oma enese "mina" jaoks, mis inimese juures iga sammuga etteotsa tungib, imelikul viisil küllalt aega ja raha ei ole! Arvatakse nimelt, et kui inimene looduse krooniks on määratud, et siis tal sellepärast õigus on lõdvalt elada. Sellegipärast ei või keegi salata, et kõige suurem maapäälne varandus tervis on, see on nii üleüldiselt arusaadav asjalugu, et ma seda lähemalt seletada ei pruugi.» (1903)
Lurich oli suurepärane võimleja, samuti hea jooksja, hüppaja, jalgrattur, uisutaja ja maletaja. Ta valdas vähemalt kümmet keelt.
«Jõustiku ideaalne väärtus ei ole mitte selles, et see ehk teine jõumees omale seeläbi midagi võidab, nagu kuulsust, raha, aga ka mitte selles, et Aberg Poddubnõi või Poddubnõi Abergi ära võidab, sellega on inimesesugu vähe aidatud; niisamuti on isamaa seeläbi vähe kaotanud, kui ta tugevaim poeg maha pannakse. Maadlemise ideaalne ülesanne on selles, et me kui eelväelased virguksime ja tõsise hoiatushüüde nõrkevale inimesesoole hüüaksime.» (1917)
Tööpink
Tööpink on paikne tehnoloogiline masin, spetsiaalne töölaud, pink või seade teatud tööoperatsioonide sooritamiseks.
Georg Lurich
Mälestuse jäädvustamine
pisi|[[Georg Lurichi monument (Väike-Maarja)|Georg Lurichi monument tema sünnilinnas Väike-Maarjas]]
Tööpink
Ajaloost
Varasemal ajal oli see lihtne madal tööpink, millel hööveldati mitmesuguseid puitesemeid, toetades neid pulkade vastu, mis olid pandud pingis olevatesse aukudesse. Keskajal oli Euroopa tisleritöös üldkasutatav, kuid taandus hiljem kruupingi ees.
Eesti talurahvas kasutas koduses käsitöös tööpinki kuni 19. sajandi lõpuni, kodutöönduskeskustes (Avinurmes jm) ka 20. sajandil.
Georg Lurich
Georg Lurichi mälestusvõistlused
Lurichi 80. sünniaastapäeva tähistamiseks hakati 1956. aastal korraldama Tallinnas Lurichi mälestusvõistlusi maadluses. See on siiani üks Eesti keskseid maadlusüritusi. Lurichi 125. sünniaastapäeval hakati tähistama Väike-Maarjas Georg Lurichi auks mälestusvõistlusi rammukatsumises. "Georgi Kange"
Eduard Aartee
Eduard Aartee (kuni 21. märtsini 1938 Eduard Aron; 30. mai 1910 Narva – 11. juuni 1963 Tallinn) oli eesti partisanijuht Teise maailmasõja ajal Saksa okupatsiooni all olnud Leningradi oblastis.
Tema juhitud partisanisalk osales 1943–1944 Pihkva–Luga raudtee purustamises ning lahingus Pljussa raudteejaama lähedal.
Lääneprovints
Lääneprovints on 1. järgu haldusüksus mitmes riigis:
Vahetu animatsioonfilm
Vahetu animatsioonfilm ehk filmilindile joonistatud film ehk kaamerata tehtud animatsioonfilm (inglise keeles direct animation) on animatsioon, mille puhul kantakse kujutised otse negatiivile. Erinevalt teistest animatsioonfilmi vormidest ei kasutata selleks kaamerat.
Tehnikad
Kõige enam kasutatakse 35 mm filmi, kuid seda tehnikat võib rakendada ka 16 mm või isegi 8 mm filmi puhul. Enamasti on vahetud animatsioonfilmid üsna lühikesed, kuna tööprotsess on ajamahukas ja täpne. Paljudel filmidel on helil suur roll, tihtipeale lausa visuaaliga sünkroonis. Kuivõrd 35 mm filmi heliriba on optiline, saab lisaks kujutistele luua heli samuti ise.
Tehnika juured on 20. sajandi alguses. Itaalia futurist Arnaldo Ginna väitis, et idee pärineb aastast 1908, esimesed lühifilmid sündisid aga aastal 1910, kuid kahjuks pole need säilinud. Esimesed tuntumad animaatorid, kes sel viisil filme tegid, olid Len Lye, Norman McLaren, Stan Brakhage, veidi hiljem lisandusid Steven Woloshen ja Baerbel Neubauer. Nende teosed on vägagi mitmekülgsed: varieeruvad abstraktsetest narratiivseteni. 1960. aastatel jõudsid arengud tehnikavallas sinnamaani, et filmilinti moonutati ja töödeldi seni, kuni see oli peaaegu hävinenud. Projektsiooni käigus võisid need lausa täielikult hävida. Vahel kasutasid kunstnikud seda oma ideede selgemaks esitamiseks, vahel loodi enne projektsiooni koopia, et töö siiski säiliks.
Filmilindile otse kujutise kandmine on võrreldes teiste animatsioonfilmi valmistamise viisidega väga odav, seda võib teha mis tahes filmilindile. Seetõttu kasutavad seda tehnikat tudengid kogu maailmas. Norman McLaren on kirjutanud lühikese illustreeritud teose "How to make animated movies without a camera", mis algselt avaldati aastal 1949.
Ajalugu
Tehnika juured ulatuvad maalikunsti avangardi esindajateni. Itaalia futurist Arnaldo Ginna väitel tekkis idee vahetust animatsioonfilmist juba 1908. aastal, kuid reaalse tulemuseni jõudis ta aastal 1910, mil valmisid neli abstraktset eksperimentaalset filmi. Tänapäevani need säilinud pole.
Esimesed kunstnikud, kelle tööd on tänaseni säilinud, on uusmeremaalane Len Lye ja kanadalane Norman McLaren. Lye esimene otse filmilindile maalitud teos "A Colour Box" valmis aastal 1935. Hiljem on ta kasutanud ka graveerimistehnikat, näiteks filmide "Free radicals"(1958) ja "Particles in Space" (1964) puhul.
1937. aastal valmis McLareni "Love on the Wing", mis sisaldas vahetult filmilindile joonistatud osi. McLaren tunnistas hiljem, et teda inspireeris Lye tööde uudsus. Järgmistel aastatel USAs elades valmisid tal sellised otse lindile joonistatud filmid nagu "Scherzo" (1939), "Stars and Stripes" (1940) ja "Dots" (1940). Üldiselt keskendus McLaren visuaalefektidele ja heli illustreerimisele.
Selles tehnikas on võimalik esitada ka keerukat narratiivi: 1982. aastal valmis Pierre Hébert'i "Memories of War", mis on tugeva sõnumiga sõjavastane film.
Valik hiljem tegutsenud kunstnikke: Cathy Joritz, Caroline Leaf, Bärbel Neubauer, Richard Reeves, Heide StrangeSky, Steven Woloshen, Luis Recoder, Stephanie Maxwell, Donna Cameron.
Norra Muusikaakadeemia
Norra Muusikaakadeemia (norra Norges musikkhøgskole) on konservatoorium Norras Oslos. See on Norra suurim muusikaakadeemia, kus saab omandada (nii esimese kui ka kõrgemate astmete) muusikalist kõrgharidust.
Läbi aastate on seal õppinud Norra kõige tunnustatumad muusikud.
Norra Muusikaakadeemias on võimalik õppida tegevartistiks, heliloojaks ja pedagoogiks. Muusikuid haritakse rahva-, kiriku- ja klassikalise muusika erialadel, viimastel aastatel on edukad olnud artistid džässivaldkonnast.
Akadeemia on Oslo suurim kontserdikorraldaja, andes ligikaudu 300 kontserti aastas.
Banī Suwayf
Banī Suwayf on linn Egiptuses, Banī Suwayfi kubernerkonna keskus.
Norra Muusikaakadeemia
Ajalugu
Norra Muusikaakadeemia asutati 1973. aastal. Aastal 1996 liideti Østlandets musikkonservatorium Norra Muusikaakadeemiaga.
Standard
Standard on konsensuse alusel ekspertide koostatud ja tunnustatud asutuse vastuvõetud normdokument, milles esitatakse reeglid, juhtnöörid ja omadused tegevuste või nende tulemuste kohta üldiseks ja korduvaks kasutamiseks ning mis on suunatud korrastatuse optimaalse taseme saavutamisele käsitletavas kontekstis. Standard kirjeldab töövahendeid ja lahendusi, mis aitavad kiiremini, lihtsamalt, ohutumalt ja tõhusamalt tööd teha ning suurendavad seega nende kasutajate usaldusväärsust partnerite ja klientide silmis.
Standardi järgimine on vabatahtlik, välja arvatud juhul, kui see on õigusaktis viidatud või tehtud kohustuslikuks kliendi, partneri või riigihanke tingimustes.
Tunnustatud standardeid koostatakse kolmel tasandil:
Standardi tähis
Tähis koosneb akronüümist (EVS), standardi numbrist ja aastaarvust.
Näide: EVS-EN ISO 9001:2015 Kvaliteedijuhtimissüsteemid. Nõuded
Standardite liigid
Standardeid liigitatakse standardi käsitlusala järgi ja koostamise eesmärgist lähtudes järgmiselt (standardi EVS-EN 45020:2008 järgi) :
Kättesaadavus
Standardeid saab otsida ja osta Eesti Standardikeskuse e-poest ja külastada klienditeenindust Tallinnas aadressil Akadeemia tee 21/6. Standardite kohta leiab infot ametlikust väljaandest EVS Teataja, mida avaldatakse 2 kord kuus Eesti Standardikeskuse veebilehel. Lisaks korraldatakse Eesti Standardikeskuses ka standardeid tutvustavaid infopäevi ja koolitusi.
Teet Saviauk
Teet Saviauk (29. juuli 1963 Tallinn – 23. aprill 2009 Tartu) oli eesti muusik ja pillikaupmees, bandžovirtuoos, suupilli- ja torupillimängija.
Pärit muusikute perekonnast, ema Ell Saviauk oli klaveriõpetaja, isa Uno Saviauk oli trompetist ja vend Tauno Saviauk on flötist.
Ta liitus Tartu ansambliga Justament aastal 1982, mille ridades viibis viimane kord laval aastal 1996.
Töö
Aastal 1992 rajas ta Tartus ettevõtte Muusikariistad Saviauk OÜ, millest sai hiljem üleriigiline kaupluste kett.
S7 Airlinesi lend 778
S7 Airlinesi lend 778 oli Venemaa lennufirma S7 Airlinesi lend Moskvast Irkutskisse, mis lõppes õnnetusega. Lennuki maandumine 9. juulil 2006 Irkutski lennujaama ebaõnnestus. 203 pardal olnud inimesest hukkus 124.
Lendu teenindas lennuk Airbus A310-300. Sellega oli kokku lennatud enam kui 52 000 lennutundi.
See oli ohvrite arvu suuruse poolest kolmas lennuõnnetus, mis on juhtunud seda tüüpi lennukiga.
Hukkunud
Pardal oli 193 reisijat ja 10 meeskonnaliiget. 69 reisijat ja kolm reisisaatjat jäi ellu. Hukkus 124 inimest.
Pardal oli reisijaid seitsmest riigist. Enamiku moodustasid Venemaa kodanikud.
Alaküla (Kastre)
Alaküla on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Vassevere
Vassevere (saksa keeles Wassefer) on küla Jõgeva maakonnas Mustvee vallas.
Idaprovints
Idaprovints on 1. järgu haldusüksus mitmes riigis:
Vassevere
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Saare valda.
Külas asub Vassevere Metsakivi.
Haldusjaotuslikult kuulus Vassevere küla Tartumaale Palamuse kihelkonda Roela mõisapiirkonda.
Maidla paisjärv
Maidla paisjärv on järv Rapla maakonnas Märjamaa vallas. Järve pindala on 2 ha.
Mairieux
Mairieux on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Maubeuge'i kantonis.
Alaküla
Alaküla on mitme asula nimi Eestis:
Narsil
Narsil (pärast ümbersepistamist Andúril) on oluline ese J. R. R. Tolkieni kolmikteoses "Sõrmuste Isand".
Andúril oli Aragorni mõõk. Andúril valmistati Elendili mõõga Narsili kildudest, kuid Aragorn eelistas seda kutsuda Andúriliks ehk Lääneleegiks
Mõõga algupärast omaniku ei ole teada. Narsilist sai aga Elendili mõõk. Elendil ise aga lahkus Numenori saarelt selle langusel ning rajas hiljem Gondori ning Arnori kuningriigid Keskmaal. Viimase Liidu sõja ajal kandis Elendil oma vööl Narsili ja Narsil täitis Sauroni väed hirmuga
Sõja lõpus 3441. aastal Teisel Ajastul varjus Sauron Barad-duri ja võitles edasi Elendili ja Gil-galadiga. Kaks Liidu liidrit aga alistati. Kui Elendil langes siis, Narsili tera purunes ja tema helendus kustus. Elendili poeg Isildur aga haaras isa purunenud mõõga ja raius sellega Sauroni käe, milles oli Võimusõrmus. Sauroni vaim lahkus tema kehast ja läks varjule paljudeks aastateks.
Isildur hoidis aga nii Sõrmuse kui Narsili killud alles. Aastal 2 Kolmandal Ajastul ründasid Gladdeni Väljadel Isilduri ja tema mehi orkid. Isildur andis Narsili killud oma teenrile Ohtarile ja ütles talle, et need tuleb ükskõik mis hinnaga säilitada. Othar ja tema kaaslased lahkusid, aga Isildur ja tema mehed tapeti.
Aastal 3 Kolmandal Ajastul andis Othar Rivendellis Narsili killud üle Isilduri ainsale ellujäänud pojale Valandilile. Narsilli kildudest sai Valandilie südamelähedne aare, millest sai pärand Isilduri järglastele. Elrond ütles, et mõõka ei sepistata enne uuesti, kui Üks Sõrmus on leitud ja Sauron naaseb. Kuid kui dunedaanid segunesid väheme rahvaga ja kuningate liin katkes, jäid Narsili killud ja muu Isilduri pärandus Elrondi hoida Rivendellis.
2951. aastal Kolmandal Ajastul andis Elrond 20-aastasele Aragornile üle Narsili killud ja Barahairi Sõrmuse. Elrond rääkis siis ka Aragornile tema päritolust ning sellest, et Aragorn on Isilduri järeltulija.
29. septembril 3018, kui Aragorn kohtas Kepsleva Poni kõrtsis Frodot, paljastas ta Frodole oma mõõga. Peagi sai Frodo kätte ka Gandalfi kirja koos Bilbo poeemiga, kus mainiti muuhulgas ka murtud mõõka, mis saab uuesti sepistatud.
Elrondi kojas peetud Nõupidamisel 25. oktoobril näitas Aragorn ka Narsili kuna Boromir, kes oli tulnud Gondorist, rääkis enda ja oma venna unenäost, kus öeldi: "Otsi mõõka, mis oli murtud Imladrisest (st Rivendellist)." Aragorn uskus, et unenägu tähendas seda, et ta peab naasma Elendili mõõgaga Minas Thirithisse.
Mõõga taassepistasid haldjasepad ja sellel säras taas päikese ja kuu valgus. Terale oli graveeritud päike ja kuusirp koos seitsme tähega nende vahel ning veel paljud ruunid olid kirjutatud nende ümber.
Kui Vennaskond lahkus Lothlorienist 16. veebruaril, andis Galadriel Aragornile mõõgatupe, mis oli valmistatud spetsiaalselt Andurilile. Mõõga nimi ja päritolu oli kirjutatud sellele haldjaruunides, mis vormusid välja paljudest kulla ja hõbedaga tehtud lille ja lehe kujulistest kaunistustest, millel omakorda olid kalliskivid. Sellel mõõgatuppel oli eriline võime kaitsta tera kuhtumise eest.
30. veebruaril Rohanis paljastab Aragorn oma mõõga ja päritolu Isislduri järeldulijana Éomerile ja ta langetab aukartusest silmad Aragorni ees. Ta nõustub Aragorni aitama ja loodab, et peagi võitlevad nad koos.
Helmi Sügaviku lahingus 3.–4. märtsi vahelisel ööl võitlevadki Aragorn oma Anduriliga ja Éomer oma mõõga Gutwinega külg külje kõrval. Rohani mehed on innustuvad nähes lahingus mõõka, mille tera oli murtud. Samas mõjub see mõõk vaenlastele hirmutavalt.
6. märtsil Orthancis vaatab Aragorn palantiri ja näitab Sauronile, et mõõk, mis raius sõrmuse tema sõrmest, on uuesti sepistatud. Aragorn saabub Anduriliga Minas Tirithisse 15. märtsil, kui käimas on Pelennori Väljade lahing. Ta tormab koos abivägedega lahinguväljale ja Anduril välgatab seal kui tuli ja valendab kui uus ning tõestab, et ta on sama surmav kui vana Narsil.
Kui lahing on läbi, otsustavad Lääne Kaptenid marssida Musta Värava juurde Mordoris, et anda Frodole lisaaega oma ülesande lõpetamiseks. Aragorn ütleb, et Andurili ei panda mõõgatuppe enne kui viimane lahing on peetud. Ta võitleb Anduriliga Sauroni vägede vastu Morannoni lahingus seni, kuni sõrmus saab hävitatud ja Sauroni võim on lõppenud.
Hasviki vald
Valla suuremad asulad on Hasvik (umbes 400 elanikku), Breivikbotn (umbes 300 elanikku) ja Sørvær (umbes 200 elanikku).
Maastikuökoloogia
Maastikuökoloogia ehk geoökoloogia on ökoloogia ja geograafia piiriteadus, mis uurib, kuidas maastikuüksuste sisesed ja vahelised ökosüsteemid eeskätt neis elavaid kooslusi arvesse võttes mõjutavad (mingi) maastiku aine- ja energiavoogusid.
Maastikuökoloogia on oma olemuselt pigem rakenduslik ja holistlik.
Eesti tuntud maastikuökolooge on Ülo Mander.
Nõlvassoo järv
Nõlvassoo järv (ka Nõlvasoo järv, Isakõnnu järv) on järv Raplamaal Kehtna vallas.
Marpent
Marpent on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Maubeuge'i kantonis.
Haridus
École primaire publique Maurice Fostier asub Marpentis.
Raadio Marta
Raadio Marta Põlva ja Põlvamaa kohalik raadiojaam, mis tegutseb Põlvas sagedusel 100,7 MHz. Marta Raadiot kuuleb Põlva-, Võru-, Valga- ja Tartumaal, internetis aga üle maailma.
Tekkis 2003. aasta kevadel pankrotistunud Kagu Raadio asemele, täismahus saatekavani jõuti 27. augustil 2003.
Marta Raadio edastab oma aktiivset programmi tööpäeviti kell 7.00–17.00 ning puhkepäeviti 8.00–12.00. Ülejäänud programm on automatiseeritud.
Ennik
Sõna "ennik" (vastena inglise sõnale tuple) on tuletatud tähe n hääldusest enn ja liitest -ik analoogia põhjal sõnaga "kolmik" selleks, et oleks võimalik rääkida korraga paaridest, kolmikutest, nelikutest jne, spetsifitseerimata arvu (n väärtust).
Üldjuhul võib n olla mis tahes naturaalarv alates nullist.
Sõjavägi
Üldist
Sõjavägede doktriinid, struktuurid ja vahendid on sageli riigiti erinevad, tulenedes riigi sõjalistest traditsioonidest, ressurssidest, poliitikast, liitlassuhetest, ühiskonna või kultuuri iseärasustest jms.
Sõjaväe tagatav riigi kaitse võib realiseeruda nii aktiivse sõjategevuse kui ka sõja ärahoidmisega heidutamise teel.
Koosseis
Sõjaväes tegevteenistuses olevat isikut nimetatakse üldistavalt sõjaväelaseks.
Sõjaväel on oma juhtkond ja juhtimisorganid ehk staabid.
Sõjavägi koosneb, olenevalt struktuurist, erinevatest väeliikidest (põhiväeliikidest), põhiosas:
50. aastad eKr
50. aastad eKr
Sõjavägi
Koosseis
Väeliigid omakorda koosnevad allüksustest, üksustest, väekoondistest ning kõrgema juhtimise (staabid) ja logistika ning muu toetuse organitest.
Mõnes riigis alluvad sõjaväele ka mitmesugused sõjaväestatud eriorganisatsioonid, nagu piirivalve või rahvuskaart.
Kõdu
Kõdu on taimejäänuste ja muu orgaanilise materjali muundumisel ja lagundamisel tekkinud saadus, mis ei ole veel täielikult mullaks muutunud.
Maapinna lähedusse kõdukihi alla moodustub huumus.
Vaata ka
Forest floor Лесная подстилка
Az-Zaqāzīq
Az-Zaqāzīq on linn Egiptuses, Ash-Sharqīyah' kubernerkonna keskus.
São Tomé ja Príncipe riigipeade loend
São Tomé ja Príncipe riigipeade loend loetleb São Tomé ja Príncipe riigipead alates riigi iseseisvumisest 1975. aastal.
Kodijärve vald
Kodijärve vald (saksa keeles Kodjerw või Gothensee) oli vald Tartumaal Kambja kihelkonnas. Valla pindala oli 73 km² ja elanikke oli 1431 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866 –1939.
Vallas oli 278 talundit ja elamut ning need kasutasid 6327 ha maad. Vallamaja asus Pangodi külas.
Vallas asus Kodijärve asundus ja Kodijärve küla.
1893 liideti Kodijärve vallaga Kammeri vald.
Merle Lilje
Merle Lilje (neiuna Merle Ploom; sündinud 18. mail 1957 Pärnus) on eesti estraadilaulja ja ettevõtja.
Kirepi vald
Kirepi vald (saksa keeles Kirrumpäh) oli vald Tartumaal Rõngu kihelkonnas. Valla pindala oli 28 km² ja elanikke oli 614 (1922. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866 –1939.
Merle Lilje
Ta lõpetas 1975. aastal Tallinna 1. Keskkooli ja 1979. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuurijuhtimise erialal koorijuhtimise lisaerialaga, magister. Ta lõpetas 1978. aastal Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadistuudio estraadilaulja erialal. Ta on atesteeritud nii lauljana kui ka estraaditantsijana.
Kirepi vald
Vallas oli 114 talundit ja need kasutasid 2756 ha maad. Vallamaja asus Kirepi külas.
Merle Lilje
Alates 1975. aastast ansambli Laine laulja kuni tänapäevani. Ansambliga Laine pälvinud 1980. aastal Eesti NSV teenelise muusikakollektiivi aunimetuse.
Kirepi vald
Vallas asus Kirepi asundus. Valla alale jäi kaks mõisat: Kirepi mõis ja Väike-Kirepi mõis.
Merle Lilje
www.ansambellaine.ee
www.facebook.com/ansambellaine
Aastatel 1982–1991 oli solist Viru Varietees ja Olümpia Varietees.
Aastatel 1986–1991 oli ta ansambli Viru Trio liige www.facebook.com/virutrio
Osalenud mitmesugustes muusikaprojektides ja viimastel aastatel ka soololauljana.
www.facebook.com/liljemerle
" Valgus"
" Tütarlaps Ipanemast"
https://www.youtube.com/watch?v=5qufS4a0mDs
https://www.youtube.com/watch?v=D8Nwp7a9DN8
Ettevõtlus: Merle Lilje on osanik firmas Rewilwerk, mis tegutseb Tallinna vanalinnas Vene tänavas alates 1994.aastast ja käsitöökauplus "REWILL" Firma tegeleb eesti käsitöötoodete valmistamise ja turustamisega ja on ka e-pood  www.rewill.ee
Isiklikku
Ta on aastast 1978 abielus Riho Liljega, neil on kaks last.
Endel Sõgel
Endel Sõgel (17. juuni 1922 Vastseliina kihelkond, Võrumaa – 7. detsember 1998 Tallinn) oli eesti kirjandustegelane ja publitsist.
Ta töötas alates 1952. aastast Keele ja Kirjanduse Instituudis, aastatel 1968–1988 oli selle direktor.
Tegevus ELKNÜ-s ja NLKP-s
Pärast 1940. aasta juunipööret oli ta EKNÜ Võrumaa komitee I sekretär, astus samal aastal ÜK(b)P liikmeks, oli NLKP liige 1992. aastani.
Osales Teises maailmasõjas Nõukogude poolel hävituspataljonides ja poliittöötajana Punaarmees kuni 1947. aastani.
Aastatel 1947–1948 oli Järvamaal parteitööl.
1948–1950 õppis ta Vabariiklikus Parteikoolis, sai sealt Nõukogude süsteemis kehtiva keskhariduse. Aastatel 1959–1962 oli ta EKP Keskkomitee teaduse ja kultuuri osakonna juhataja asetäitja.
Tegevus Eesti NSV kirjanduselus
Ta oli peamisi nõukoguliku kirjanduskäsitluse juurutajaid Eesti NSV-s. Sidemete kaudu kirjandusväliste institutsioonidega püüdis ta kirjandust ideoloogiliselt juhtida.
Tema keskkooliõpikus "Eesti kirjanduse ajalugu" (I-IV, 1953) ja selleaegses tegevuses andis 1975. aasta "Eesti kirjanduse biograafilise leksikoni" (mille toimetajate hulka kuulus ka Sõgel ise) sõnul tunda "nihilistliku suhtumise tendents". Lähtus EKBLi 2000. aasta väljaande hinnangul oma 1950. aastate artiklites vulgaarmarksistlikest seisukohtadest, "andes seejuures hävitava hinnangu sümbolismile ja teistele realismist erinevatele kirj.-vooludele." Hiljem tema kirjanduskäsitlus mõnevõrra liberaliseerus, kuid püsima jäi ühekülgselt tendentslik sotsiologiseeriv suunitlus.
Isiklikku
Tema poeg oli ajaloolane-sotsioloog Urmas Sõgel.
Subjektifilosoofia
Subjektifilosoofiaks peetakse filosoofias mõtlemise viisi, mis võtab oma teoreetiliseks aluseks subjekti ja objekti seotud vastanduse. Subjektifilosoofiat seostatakse uusaja filosoofiaga, mis paneb aluse subjekti filosoofilisele käsitlusele.
Ajalooliselt esimeseks ja kõige esinduslikumaks subjektifilosoofiks võib pidada René Descartesi, kes rajab oma metafüüsika subjekti tõendatud teaduskindlusele. Järgnenud filosoofiline traditsioon alates Spinozast ja Kantist kuni Hegelini on käsitletav selle edasiarendusena.
20. sajandi filosoofias saab senine subjekti filosoofiline käsitlus problemaatiliseks Kierkegaardi ja Nietzsche filosoofias, uusaegne subjektikäsitlus põhistatakse uuelt eksistentsi käsitluses, mis on aluseks eksistentsifilosoofiale. Mõtlemise viis, mis võtab subjekti asemel aluseks eksistentsi ning on eelkõige iseloomulik 20. sajandi prantsuse filosoofiale, lähtub suuresti Husserli ja tema õpilase Heideggeri arusaamadest ning arendab neid oma huvides edasi.
Kafr ad-Dawwār
Kafr ad-Dawwār on linn Egiptuses Al-Buḩayrāti kubernerkonnas.
Ignase
Ignase on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haaslava valda.
Igevere
Igevere on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haaslava valda.
Franz II
Franz II (sündinud Franz Joseph Karl; Austria keisrina Franz I; 12. veebruar 1768 Firenze – 2. märts 1835 Viin) oli Habsburgide-Lotringite dünastiast viimane Saksa-Rooma keiser 1792–1806; kuulutas 1804 end esimeseks Austria keisriks Franz I nime all, kellena valitses surmani.
Franzi vanemad olid keiser Leopold II (1747–1792) ja tema abikaasa, Hispaania printsess María Luisa (1747–1792).
Aastal 1804 sundis Napoleon I ta Saksa-Rooma keisri tiitlist loobuma.
Franz I suutis säilitada oma riigi suhtelise iseseisvuse isegi Napoleoni võimu kõrgperioodil, seda paljuski tänu teise keisritiitli võtmisele. Aastal 1809 püüdis ta teiste Saksa riikide solidaarsustundele rõhudes korraldada ühissõda Prantsusmaa vastu, kuid teised olulised Saksa riigid eelistasid toetada Napoleoni, olles moodustanud tema protektoraadi all Reini Liidu ning isegi Venemaa keisririik kuulutas Austriale sõja, olles parajasti vallutanud Rootsilt Soome).
Wagrami lahingus said austerlased lüüa ja Franz pidi leppima juba teise alandava kaotusega (esimene oli Austerlitzi lahing 1805). Siiski suutis ta ka nüüd suhtelise iseseisvuse säilitada, peamiselt tänu osava poliitiku Metternichi abile, kelle ta samal aastal välisministriks määras. Metternich korraldas Franzi tütre Marie-Louise abielu Napoleoniga, et saavutada Prantsusmaa keisri soosing.
Liit Napoleoniga oli siiski vaid olupoliitika sunnitud käik. Kui too Venemaal lüüa sai, oli Austria üks esimesi, kes talle sõja kuulutas ning 1815 taastati Viini kongressil Austria suurriigistaatus täielikult.
Perekond
Franz abiellus 6. jaanuaril 1788 Württembergi printsessi Elisabethiga (21.04.1767 – 18.02.1790), kes oli Württembergi hertsogi Friedrich II Eugeni tütar.
Seejärel sõlmis ta abielu 19. septembril 1790 Napoli ja Sitsiilia printsessi Maria Teresaga (1772–1807), kes oli Napoli ja Sitsiilia kuninga Ferdinando IV tütar.
Kolmanda abielu sõlmis ta 6. jaanuaril 1808 Maria Ludovikaga (1787–1816), kes oli ertshertsog Ferdinandi tütar.
Neljanda abielu sõlmis keiser 10. novembril 1816 Baieri printsessi Charlotte Augustega (1792–1873), kes oli Baieri kuninga Maximilian I tütar.
Vikerkaare tänav
Vikerkaare tänav on tänav mitmes Eesti linnas:
Haaslava
Haaslava (kohalikus kõnepruugis ka Aaslavva) on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haaslava valda.
Räägu järv
Räägu järv (ka Räägu paisjärv, Kehtna paisjärv) on järv Rapla maakonnas Kehtna vallas Kalbu ja Nadalama külas. Järve valgla pindala on 50 km². Kaldajoone pikkus on 1358 m.
Haaslava
Haaslava moodustati 1920. aastate alguses endisaegse Haaslava mõisa alale Haaslava asundusena. 1977 muudeti asundus külaks.
Räägu järv
Räägu järv on avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Haaslava
Küla nimi tuleb 14.–15. sajandi mõisaomanike Hasselow’de nimest.
Räägu järv
Räägu järve keskkonnaregistri kood on VEE2029210.
Gröönimaa saar
Gröönimaa on suur polaarsaar Põhja-Ameerika mandrist kirdes Põhja-Jäämere ja Atlandi ookeani vahel.
Gröönimaa on maailma suurim saar, pindalalt on ta ligikaudu 50 korda suurem kui Eesti. Saare ulatus põhjast lõunasse on 2670 km. Põhjapoolseim punkt on maailma põhjapoolseim maismaapunkt Morris Jesupi neem 730 km kaugusel põhjapoolusest. Lõunapoolseim punkt on Nunap Isua neem (varasema nimega Farveli neem), mis paikneb ligikaudu Tallinna laiuskraadil.
Saar moodustab põhiosa Gröönimaa omavalitsuslikust alast.
Sepa järv
Sepa järv (ka Sepajärv) on järv Raplamaa Märjamaa vallas.
Kaguraadio
Kaguraadio oli raadiojaam, mida sai kuulata Lõuna-Eestis. Kagu Raadio sageduseks Põlvas 100,7 MHz 1993. aasta märtsis sündis Georg Pelisaare eestvedamisel Põlvas Kaguraadio, kui erastati munitsipaalasutus Põlva Raadio (viimane oli eetris pikka aega nõukogudeaegses krapivõrgus üle Põlvamaa (rajooni)). Kasutusele võeti sagedus 100,7 MHz. Leviala kattis suure osa Lõuna-Eestist. Palju oli eetris otseselt setudele mõeldud saateid. Hiljem lisandus Valga saatja sagedusega 99,9 MHz.
2001. aasta novembris kuulutas Põlva maakohus OÜ Kaguraadio pankroti.
2003. aasta kevadel tekkis Põlvasse pankrotistunud Kaguraadio asemele Raadio Marta.
São Tomé ja Príncipe
São Tomé ja Príncipe (ametlikult São Tomé ja Príncipe Demokraatlik Vabariik, portugali keeles República Democrática de São Tomé e Príncipe) on saareriik Aafrikas Atlandi ookeanis Guinea lahes asuvatel São Tomé ja Príncipe saarel ning mitmel väikesaarel. São Tomé ja Príncipest on Aafrikas pindalalt väiksem riik ainult Seišellid.
Riigi pealinn ning ühtlasi suurim linn on São Tomé.
Qinā
Qinā on linn Egiptuses, Qinā kubernerkonna keskus. Ta asub Niiluse ääres riigi keskosas.
São Tomé ja Príncipe
Nimi
Riigi nimi "São Tomé ja Príncipe" on tuletatud kahest osast, mis märgivad riigi kahte suuremat saart: São Tomé saart ja Príncipe saart.
Nimi "São Tomé" tähendab portugali keeles Püha Toomast ja on pandud apostel Toomase järgi, kelle mälestuspäeval 21. detsembril portugallased 1470 paiku saare avastasid. Nimi "Príncipe" on lühend portugalikeelsest mõistest "Ilha do Principe", mis eesti keeles tähendab "Printsi saart". Saar nimetati Portugali printsi Afonso auks.
Qinā
Antiikajal kandis linn nime Καινή (Kaine), Rooma ajal Caene ja Maximianopolis. Läbi Quena viib tee Punase mere äärde.
São Tomé ja Príncipe
Asend
São Tomé ja Príncipe asub Atlandi ookeanis Guinea lahes asuvatel ekvaatorilähedastel saartel. Riigi lähimad naabrid idas on Ekvatoriaal-Guinea ja Gabon, kirdes Kamerun ja põhjas Nigeeria.
Riigi rannajoone kogupikkus on 209 kilomeetrit. Pikim vahemaa on São Tomé saarel põhjast lõunasse 49 kilomeetrit ja idast läände 29 kilomeetrit; Príncipe saarel aga põhjast lõunasse 21 kilomeetrit ja idast läände 15 kilomeetrit. Príncipe saar asub Aafrika mandrist 220 kilomeetri kaugusel.
Loodus
pisi| [[Ekvaatorit märkiv tähis Rolase saarel, mis on suuruselt riigi kolmas saar]] São Tomé ja Príncipe koosneb 2 suuremast saarest ja nende ümbruses asuvatest väikesaartest. Riigi suurimad saared on São Tomé saar (854 km²), Príncipe saar (136 km²) ja Rolase saar (3 km²). Kauguse tõttu Aafrika mandrist leidub saartel hulgaliselt endeemseid liike.
Pinnamood
São Tomé ja Príncipe saared on vulkaanilist päritolu ja valdavalt mägised. Saared on moodustunud Kameruni vulkaaniaheliku kujunemisel. Riigi kõrgemad mäed on kustunud vulkaanid. Riigi kõrgeim tipp on São Tomé mägi, mis ulatub 2024 meetrit üle merepinna.
Veestik
Riigis on mitu oja, neist pikim on Io Grande jõgi.
Taimestik
Riigi pindalast 28,4% on kaetud metsaga. Riigis on kirjeldatud 915 liiki kõrgemaid taimi. São Tomé saarelt ja selle ümbruskonna saartelt on tuvastatud 601 taimeliiki, millest 108 on endeemsed. Príncipe saarelt ja selle ümbruse saartelt on tuvastatud 314 taimeliiki, millest 35 on endeemsed.
Loomastik
Riigi loodusest on tuvastatud 8 liiki kahepaikseid, kellest Hyperolius thomensis ja Ptychadena newtoni on ohustatud liigid. Riigis on kirjeldatud 16 liiki roomajaid, kellest 44% on endeemsed.
Riigi looduses on kohatud 161 liiki linde, kellest 25 on endeemsed.
São Tomé saarel on kohatud 19 liiki imetajaid, kellest 9 on käsitiivalised. Príncipe saarel on kohatud 9 liiki imetajaid, kellest 4 on käsitiivalised.
Keskkonnakaitse
Riigi tõsisemad keskkonnaprobleemid on maapinna ja vee reostumine ning pinnase erodeerumine. Lisaks ähvardab riigi metsi üleraiumine, mis võib kaasa tuua liigilise mitmekesisuse vähenemise.
2006 rajati Ôbo rahvuspark ja 2012 moodustati Príncipe saarele biosfäärikaitseala.
Kliima
Riigis valitseb troopiline kliima ja valitsevad kaks aastaaega. Kuivaperiood kestab juunist septembrini ja vihmaperiood oktoobrist maini. Temperatuurid varieeruvad riigis eelkõige pinnamoe tõttu: kui rannikul on aasta ringi keskmiselt +27 °C, siis mägedes +20 °C. Kui riigi põhjaosas sajab vihmaperioodil kuni 150 cm, siis lõunaosas kuni 510 cm.
Riigikord
São Tomé ja Príncipe on presidentaalne vabariik. Täidesaatev võim kuulub presidendile, kes valitakse ametisse 2 voorus toimuvatel üldvalimistel 5-aastaseks tähtajaks. Viimased presidendivalimised toimusid 2016. President määrab ametisse peaministri.
Seadusandlik võim kuulub ühekojalisele Rahvusassambleele, kuhu kuulub 55 liiget. Rahvusassamblee liikmed valitakse ametisse 4 aastaks. Viimased valimised toimusid 2014, mille tulemusena said Sõltumatu Demokraatlik Aktsioon 33, São Tomé ja Príncipe Vabastusliikumine 16 ning Demokraatliku Konvergentsi Partei ja Reflektsioonigrupi ühisliit 5 kohta.
Riigi kõrgeim kohus on ülemkohus, mis koosneb 5 ülemkohtunikust.
Riigi põhiseadus jõustus 5. novembril 1975.
pisi|Provintsid ja ringkonnad
Haldusjaotus
São Tomé ja Príncipe pealinn ning riigi suurim linn on São Tomé. Riigis on kokku 477 asulat.
Riik on halduslikult jagunenud kaheks provintsiks: São Tomé ja Príncipe provintsiks. São Tomé provints omakorda jaguneb kuueks ringkonnaks. Príncipe provintsis on üks ringkond (Pagué).
São Tomé provintsi ringkonnad:
Rahvastik
Riigis peeti rahvaloendusi 1981, 1991, 2001 ja 2012. Riigis elavad portugallaste ja neegerorjade järglased (mestiitsid), angolarid (Angolast toodud neegerorjade järglased), forrod (vabastatud orjade järglased), serviitsid (lepingulised töölised Aafrika riikidest), tongad (Aafrika riikide lepinguliste tööliste São Tomés sündinud järglased) ja eurooplased.
Rahvaarv
2012 rahvaloenduse andmetel elas riigis 178 739 elanikku, kellest 88 867 olid mehed ja 89 872 naised. 1985. aastaks oli riigi rahvaarv ületanud 100 000 elaniku piiri. Võrreldes 2001 rahvaloendusega kasvas rahvaarv 2012. aastaks 4,35%, seejuures enim Lobata vallas – 15,6%. 2017. aasta juulis elas riigis hinnanguliselt 201 025 inimest.
Água Grande vallas elas 38,9% ja Mé-Zóchi vallas 25% riigi rahvastikust. Samas elas Caué vallas vaid 6031 elanikku.
Demograafilised näitajad
2012 rahvaloenduse andmetel elas 67% rahvastikust linnades.
Rahvastikutihedus on 178,6 inimest km² kohta. Seejuures Água Grande vallas 4209 inimest/km², aga Lembá vallas 63,7 inimest/km².
Kui Água Grande vallas oli naisi 51,6% elanikkonnast, siis Caué vallas 48%.
2012 sündis 1000 inimese kohta 28,5 last, kui 2001 sündis 35,3 last.
Vanuseline struktuur
2012 rahvaloenduse andmetel on 52,1% rahvastikust nooremad kui 20-eluaastat ja 3,8% vanemad kui 65-eluaastat:
Keeled
Riigi ametlik keel on portugali keel. Lisaks räägitakse riigis kohalikke kreoolkeeli: forro keelt, angola keelt ja printsiipe keelt.
Religioon
2012 rahvaloenduse andmetel oli 55,7% rahvastikust katoliiklased, adventistid 4,1%, Jumala Assamblee Koguduse liikmed 3,4%, Uusapostelliku kiriku liikmed 2,9% ja Maná kiriku liikmed 2,3%.
Paavst Paulus III rajas 3. novembril 1534 São Tomé ja Príncipe piiskopkonna. 2014 seisuga oli riigis 14 katoliku kogudust, tegutses 3 ilmikpreestrit ja 8 regulaarvaimulikku.
Riigikaitse
São Tomé ja Príncipe relvajõud jagunevad: armee, rannavalve, presidendi kaardivägi ja rahvuskaardivägi.
Majandus
Riigi peamine majandusharu on kakaoseemnete kasvatus. Viimaste aastate põuad on kakaoseemnete saagikust võrreldes varasema ajaga vähendanud. Valitsus on viimastel aastatel üha jõulisemalt arendanud turismi. Riigi sisemajanduse kogutoodangust on teenindussektori osakaal 67,4%, põllumajandusel 22,4% ja tööstusel 10,3%.
Lisaks kakaoseemnetele kasvatatakse riigis veel kookospalme, kardemoni, pipart, kohviube ja banaane.
2010 moodustas riigi ekspordist 80% kakaooad. Riiki imporditakse peamiselt seadmeid, toiduaineid ja kütust. 2015 olid riigi peamised ekspordipartnerid Holland (29.1%), Belgia (22.3%) ja Hispaania (15.4%), impordipartnerid aga Portugal (65.4%), Hiina (8.1%) ja Gabon (7.3%).
Taristu
Riigis on 2 lennuvälja. Riigi suurim sadam on São Tomé sadam.
Ajalugu
pisi| [[1575 rajatud São Sebastião fort on muudetud muuseumiks]] São Tomé ja Príncipe saared avastasid Portugali meresõitjad João de Santarém ja Pêro Escobar millalgi ajavahemikus 1469–1471. Kuna saared olid asustamata, otsustas Portugali kuningas João II saarte strateegilisest asendist oluliste kaubateede suhtes lähtudes asutada São Tomé saarele koloonia. Esimene katse 1485 osutus edutuks, kuid 1493 rajas Álvaro Caminha koloonia. 1500 rajati Príncipe saarele koloonia. Kolonistide jaoks polnud need saared atraktiivsed ja seetõttu kasutas Portugal saari esialgu deporteerimiskohana, kuhu saadeti emamaalt kriminaalkurjategijad, orvud ja juudid.
Kui kolonistid alustasid suhkruroo kasvatusega 16. sajandi algul, hakati Aafrikast sisse vedama neegerorje. 1522 kuulutati São Tomé ja 1573 Príncipe Portugali kroonikolooniaks. 1641 okupeerisid São Tomé saare hollandlased, kes hävitasid 70 veskit. Kui Portugal vallutas saare 1648 tagasi, siis kolonistid enam suhkruroo kasvatusega ei tegelenud, vaid saarest sai Aafrikast lähtuva orjakaubanduse tugipunkt. 1753 kuulutati mõlemad saared üheks kolooniaks seoses piraatide sagedaste rünnakutega. 19. sajandil hakati koloonias kasvatama kohvi- ja kakaopuid. 1908 sai São Tomést maailma suurim kakaoubade tootja. 1876 tühistati Portugali kolooniates orjus.
Suuristanduste viletsad töötingimused tõid veebruaris 1953 kaasa Aafrika päritolu tööliste rahutused, mille käigus tapeti mitusada inimest. Nigeeria kodusõja ajal 1967–1970 oli São Tomé Biafra elanike jaoks tehtud humanitaarlendude baasiks. 1960 loodi Gabonis Portugali koloniaalvõimu vastu São Tomé ja Príncipe Vabastusliikumine, mille üheks juhiks oli Manuel Pinto da Costa.
2016. aastast on riigi president Evaristo Carvalho.
Kolga vald (Kuusalu kihelkond)
Kolga vald (saksa keeles Kolk) oli vald Harjumaal Kuusalu kihelkonnas. pisi|350px|[[Eesti haldusjaotus 1925. aastal]]
São Tomé ja Príncipe
Eesti ning São Tomé ja Príncipe suhted
Eesti sõlmis São Tomé ja Príncipega diplomaatilised suhted 20. mail 2009.
Kolga vald (Kuusalu kihelkond)
Valla pindala oli 225 km² ja elanikke oli 3689 (1934. aasta seisuga). Vallamaja asus Kolga külas.
São Tomé ja Príncipe
Haridus
Riigi haridussüsteem on: eelkooli haridus, põhiharidus, keskharidus ja kõrgharidus. Riigi koolid jagunevad erakoolideks ja riigikoolideks.
Kolga vald (Kuusalu kihelkond)
Vald eksisteeris 1866 –1939.
São Tomé ja Príncipe
Haridus
Riigis antakse põhiharidust 6 aastat. Samuti antakse keskharidust 6 aastat.
Kolga vald (Kuusalu kihelkond)
Vallas oli 847 talundit ja elamut ning need kasutasid 12 476 ha maad.
São Tomé ja Príncipe
Haridus
Riigis on 86 põhikooli ja 14 keskkooli.
Kolga vald (Kuusalu kihelkond)
Vallas asus Kolga asundus.
São Tomé ja Príncipe
Haridus
1996 rajati São Tomé ja Príncipe kõrgem polütehniline instituut, mis 2014 muudeti ülikooliks.
Kultuur
São Tomé ja Príncipe kultuur on kujunenud portugali ja aafrika kultuuride mõjutusel. Kaasaegses muusikas on levinud ússua ja socopé rütmid. Príncipe saarelt on pärit dêxa.
1575 rajatud São Sebastião fort muudeti 1976 rahvusmuuseumiks.
São Tomé katedraal rajati 16. sajandil ja renoveeriti viimati 1814.
Riigi sportlased on osalenud olümpiamängudel alates 1996. aasta suveolümpiamängudest Atlantas. Riigi sportlased pole seni olümpiamängudelt medaleid võitnud. 12. juuli-nimeline staadion on riigi suurim ja mahutab 6500 pealtvaatajat.
Hans Kauri
Hans Kauri (aastani 1935 Hans Mühlberg; 30. mai 1906 Majala, Konguta vald – 30. jaanuar 1999 Stockholm) oli eesti zooloog ja loomaökoloog; filosoofiadoktor (1959, Lundi ülikool).
Elukäik
Aastatel 1928–1939 ja 1940–1941 oli ta Tartu ülikooli zooloogia instituudi assistent, 1941–1944 sealsamas ajutine teaduslik sekretär. Aastatel 1938–1940 oli ta Eesti Teaduste Akadeemia teaduslik sekretär.
Tema eestvõttel loodi Eesti Loodusuurijate Seltsi Koondis Eksiilis, kus ta oli teaduslik sekretär. Ta töötas Lundi zooloogiainstituudis, 1963. aastast Bergeni ülikoolis Norras.
Ta on põhjalikult uurinud roomajaid, kahepaikseid, ämblikulaadseid jt. Oma eluajal oli ta üks Põhjamaade nimekamaid herpetolooge ehk roomajate uurijaid. pisi|Hans Kauri. Foto: Rootsi Eestlaste Liidu arhiiv Aprillis 1947 asutasid Kauri, Edgar Kant, Julius Mägiste ja veel mitu eesti teadlast Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis Lõuna-Rootsi osakonna keskusega Lundis.
Ta oli Rootsi Eestlaste Esinduse juhatuse esimees 1963-1967, 1974-1975 ja 1977-1979.
Mercury Seven
thumb|Esireas vasakult [[Wally Schirra, Deke Slayton, John Glenn ja Scott Carpenter; tagareas Al Shepard, Gus Grissom ja Gordon Cooper]] Mercury Seven (ka Original Seven) oli NASA esimene astronautide grupp.
Kajar Pruul
Kajar Pruul (sündinud 1. jaanuaril 1959 Tallinnas) on eesti kirjandusteadlane ja -kriitik ning tõlkija.
Mercury Seven
Astronaudiks võisid kandideerida kolledžiharidusega katselendurid, kelle pikkus oli kuni 180 cm ja kaal kuni 82 kg. Pärast põhjalikku füüsilist ja psühholoogilist testimist valis NASA 69 kandidaadi hulgast 9. aprillil 1959 astronauditreeninguteks välja seitse pilooti. John Glennile tehti hariduse osas erand. Põhjalikust tervisekontrollist hoolimata jäi hiljem kosmoseprogrammist südamevea tõttu kõrvale Deke Slayton ning ajutiselt ka Al Shepard, kellel diagnoositi Ménière'i tõbi.
Sopi järv
Sopi järv (ka Sopi järvik) on järv Raplamaal Rapla vallas Kõnnu raba edelaserval.
Kajar Pruul
Ta lõpetas 1977. aastal Tallinna 44. Keskkooli ja 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia eriala.
Sopi järv
Järves on väike saar.
Reese Hoffa
pisi|Reese Hoffa Reese Hoffa (sündinud 8. oktoobril 1977 Evansis Georgia osariigis) on USA kergejõustiklane (kuulitõukaja). Maailmameister (2007).
Olümpiamängudel
London 2012
Maailmameistrivõistlustel
Ōsaka 2007
Sisemaailmameistrivõistlustel
Budapest 2004 Moskva 2006
Maailmakarikavõistlustel
Ateena 2006
Kergejõustiku finaalvõistlustel
Stuttgart 2006 Monaco 2005
Isiklikku
Reese Hoffa on 183 cm pikk ja kaalub 133 kg.
Kitseküla
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haaslava valda.
Nelson Cuevas
Nelson Rafael Cuevas Amarilla (sündinud 10. jaanuaril 1980 Asunciónis) on Paraguay jalgpallikoondise endine ründaja.
Cuevase karjäär algas Paraguay madalama liiga klubis Club Atlético Tembetary. 1998. aastal siirdus ta Argentina suurklubisse Club Atlético River Plate. 2004. aastal läks ta Mehhiko kõrgliigaklubisse Club América, kes laenas ta CF Pachucasse, kus ta tuli 2006. aastal Mehhiko meistriks. Selle järel naasis Cuevas Club Américasse.
Paraguay rahvuskoondises debüteeris Nelson Cuevas 29. juunil 1999 Boliivia vastu. 2002. aasta maailmameistrivõistlustel lõi Cuevas Paraguay kaks otsustavat väravat viimases alagrupikohtumises Sloveenia vastu. Mäng lõppes 3:1 võiduga ja viis Paraguay edasi kaheksandikfinaali.
Cuevas lõpetas koondisekarjääri 2007. aastal Ta mängis koondises 41 korda ja lõi 6 väravat.
Isiklikku
Nelson Cuevas on 174 cm pikk ja kaalub 69 kg.
Nordkapi vald
Nordkapi vald (saami Davvinjárgga gielda) on vald Norras Troms og Finnmargi maakonnas. Valla Magerøya saarel asuvad Knivskjellodden ja Nordkapp.
2019. aastani kuulus vald Finnmargi maakonda.