cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juuru kirikuaed
Nii kirik, kirikuaed kui ka kirikuaeda piirav piirdemüür on arvele võetud kultuurimälestistena. Kultuurimälestisteks on arvatud ka kirikuaia mitmed objektid :
Kirikuaias on mälestuspingid pastoritele Johann Georg Bergile ja Jüri Bärgile ning organistile ja koorijuhile Hella Tedderile.
Laasgerdi keel
Laasgerdi keel on iraani keelte Lääne-Iraani rühma kuuluv keel, mida räägitakse Iraanis Semnāni provintsis Lāsjerdi (Lāsgerdi) asulas.
Kõnelejate arv on umbes 1000.
Niš
Niš on linn Serbias, Nišava ringkonna keskus. Asub 250 km Belgradist kagus Nišava jõe ääres 192 m kõrgusel merepinnast.
Niš on tööstus- ja kaubanduslinn.
Linnas on ülikool ja sümfooniaorkester.
Linn on ajaloos tuntud ka nimedega Naissus (roomlased), Navissos (keldid) ja Nysos (Bütsants).
Linn on kolme Rooma keisri sünnipaik: Constantinus Suure, Constantius III ja Justinus I.
Serbia-Bulgaaria sõja, Esimese maailmasõja ja Teise maailmasõja ajal okupeerisid Niši Bulgaaria väed.
Õled
pisi|Õled pärast viljalõikust Õled on teravilja (peamiselt rukki ja nisu) kõrred, mida viljapeksul ei oldud veel sasitud.
Anton (perekonnanimi)
Anton on perekonnanimi.
Perekonnanimi Anton oli seisuga 1. jaanuar 2020 Eestis 563 inimesel (266 mehel ja 297 naisel). Sellega oli Anton perekonnanimede levikult meeste puhul 178. ja naiste puhul 176. kohal.
Oskar Martin
Oskar Martin (30. detsember 1897 Riisipere vald, Harjumaa – 19. aprill 1960 Kingston, Ontario, Kanada) oli eesti tehnikateadlane.
Õppis Haapsalus ja Petrogradi gümnaasiumis.
1917. aastal lõpetas Tallinna Nikolai Gümnaasiumi. Aastatel 1917–1918 ja 1920–1922 õppis Tartu Ülikoolis keemiat. Oli korp! Fraternitas Estica liige. 1918–1920 võttis osa vabadussõjast.
Aastatel 1923–1930	õppis Danzigi Tehnikaülikoolis, kus omandas ehitusinseneri kutse. Aastatel 1930–1935 jätkas samas ülikoolis teedeehituse instituudi assistendina. 1935. aastal kaitses Danzigi Tehnikaülikoolis doktorikraadi väitekirjaga "Über Untersuchungen und Messung der Bindekraft bituminöser Stoffe".
1935. aastal valis Tartu Ülikooli nõukogu ta tehnikaosakonna teede õppetooli juhatajaks, 1936. aastal Tallinna Tehnikaülikooli erakorraliseks professoriks. Aastatel 1936–1944 töötas TTÜ teedeehituse professori ja teedelabori juhatajana, 1938–1944 oli ka ehitus- ja mehaanikateaduskonna dekaan. Tehnikaülikoolis töötades pani ta aluse autoteede uurimissuunale, spetsialiseerudes bituumenite uurimisele.
1944 sügisel põgenes ta koos perega Rootsi. Aastatel 1945–1951	töötas Stockholmis Riigi Teedeinstituudis. 1951. aastal siirdus Kanadasse. Aastatel 1951–1960 oli ta Queen's University teedeehituse ja aluspõhjamehaanika professor ja ehitusmaterjalide katsekoja juhataja. Ta oli tunnustatud asfaltkiirteede ehituse spetsialist-eriteadlane.
Senta
Senta (serbia keeles Сента, Senta; ungari keeles Zenta) on Serbias Vojvodinas Põhja-Banati ringkonnas Tisza kaldal asuv linn, Senta valla keskus.
Ungarlased saabusid sellesse piirkonda 9. sajandil ja sellest ajast peale on selle elanikud peamiselt ungarlased. 2011. aasta rahvaloenduse järgi elas Sentas 18 704 inimest, aga Senta vallas 23 316. Seega moodustas linna elanike arv valla elanike arvust kolmveerandi. Ungarlasi oli linna elanikest 77,1%, serblasi 13,1% ja mustlasi 1,2%.
Linna on esmamainitud 1216 nime all Szintarev. Tollal kuulus see Ungari kuningriiki. Kogu seda piirkonda laastasid 1241–42 mongolid. 1506 andis kuningas Ulászló II Sentale kuningliku vabalinna staatuse. 1526, pärast Ungari lüüasaamist Mohácsi lahingus kuulutas seni Ungarile allunud Serbia väepealik Jovan Nenad end iseseisva riigi tsaariks ja Senta kuulus tema riigi koosseisu. Juba järgmisel aastal sai Nenad lüüa ja tapeti ning tema riik liideti taas Ungariga. 1542 vallutasid linna osmanite väed.
1751. aastast kuulus Senta Ungari Bács-Bodrogi komitaati. 1910. aasta seisuga rääkis linlastest 91,8% emakeelena ungari keelt ja 6,8% serbohorvaadi keelt. 1918 sai osaks Jugoslaavia Kuningriigist. 1941–1944 oli Senta okupeeritud teljeriikide poolt ja liidetud Ungariga.
Sentas sajab aastas keskmiselt 569 mm. Sademed jaotuvad kuude lõikes suhteliselt ühtlaselt. Kõige sajusemad on mai (69 mm) ja juuni (61 mm), kõige kuivemad veebruar (28 mm) ja jaanuar (30 mm).
Ngcobo
Ngcobo (kuni 2004. aastani Engcobo) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Chris Hani ringkonnas, Engcobo valla halduskeskus.
Linn on asutatud 1876. aastal. Kuni 1994. aastani kuulus linn Transkei bantustani koosseisu.
Õitsilkäimine
Õitsilkäimine ehk õits on öine hobustega või veistega küla ühiskarjamaal karjatamine.
Teoinimene
Teoinimene oli Tallinnas 1991. aastal ilmunud eestikeelne ajaleht. Ajaleht ilmus kaks korda kuus, ühtekokku ilmus 17 numbrit. Väljaandjaks oli AS Fax.
Pikk lõhnasamblik
Pikk lõhnasamblik (Evernia divaricata) on samblik.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis on teda hajusalt kogu riigi territooriumil, kokku üle 20 leiukoha.
Ta on õhu saastumise suhtes tundlik liik.
Raymond Poulidor
pisi|Raymond Poulidor 1966. aastal Raymond Poulidor (15. aprill 1936 – 13. november 2019) oli prantsuse jalgrattur.
Ta oli tuntud ka kui "igavene teine", kuna tal ei õnnestunud kordagi saavutada Tour de France'i võitu: kolmel korral saavutas ta teise ja viiel korral kolmanda koha.
Poulidor võitis 1964. aastal Vuelta a España.
Palgiheitmine
pisi|Illustratsioon 20. sajandi algusest Palgiheitmine (caber toss) on šoti traditsiooniline rahvussport, mille käigus visatakse võidu palki (caber). Tavaliselt võisteldakse Šotimaa Mägismaa Mängudel (Scottish Highland Games).
Võistlus
pisi|Palgiheide Lonachi mängudel 2008. aastal Võistluseks kasutatav 5–6 meetri pikkune palk on tavaliselt otstest tahutud lehisest ja kaalub 40–70 kilogrammi. Palk aetakse esmalt ühele otsale püsti, seejärel upitatakse endale püstiselt sülle, nii et palgi jämedam ots jääb üles, ning heidetakse (vajadusel joostes) eemale, nii et palk teeb enne maandumist üle otsa tiiru. Sealjuures pole oluline heite kaugus, vaid täpsus – et palk langeks heitja suhtes võimalikult sirgjooneliselt maha n-ö kella 12 suunas. Punkte antakse selle alusel, kui palju sellest eesmärgist hälbiti.
Ajalugu
Võistlus tekkis oletatavasti sellest, kui puuraidurid pidid palke üle oja heitma või ajutisi sildu ehitama. Võistlust seostatakse küll peamiselt Šotimaaga, kuid sarnane võistlus oli populaarne ka 16. sajandi Inglismaal. Enim palke kolme minuti jooksul on loopinud kanadalane Danny Frame, kes heitis 2018. aasta 20. juulil Kanadas Heart of the Valley festivalil 16 palki.
Karl Ree
Ta mängis 1920. aastal Eesti jalgpallikoondises ja lõpetas 1923. aastal Tallinna Reaalkooli.
1927. aastal tuli ta Tallinna Hokiklubiga Eesti meistriks jääpallis.
Surm
Ree oli politseinik ja saadeti 1928. aasta detsembris Peipsi järvele, kus ta uisutades läbi jää vajus ja suri kaksteist päeva enne oma 27. sünnipäeva.
Tutlane
pisi|Tutlane kulgemas üle veetaime pisi|Cristatella mucedo Tutlane (Cristatella mucedo) on sammalloomade hõimkonda kuuluv liik. Ainuke liik oma perekonnas.
Eestis leidub neid sisevetes hajusalt.
Piccadilly Circus
alt=|pisi|524x524px|Piccadilly Circus Piccadilly Circus on ristmik ja avalik ruum Westminsteris Londonis Suurbritannias.
"Circus" tähendab selles kontekstis ringikujulist avaliku ruumi ala ristmiku kõrval.
Piccadilly Circus on populaarne kohtumispaik ja vaatamisväärsus.
Piccadilly Circuse all on metroojaam, mis on osa Londoni metroovõrgustikust.
Purke linnus
Purke linnus on Henriku Liivimaa kroonikas mainitud linnus Sakala lõunaosas. Linnuse täpne asukoht pole kindlalt teada, Enn Tarvel ja Ēvalds Mugurēvičs on kõige tõenäolisemaks pidanud Naukšēni Kābele linnamäge Ruhja jõe lõunakaldal tänapäeva Lätis, tolleaegses Alistekunde kihelkonnas. Kroonika järgi süütas 1211. aastal Sakalas sõjaretkel olev Kaupo juhitud vägi Purke ja Owele linnused põlema.
Eduardo Guerrero
Eduardo Guerrero (4. märts 1928 Salto – 17. august 2015 Buenos Aires) oli Argentina sõudja, olümpiavõitja.
Guerrero võitis koos Tranquilo Capozzoga paarisaerulisel kahepaadil 1952. aasta suveolümpiamängudel Helsingis kuldmedali. See jäi 52 aastaks Argentina viimaseks kuldmedaliks olümpiamängudel, kuni 2004. aasta suveolümpiamängudel tulid olümpiavõitjateks Argentina korvpalli- ja jalgpallikoondis.
Cleydaeli linnus
Cleydaeli linnus (hollandi Kasteel Cleydael) on linnus Belgias Antwerpeni provintsis Aartselaari vallas.
Linnus on arhitektuurimälestistena kaitse all alates 1977. aastast. Osaliselt on hiljem ehitatud ümber lossiks.
Koppel (perekonnanimi)
Koppel on perekonnanimi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Koppel 1895 inimesel: 906 mehel ja 989 naisel. Perekonnanimede levikult on Koppel meeste puhul 16. kohal ja naiste puhul 15. kohal.
Raimonds Čudars
Ta lõpetas aastal 1996 Läti Ülikooli õigusteaduskonna. Aastatel 2002–2009 oli ta praktiseeriv jurist.
2022. aasta Läti parlamendivalimistel valiti ta ühenduse "Uus ühtsus" nimekirjas (Jaunā Vienotība) seimi liikmeks. 14. detsembrist 2022 on ta Läti kliima- ja energeetikaminister Arturs Krišjānis Kariņši teises valitsuses.
Stryker
Stryker on Kanada-Ameerika Ühendriikide soomukiperekond, mis on arendatud Kanadas väljatöötatud LAV III järgi.
Soomukiperekonda kuuluvaid sõidukeid toodab Kanadas Ontario osariigis Londonis asuv General Dynamics Land Systems-Canada (GDLS-C) tehas.
Strykeri soomukeid kasutavad Ameerika Ühendriikide maavägi ja kuninglik Tai maavägi. Tulevane kasutaja on Ukraina maaväed.
Endel Meiusi
Endel Meiusi (7. november 1932 – 11. jaanuar 2018) oli eesti päritolu ameerika vaimulik ja evangelist.
Endel Meiusi sündis Tallinnas. Tema vanemad kuulusid Villardi kogudusse, isa oli Priikoguduste Liidu juhatuse liige ja ajakirja „Armu Hääl” vastutav toimetaja. Suved veetis Endel Saaremaal, kus tema vanaisa oli Vanamõisa koguduse vanem.
Tallinna pommitamise järel põgenes perekond Rootsi, kus Endel lõpetas keskkooli. 1949–1953 elati Austraalias, kus Endel täiendas end elektroonika alal. Sealt siirdus ta USA-sse usuteadust õppima.
Meiusi on teeninud pastorina kogudusi Ameerikas ja Austraalia eestlaste keskel. Oma põhikutsumust tundis ta pigem evangelistina ja on oma sõnul külastanud 76 riiki. Üliõpilasena korraldas Endel 1953. aastal esimese eestikeelse raadiosaate. Sealt alates sai tema südameasjaks raadiomisjon. Tema missiooniks oli Piiblite levitamine, kristliku raadio käivitamine ning humanitaarabi jagamine.
Endel abiellus Mairi Konsaga 1955. aastal. Paaril sündisid tütar ja kaks poega.
Lähiristumissurutis
Lähiristumissurutis on indiviidide kohasuse ja elujõulisuse langus inbriidingu tagajärjel populatsioonis, kus normaalselt toimub panmiktiline (vaba) ristumine.
Bui rajoon
Bui rajoon (vene keeles Буйский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kostroma oblastis, asudes oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Bui linn (ei kuulu rajooni koosseisu).
Bui rajoonis on 261 asustatud punkti, mis kuuluvad ühe linna (Tšistõje Borõ) ja kahe külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Kostroma, Korega, Veksa ja Tjobsa jõgi.
Kildare'i krahvkond
pisi|[[Studi lähedal asuvad Black Abbey kloostrivaremed]] pisi|Kildare'i krahvkonna asukoht Iirimaal Kildare’i krahvkond (inglise keeles: County Kildare ja iiri keeles: Contae Chill Dara) on krahvkond Leinsteri provintsis Iirimaal.
Krahvkonnas elab 2011. aasta seisuga rohkem kui 209 000 inimest. Krahvkond asub Dublinist edelas.
Kergu kirik
Kergu kirik tähendab mitut Kergus olevat/olnud kirikut:
Faenza
Faenza on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (comune) Itaalias Emilia Romagna maakonnas Ravenna provintsis. Faenza on saanud tuntuks keraamika, eelkõige majoolika valmistamise poolest.
35 meetri kõrgusel merepinnast asuva Faenza asustustihedus on keskmiselt 0 inimest ruutkilomeetri kohta.
Ajalugu
Esimesed säilinud teated asulast on II sajandist eKr, kui seda nimetati peatuspaigana Aemelia teel.
Haldus
2020. aasta seisuga asusid Faenza piirides järgmised asulad ja asumid (frazioni): Albereto, Borgo Tuliero, Cassanigo, Castel Raniero, Celle, Còsina, Granarolo, Errano, Fossolo, Marzeno, Merlaschio, Mezzeno, Pieve Cesato, Pieve Corleto, Pieve Ponte, Prada, Reda, Sarna, Sant'Andrea, Santa Lucia, Tebano, San Barnaba.
Jaan Gnadenteich
Jaan Gnadenteich (11. november 1904 Võnnu, Tartumaa – 27. oktoober 1968 Göteborg) oli eesti vaimulik ja pedagoog.
Gnadenteich lõpetas aastal 1924 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Õppis aastatel 1924–1929 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Otepää Maarja koguduses praost Johannes Oskar Lauri juures. Ta ordineeriti õpetajaks 16. veebruaril 1930.
Oli aastal 1930 Valga praostkonna vikaarõpetaja. Tapa Jakobi koguduse õpetaja oli ta aastatel 1930–1944. Lisaks oli ta usuõpetajaks Tapa Linna Algkoolis (aastatel 1930–1944) ja Tapa gümnaasiumis (aastatel 1930–1944).
Põgenes aastal 1944 Rootsi, oli Göteborgi koguduse asutajaõpetaja, teenides kogudust 1952–1968. Ta oli ka Göteborgi Põllumeeste Kogu esimene esimees.
Isiklikku
Tema vanaonu tütrepoja tütar oli Eha Masing.
Owele linnus
Owele linnus on Henriku Liivimaa kroonikas mainitud linnus Sakala lõunaosas. Linnuse täpne asukoht pole kindlalt teada. Christian Eduard Pabst on oletanud, et see võis asuda kas praeguses Oleri külas Burtnieki järvest kirdes Ruhja piirkonnas või Omuļi külas Valka piirkonnas, kuid neist kohtadest pole muistseid kindlustusi avastatud. Ēvalds Mugurēvičs peab tõenäolisemaks hüpoteesi, et Owele on seotud 17. sajandi adrarevisjonis mainitud Howwala külaga, mis arvatakse olevat paiknenud praeguse Eesti alal ja mille lähedal asus Karl von Löwis of Menari järgi linnamägi.
Liivimaa kroonika järgi süütas 1211. aastal Sakalas sõjaretkel olev Kaupo juhitud vägi Owele ja Purke linnused põlema.
Giverny
Giverny on küla Prantsusmaal Normandia piirkonnas Eure'i departemangus. Külas elas 2008. aasta seisuga 502 inimest.
pisi|tühi|Maja Givernys
Hemerophis
Hemerophis on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Hemerophis arvatakse roomajate andmebaasis üks maoliik:
Levila
Need maod on endeemsed Jeemenis Sokotra saarel.
Ülekande entroopia
Ülekande entroopia (inglise keeles transfer entropy) on mitteparameetrilises statistikas kahe juhusliku protsessi asümmeetrilise infovahetuse suurus.
Ülekande entroopia abil kirjeldatakse kahe objekti infovahetust ka näiteks neuroteaduses ja majandusteaduses.
31. osakonna hukk (film)
"31. osakonna hukk" on kahejaoline Eesti mängufilm.
Filmi esimene jagu valmis 1979. ja teine jagu 1980. aastal. Filmi režissöör on Peeter Urbla. Filmi tootis Tallinnfilm.
Film põhineb Per Wahlöö samanimelisel ulmeromaanil.
.eus
.eus on tippdomeen baski keele ja kultuuriga seotud asutustele ja eraisikutele.
ICANN kinnitas domeeni loomise detsembris 2013. Domeen võeti kasutusele 2014. aastal.
Tollkeere
Tollkeere kuulub UTS- (United Thread Standart) standardile ja on kasutusel põhiliselt Ameerikas ja Kanadas. Iga keerd on iseloomustatud oma põhidiameetriga "Dmaj" ja sammuga "P". Tollkeere on keere, mille sümmeetriline profiil on V-kujuline 60° nurgaga "V" küljede vahel. Samm "P" on iga keerdude kõrguse vaheline kaugus.
Mežotne linnus
Mežotne linnuse all võidakse mõelda
Charles-Augustin Sainte-Beuve
pisi|Sainte-Beuve 1860. aastatel Charles-Augustin Sainte-Beuve (23. detsember 1804 Boulogne-sur-Mer – 13. oktoober 1869 Pariis) oli prantsuse kirjanduskriitik ja kirjanik.
Sainte-Beuve'i kirjanduskriitika lähtus arusaamast, et kirjaniku teos on ennekõike tema elu peegeldus ning teose seletusi tuleb otsida autori eluloost. Ühena esimestest kritiseeris seda seisukohta Marcel Proust oma kuulsas esseekogumikus "Sainte-Beuve'i vastu" ("Contre Sainte-Beuve") (avaldatud postuumselt 1954. aastal).
Elukäik
Sainte-Beuve õppis aastatel 1824–1827 arstiteadust, kuid seejärel loobus meditsiiniõpingutest ning pühendus täielikult kirjandusele. 1827. aastal kirjutas 22-aastane Sainte-Beuve ajakirjas Le Globe kiitva arvustuse Victor Hugo luulekogu "Odes et Ballades" kohta. Sellest sai alguse Sainte-Beuve'i lähedane sõprus nii Hugo kui kogu noorte romantikute kirjandusringkonnaga. Hiljem meeste sõprus jahenes, muuhulgas ka seetõttu, et Sainte-Beuve'il oli afäär Hugo abikaasaga.
1844. aastast oli Sainte-Beuve Prantsuse Akadeemia liige. Juhuse tahtel pidas vastuvõtukõne Victor Hugo.
Looming
Sainte-Beuve avaldas luulekogusid ja osaliselt autobiograafilisi romaane, neist tuntuim on 1834. aastal ilmunud "Nauding" ("Volupté"). Tema romaanid saavutasid aga vaid tagasihoidliku tuntuse. Hiljem pühendus Sainte-Beuve peamiselt kirjanduskriitikale, mis moodustab väärtuslikuma osa tema loomingust. Teda on nimetatud kriitikakuningaks. "Ta leidlikkus, psühholoogiline teravpilk ja interpretatsiooniosavus otsivad endale maailmakirjanduses võrdset," on öelnud Aleksander Aspel teoses "Valik prantsuse esseid" (lk 264).
Kommunitarism
Kommunitarism on poliitiline ideoloogia, mis otsib tasakaalu üksikisiku õiguste ja kogukonna ühishuvi vahel. Kuigi kogukonnaks võib pidada ka perekonda, mõistetakse seda tavaliselt laiemas tähenduses territoriaalse või vajadusest lähtuva ühendusena, mille liikmeid ühendab ühine loomulik huvi.
Kommunitaristlik filosoofia lähtub arusaamast, et individualism on fenomen, mis saab tekkida vaid kogukonnas. Individualism ei ole asi iseeneses – see tekib inimestevahelises suhtluses, mille käigus inimene kujundab välja oma isikupärase olemuse, mis eristab teda teistest inimestest. Kommunitarismi olemuse määrab vabade inimeste omavahelise suhtluse moodus ja otsuste langetamise viis.
Kommunitarism vastandub bürokratismile ja selle pealesurutavale heaoluriigi mudelile (koos selle suure maksukoormusega). Kommunitarismile on omane detsentraliseeritud halduskorraldus, milles ühiskondlikud probleemid lahendatakse võimalikult madalal haldustasandil, eelistatavalt kogukonnasisese läbirääkimise käigus. Lähtudes otsuse langetamise viisist võib eristada: otse-demokraatia, kompromissi-demokraatia ja konsensus-demokraatia vorme.
Mõiste
Eesti ajalugu ja siinse elanikkonna kogemusi arvestades ei ole see mõiste hea – see häirib ilmselt paljusid, kuid kui me tahame käia ühte sammu Lääne ühiskonnaga ja mõista, mida nad räägivad, siis me peame õppima kasutama sõnu vähemalt sarnases tähenduses. Seejuures tuleks kommunitarismi eristada selgelt kollektivismist, mille puhul esmatähtis on kollektiivi esindav institutsioon – kommuun (Iisraelis kibbutz, Nõukogude Liidus kolhoos), mis koondab ühistegevusest saadud tulu enda kätte ning kasutab seda ühise heaolu (NSVL-is riigi võimsuse) loomiseks.
Kogukondlik eluviis
Kommunitarismi võib nimetada üheks ja tegelikult esimeseks sotsiaalseks korraks, mis tekkis üksikute vabade inimeste ellujäämisvõitluses metsiku looduse keskel. Kommunitaristlikuks võib nimetada naturaalmajanduslikke ühiskondliku olemise vorme: korilusest või karjakasvatusest elavat hõimu ning põllumajanduslikku külaühiskonda. Kõigile nendele ühendustele on iseloomulik see, et inimesed tegutsevad vabatahtlikult ühiselt, et hankida toitu, karjatada loomi või harida maad. Kuna üksik inimene ei suudaks alistada ei loomakarja ega raadata metsast maad ning samal ajal tagasi tõrjuda kiskjate rünnakuid, siis on ühistegevus kogukonna vormis ellujäämise vältimatuks tingimuseks. Seejuures teevad kogukonna kõik liikmed kõiki tõid ise ning spetsialiseerumine kas puudub üldse või siis on minimaalne (reeglina perekonnasisene).
Payerne
Payerne on vald Šveitsis Vaud' kantonis. Vallas elas 2016. aasta detsembri seisuga 9486 inimest.
Kommunitarism
Kodanikuühiskond
Kommunitaristliku eluviisi (spiraalses arengus) kõrgemaks olekuvormiks võib nimetada (rikka keskklassiga) kodanikuühiskonda, mille liikmed peavad oma heaolu kaitsma turumajanduslikes stiihiates, mis kapitalistlikust ahnusest ajendatuna püüab ümber jagada rikkusi (n-ö alt üles) ja tekitades seejuures perioodilisi majanduskriise.
Kogukondlik eluviis laguneb individualistliku eluviisi põhjustatud tehnoloogilise arengu tagajärjel (ühe traktori ja kombainiga ettevõtja suudab harida enam, kui varem terve küla). Kuna viimased ei suuda enam konkureerida selle ettevõtjaga, siis peavad nad lahkuma linna uut tööd ja eluviisi otsima.
Uues turumajanduslikus olukorras, kus domineerivaks jõuks on kasuahnus, peavad lihtsad inimesed tegema koostööd oma majandusliku toimetuleku ja jätkusuutlikkuse kindlustamiseks. Kui turul valitseb trend, et töötajate palgad langevad ja omanike kasumid suurenevad, siis saavad kodanikud kaitsta ennast ühise majandustegevuse läbi. Praktikas tähendab see, et inimesed ostavad eelistatult kaupu ja teenuseid ettevõtetelt, mille omanikud nad ise on. Kui selline ettevõte taotleb kõrgema hinnakujunduse läbi kasumit omanikele, siis tekib olukord milles inimene maksab eelnevalt kõrgema hinna toote eest ning saab seejärel selle sama summa pärast ülekande- ja halduskulude ning tulumaksu tasumist tagasi oluliselt väiksemas väärtuses. Selline majanduskäitumine oleks rumalus. Seetõttu koguvad ühistud kasumit vaid ulatuses, mis on vajalik ettevõtte likviidsuse suurendamiseks või siis investeeringuteks ning ettevõtte osanike kasu tekib säästu vormis (mis ei ole tulumaksu objekt). Ühises majandustegevuses sünnib inimeste vahel usaldus ning nendest tekib võrgustunud ühiskonnakorraldus. Inimeste vaheline koostöövõime ja majanduslik ressurss, mida nad valitsevad teeb võimalikuks koordineeritud tegevuse ametnike koostatava seadusloome ja poliitiliste otsuste mõjutamiseks. See omakorda aitab kaasa kodanikuühiskonna tekkele.
Kuna kommunitarismi põhiprobleemiks on tasakaalu leidmine üksikisiku vabaduse ja kogukonna kui terviku jätkusuutlikkuse vahel, siis on selle keskseks probleemiks sobiva otsustuste langetamise lahendi leidmine. Kõige neutraalsem selline on otsedemokraatia, mida praktiseeritakse ka tänapäeva Šveitsi kantonites. Kompromisside demokraatia oli omane keskaegsetele parlamentidele, kus seisuste esindajad üritasid leida kõiki osapooli rahuldavat kompromisse. Konsensus-demokraatia (või vähemalt 90% poolthäälte osa) on omane ühistulisele ettevõtlusvormile mitmes Euroopa riigis ja ka väljaspool neid. Konsensuslikul alusel langetati otsuseid Vabariigi Valitsuses Andrus Ansipi peaministriks oleku perioodil ning langetatakse Euroopa Komisjonis ka edaspidi.
Muid mõisteid
Mitmete varaste sotsioloogide töödes ilmnes tugevaid kommunitarismi elemente. Selles kontekstis võib nimetada Ferdinand Tönniet (1855–1936, saksa sotsiaalfilosoof), kes võrdles Gemeinschaft ' i (vabadusi piiravat, kuid oma liikmeid kasvatavat kommuuni) ja Gesellschaft ' i (vaba, kuid isikupäratut ühendust) ning Émile Durkheimi (1858–1917, prantsuse sotsioloog), kes uuris ja kirjeldas põhjalikult sotsiaalsete väärtuste integreerivat rolli ning üksikisikute ja ühiskonna vahelisi suhteid. Mõlemad autorid rõhutasid anoomia (normide kadumise) ja võõrandumise ohtusid ja kirjeldasid ühiskonda, kus üksikisikud on saavutanud täieliku vabaduse, kuid kaotanud kõik sotsiaalsed sidemed.
Kaasaegsed sotsioloogid ongi saanud kogeda massiühiskonna tõusu ning nii inimestevaheliste sidemete kui ka traditsionaalsete väärtuste ja autoriteedi kadumist Ameerika Ühendriikides alates 1960. aastatest. Sama teemat on käsitlenud ka Robert Nisbet ("Twilight of Authority"), Robert Bellah ("Habits of the Heart"), ja Alan Ehrenhalt ("The Lost City: The Forgotten Virtues Of Community In America"). Oma raamatus "Bowling Alone" (2000) on Robert Putnam kirjeldanud "sotsiaalse kapitali" kadumist ning rõhutanud, kui tähtis on "siduv sotsiaalne kapital", mis oma sidemetega seob ühiskonna erinevaid sotsiaalseid gruppe.
Vastates kriitikale, et mõiste "kogukond" on liiga ebamäärane või et seda ei saa defineerida, rõhutas Ameerika kommunitaarse liikumise üks juhte Armitai Etzione, et kogukondi on võimalik määratleda piisava täpsusega lähtudes kahest tunnusest:
Lisaks väitis David E. Pearson, et "kogukonna nimetuse saavutamiseks peab see inimeste grupp olema võimeline kehtestama moraalsed keelud ja saavutama olukorra, et grupi liikmed hakkavad neid järgima. See tähendab aga, et kogukond tõepoolest kehtestab oma liikmetele moraalsed piirangud, ähvardab reeglite rikkujaid sanktsioonidega ning pakub nende järgijatele preemiaks kindlust ja stabiilsust.
Samal ajal varieerub "kogukonna" mõiste tähendus kommunitarismi kontekstis suuresti nii eri autorite kui ka eri perioodide vahel. Ajalooliselt olid kogukonnad väikesed ja kohaliku tähtsusega. Kuid koos majanduse ja tehnoloogilise arenguga hakkasid kasvama ka kogukonnad ning tekkis vajadus kehtestada nende kontrolli all hoidmiseks tõhusad normatiivid ja poliitilised suunised, mis viis lõpuks keelel põhinevate kogukondade tekkeni Euroopas 17. sajandil. Kuid 20. sajandi lõpus on hakatud kogema, et isegi need kogukonnad pole piisavad, kuna aatomisõja oht, keskkonna ja majanduslikud kriisid on hakanud mõjutama palju suuremaid inimgruppe, kui ühe riigi ühiskond. See on pannud aluse uute kogukondade loomise otsingutele, mille üheks ilminguks ongi Euroopa Liit. Samas pole selge, kas rahvuste või riikideüleste kogukondade teke on võimalik.
Kaasaegsed kogukonnad võivad ilmneda väga erinevates vormides, kuid on enamasti väga piiratud arvu ja ulatusega. Näiteks ühe asumi elanikud on samal ajal ka teiste kogukondade liikmed, milles ühendavaks teguriks on töö, rahvus või usk. Seega kuuluvad tänapäeva inimesed samaaegselt erinevatesse kogukondadesse ning kui mõni nendest hakkab inimest ahistama, siis tavaliselt ta lahkub sellest ja liitub mõne muu kogukonnaga.
Kommunitaristlik filosoofia
Kommunitaristlik filosoofia, nagu ka teised kaasaegse poliitfilosoofia koolkonnad, määratleb ennast kõige täpsemalt reageeringutes John Rawlsi (ameerika moraali ja poliitika filosoof, 1921–2002) teosele "A Theory of Justice". Kommunitaristid kritiseerisid Rawlsi loodud pilti inimesest kui üksikust aatomist ning rõhutasid, et inimesed kes on hästi integreerunud kogukonnaga suudavad paremini asjade üle järele mõelda ja tegutseda vastutustundlikumalt, kui isoleeritud üksikisikud. Samas nad siiski tunnistasid, et kui surve kõike kooskõlastada kogukonna teiste liikmetega kasvab liiga suureks, siis hakkab see kahjustama inimese eneseteostuse võimet.
Kommunitaristid rõhutavad sotsiaalsete suhete tähtsust eriti kogukonna sees, kuigi samas üksikisiku vabaduse astme ja isiklike õiguste osas nende seisukohad varieeruvad oma ulatuselt kui ka kontseptsioonilt. Kuid nii nagu teistegi mõttevoolude puhul on ka kommunitaristide hulgas erinevaid koolkondi. Need koolkonnad erinevad üksteisest erakordselt palju ning neid võib nimetada: akadeemiliseks kommunitarismiks, autoritaarseks kommunitarismiks (mida mõnikord nimetatakse ka Asia või Ida-Aasia kommunitarismiks) ning vastutustundlik kommunitarism.
Võtted, kuidas kogukond püüab ohjeldada ja maha suruda liigseid individualistlikke arenguid, varieeruvad suuresti. Ruth Benedict eristas selles kontekstis
Akadeemiline kommunitarism
Kui valgustusajastu klassikalist liberalismi võib mõista kui reaktsiooni sajanditepikkusele autoritarismile, rõhuvale valitsemiskorraldusele, ennast pealesuruvatele kogukondadele ja rangetele dogmadele, siis modernset kommunitarismi võib mõista kui reaktsiooni liigsele individualismile, üksikisiku õiguste ülemäärasele rõhutamisele, mistõttu inimesed on muutunud liiga enesekeskseteks ja omakasupüüdlikeks. Üksikisiku ja kogukonna vahelisi seoseid on teoreetilisel tasandil põhjalikult käsitlenud paljud kommunitarismist huvitatud akadeemikud, sealhulgas Michael Sandel (ameerika poliitikafilosoof, sünd. 1953) ja Charles Taylor (Kanada filosoof, sünd. 1931). Seejuures on nad eriti keskendunud liberalismi filosoofia, eriti aga John Rawlsi ja saksa valgustusaja filosoofi Immanuel Kanti (1724–1804) tööde kriitikale. Seejuures toovad nad välja, et kaasaegne liberalism ja libertarianism lähtuvad eeldusest, et üksikisikud eksisteerivad väljaspool ja lahusolevana kogukonnast, mitte selle loomuliku osana selle sees. Kuid samas väidavad nad vastuoluliselt, et tegelikult pole olemas ka üksikisikuid kui asi iseendas, vaid nad on kas sakslased või venelased või berliinlased või moskoviidid, s.t mingite erinevate eriliste kogukondade liikmed. Kuna üksikisiku identiteet on tulem tema kultuurilisest keskkonnast ja sotsiaalsetest suhetest, siis ei ole võimalik sidusalt sõnastada abstraktselt üksikisiku õigusi või ilma sotsiaalse kontekstita. Seetõttu ei ole nende kommunitaristide meelest mõtet luua õigluse põhimõtete teooriat, nagu seda üritas teha Rawls teadmatuse loori kujul (veil of ignorance), kuna ükski inimene ei suudaks elada sellises abstraktses riigis, isegi mitte põhimõtteliselt.
Akadeemilised kommunitaristid väidavad samuti, et liberalistid pole mõistnud poliitilise kogukonna olemust. Liberalistlikud filosoofid kirjeldavad riigikorda kui olemuslikult neutraalsete õigusreeglite raamistikku, mille sees võivad samaaegselt koos eksisteerida erinevad moraalsed väärtused, millega inimene võib ennast siduda. Kommunitaristlikud akadeemikud taas on seisukohal, et poliitilisest kogukonnast tulenevate arvukate kohustuste alahindamine on empiiriliselt eksitav ja normatiivselt ohtlik. Nende autorite meelest põhineb hea ühiskond palju enam ühisel moraalikultuuril kui neutraalsetel reeglitel ja protseduuridel. Mõned akadeemilised kommunitaristid on oma esitlustes rõhutanud selliste eriliste väärtuste tähtsust vihjates seejuures, et vaid teatud väärtustel on mõju ning igasuguste tõeliselt universaalsete moraalsete väärtuste postuleerimine on tõsine filosoofiline eksitus.
Lisaks eespool nimetatud Taylorile ja Sandelile võiks lugeda akadeemilisteks kommunitaristlikeks teadlasteks veel Michael Walzerit, Alasdair MacIntyret, Seyla Benhabibi ja Shlomo Avinerit.
Sotsiaalne kapital
Alates 20. sajandi lõpust on paljud autorid hakanud tähele panema sotsiaalsete suhete nõrgenemist ja sotsiaalsete võrgustike kadumist Ameerika Ühendriikides. Oma raamatus "Üksi keeglisaalis" (eesti keeles 2008) kirjeldas Robert Putnam (ameerika politoloog, sündinud 1941), kuidas praktiliselt kõikides kodanike vabatahtlikul osalusel põhinevates organisatsioonides on liikmesus hakanud vähenema, ning tõi näite, et bowling 'u-saalide külastatavus on tänapäeval palju suurem kui 1950. aastatel, samas kui keegliklubide arv on dramaatiliselt vähenenud.
Eelöeldu põhjal järeldas Putnam, et "sotsiaalne kapital", mida ta kirjeldas kui "kollektiivset turvavõrku, mis tekib sotsiaalsetest võrgustikest ning valmisolekut teha asju teiste eest, on hävimas koos nende sidemete kadumisega. Samal ajal on Putnami ja tema poolehoidjate arvates sotsiaalne kapital võtmeteguriks, millele ehitatakse ja hallatakse demokraatiat.
Seetõttu üritavadki kommunitaristid edendada kodanikuühendusi, et seeläbi suurendada kogukonnasisest sotsiaalset kapitali: "Paljude sotsiaalsete eesmärkide saavutamise eelduseks on … partnerlus avalike ja eragruppide vahel. Seetõttu ei peaks valitsused püüdma elimineerida kohalikke kogukondi, sest nende toetus võib osutuda vajalikuks planeeritud eesmärkide saavutamisel, näiteks praktiline abi vormis maksutulude kasutamisel. Nii oleks hädasti vaja uurida ja katsetada uusi loovaid lahendusi hariduse, tervise edendamise ja sotsiaalsete teenuste osutamise valdkondades kaasates selleks kodanikuühendusi ning avaliku ja erasektori koostööd."
Positiivsed õigused
Kommunitaristliku filosoofia keskmes on positiivsete õiguste idee, s.t õigus või tagatis teatud asjadele. Nendeks võivad olla riigi finantseeritud tasuta haridus, riigi doteeritavad eluasemed, ohutu ja puhas keskkond, üldine tervishoiuteenus või isegi õigus tööle, mis praktikas tähendaks valitsuse või üksikisikute kohustust seda pakkuda. Seetõttu pooldavad kommunitaristid sotsiaalkindlustuse- ja elamuehitusprogramme ning õiguslikke piiranguid keskkonda reostavatele tegevustele.
Kommunitaristide vastased väidavad, et selliste õiguste andmine rikub kodanike negatiivseid õigusi – õigust mitte midagi teha. Näiteks eeldab selliste programmide rahastamine kõrgemat maksukoormust ja see võtab üksikisikutelt ära nende teenitud tulu. Positiivsete õiguste pooldajad omistavad taas negatiivsete õiguste kaitsjatele ennemast ühiskonna kui valitsuse vastutust, kuna olukorras kus pole ühiskonda pole ka üksikisikul mingeid õigusi – see on kommunitaristide keskne juhtmõte – ja seetõttu on igal ühiskonna liikmel ka kohustus anda sellele ka midagi vastu saadud õiguste eest. Mõned on seda väidet käsitlenud kui loomuõiguse rikkumist. Siinkohal tuleks aga küsida, mida tähendab "loomuõigus" ja just see ongi suurimate tülide allikaks kaasaja poliitikas ja tegelikult ka ajaloos. Näiteks kas üldine tervishoiuteenus peaks olema või mitte, kas eraomand peaks olema või mitte ning kas õigus olla kaitstud keskkonna saastajate eest on osa sünniõigusest?
Samal ajal on mõned seisukohal, et valitsus võib rikkuda oma tegevusega üksikisiku negatiivset õigust, kui seeläbi tagatakse inimestele nende positiivsete õiguste realiseerumine. Samamoodi väidavad positiivsete õiguste pooldajad, et negatiivsete õiguste puudumisel või nende rikkumisel pole tähtsust. Enamgi veel, mõned kommunitaristid "ei tunneta niivõrd seda kasu, millest lõppkokkuvõttes saavad kasu teised vaid kogevad seda rohkem viisina kaasa aidata kogukonna ühiste eesmärkide täitumisele, mis on olulised ka temale endale".
Võrdlus teiste poliitiliste filosoofiatega
Kommunitarismi ei ole võimalik paigutada selgelt oma kohale vasak-parem-jaotusel põhinevas poliitilises käsitluses, mistõttu mõned nimetavad nende seisukohti radikaalseks tsentrismiks. Edumeelsed Ameerikas ja sotsiaaldemokraadid Euroopas toetavad reeglina kommunitaristide haridus ja majanduspoliitilisi positsioone, samuti suhtumist keskkonnakaitsesse, kuid vastustavad reeglina nende kultuuripoliitilisi seisukohavõtte. Samas on taas konservatiivid kommunitaristidega ühel meelel kultuuripoliitilistes küsimustes, nagu näiteks toetus erineva raskusastmega ja usupõhistele kooliprogrammidele, kuid erimeelsused on kapitalistliku valitsevad kapitalistliku majandusmudeli osas.
Vastutustundlik kommunitarism
1990. aastate alguses, tajudes ühiskondliku moraali langust, mis seostus ühiskondliku murrangu ja individualismi pealetungiga, hakkasid Amitai Etzioni ja William A. Galstone korraldama töökoosolekuid, kus töötati välja kommunitaristlikud seisukohad ühiskonnas toimuvatele muutustele. Selle käigus uuendat kommunitaristlikku filosoofiat ning hakati tutvustama seda ka laiemale avalikkusele.
Erinevalt konventsionaalsest sotsioloogiast teadvustavad kommunitaristid, et inimeste kõlbeline tase (moraal) langeb, kuigi selle iseloomu püütakse jätkuvalt ja ühiselt parandada. Seetõttu on nad seisukohal, et kogukonna kõige tähtsam ülesanne on tugevdada ja hoida korras kõlbelist infrastruktuuri, s.t rakendades kogukonna kui terviku "moraali häält" tuleb selle liikmetele jätkuvalt meelde tuletada kehtivaid norme rakendades selles mitteformaalseid sanktsioone, mis põhinevad võrgustikusisestel inimsuhetel ja mõjutavad otseselt üksikisiku käitumist.
Mõjuvõim
Vastutustundlikud kommunitaristid on avaldanud märkimisväärset mõju avalikule poliitikale, esitledes ennast erinevate keskkonnakaitsega tegelevate liikumiste asutajatena ja kogukondade (mitte looduse) kaitsjatena riigivõimu vastustades. Nii nagu keskkonnakaitsjadki on ka kommunitaristid pöördunud oma üleskutsetega avalikkuse poole kogu selles poliitilises spektris ning leides nende hulgast ka toetajaid.
Kuigi kommunitarism on olnud suhteliselt väike filosoofiline koolkond, on sellel olnud siiski märkimisväärne poliitiline mõju avalikele aruteludele ja seeläbi ka poliitikale. Nende kogukondlikus mõtlemismudelis on märkimisväärseid kattuvusi nn kolmanda tee liikumise, Ameerika Ühendriikide Demokraatliku Partei tsentristlike esindajate ning Saksa Neue Mitte esindajatega. Kommunitarismil oli samuti võtmeroll Tony Blairi algatatud Briti Sotsialistliku Töölispartei algatatud New Labori liikumises ja pisut väiksem roll president Bill Clintoni valimiskampaanias. Kommunitaristlikke mõttemudeleid on kasutanud ka Hillary Clinton, kui ta kuulutas, et laste kasvatamises ei osale mitte üksnes vanemad, sõbrad ja naabrid, vaid kogu küla.
Väidetud on samuti, et "osavõtliku kommunitarismi" põhimõtteid kasutas Bush oma 2000. aasta presidendivalimiste kampaanias, kuna see sobis hästi kokku tema konservatiivse mõtteviisiga, kuid need ei leidnud hiljem kohta tema valitsemisprogrammis. Nimetatud juhtum hõlmas majanduslikku ja retoorilist toetust haridusele, vabatahtlikkusele ja kogukondlikele programmidele, samuti rõhutati vajadust tähtsustada perekondlikke ja traditsioonilisi väärtusi, tasemepõhist haridust ja usku edendavaid projekte.
Dana Mildbank, kes kirjutas Washington Postis, märkis kaasaegse kommunitarismi kohta muuhulgas, et "Siiani pole olemas selgelt tuvastatavat kommunitarismi ja seetõttu puudub konsensus selle poliitikas. Mõned, nagu näiteks John Diluilo ja Bushi nõunik Marvin Olasky, pooldavad religioosseid lahendusi kogukondadele, sel ajal kui teised, nagu Etzioni ja Galston, eelistavad ilmalikke lahendusi."
Augustis 2011. aastal viis paremlibertaarne Reason Magazine koos Rupega läbi küsitluse, helistades 1200 ameeriklasele. Küsitluse tulemusena selgus, et ameeriklased ei oska eristada "liberaalseid" gruppe "konservatiivsetest". Täpsemas küsitluses pooldas 28% konservatiivseid, 24% libertaarseid, 20% kommunitaristlikke ja 28% liberaalseid vaateid. Veamäär oli ±3.
Analoogses gallupis aastal 2011 saadi tulemuseks, et 17% pooldas konservatiivseid, 22% libertaarseid, 20% kommunitaarseid ja 17% tsentristlikke ja 24% liberaalseid vaateid. Kommunitarismi puhul kasutati märksõna "suurem on parem".
Pakistani Tehreek-e-Insaf, mille asutas ja mida juhib Imran Khan, on ilmselt maailma esimene partei, mis on oma ametlikuks ideoloogiaks kuulutanud kommunitarismi. Euroopas on paljud nn äärmusparempoolsed parteid levitanud kommunitaristlikku ideoloogiat, kusjuures selle käigus on kokku pandud natsionalistlikud, sotsiaalkonservatistlikud, sotsiaaldemokraatlikud ja globaliseerumisvastased ideoloogiad.
Võrdlus teiste poliitiliste filosoofiatega
Varaseid kommunitaristid olid suuresti sotsiaalsed konservatiivid. Samal ajal on uuema aja kommunitaristid, eriti aga vastutustundlikud kommunitaristid määratlenud ennast väga selgelt ja rõhutanud seejuures, et nad ei toeta ega soovi tagasi pöörduda traditsionaalse kogukondliku eluviisi juurde, millele oli omane autoritaarne võimujaotus, jäigalt kihistunud ühiskondlik jaotus ning vähemuste ja naiste diskrimineerimise tava. Vastutustundlike kommunitaristide eesmärgiks olid kogukonnad, mis põhinevad avatud osalemisel, inimestevahelisel dialoogil ja ühistel väärtustel. Linda McClain, kes oli üks kommunitarismi kriitikutest, tunnistas, et "mõned vastutustundlikud kommunitaristid tunnistavad vajadust põhjalikult järele mõelda ja hinnata, millised (spetsiifilised) traditsioonid on head ja millised halvad, ning vajadust hüljata mõned neist". Ning R. Bruce Douglas kirjutas: "Erinevalt konservatiividest on kommunitaristid teadlikud, et ajad, mil kogukonna ees seisvaid probleeme saab lahendada usu baasil ja eliidi poolt, on ammu möödas."
Autoritaarsed valitsused võtavad sageli omaks äärmuslikud ideoloogiad ja valitsevad toorele jõule ja vägivallale toetudes, piirates seejuures laialdaselt üksikisikute vabadusi, poliitilisi ja tsiviilõigusi. Autoritaarsed valitsused ei varja tavaliselt seda, et nad tahavad valitseda kui diktaator või väejuht. Seetõttu ei sobi see kokku kodanikuühiskonna ja demokraatia põhimõtetega. Nad rõhutavad ja panustavad hoopiski palju enam võimu detsentraliseerimisele ja panustavad valitsusvälistele organisatsioonidele, nagu näiteks eraettevõtted, religioossed kogudused, kodanikuühendused ja ametiühingud. Selles arusaamas sarnaneb kommunitarism rohkem neoliberalismiga, mis panustab kolmanda sektori arendamisse, et pidurdada heaoluriigi kontseptsiooni arengut.
Kriitika
Teised kriitikud rõhutavad taas kommunitarismi tihedat sidet neoliberalismiga jms uute poliitikatega, mis püüavad demonteerida heaoluriigi institutsioone kolmanda sektori arendamise kaudu.
Nende autorite kriitikale on ta vastanud oma teostes:
Kommunitaristlikke suundumusi filosoofilises mõttes võib leida veel järgmiste autorite teostest, kuigi nad kõik on selgelt distantseerinud ennast kommunitarismist kui poliitilisest ideoloogiast:
Metafüüsika 5
'''"Metafüüsika" 5. raamat''' on Aristotelese teose "Metafüüsika" osa.
Tõlge
Olevat öeldakse kord sattumuslikult, kord iseenesest, sattumuslikult ütleme näiteks, et õiglane on muusaline ja et inimene on muusaline ja et muusaline [10] on inimene, enam-vähem nii, nagu me ütleme, et muusaline ehitab, sest ehitaja on sattunud olema muusaline või muusaline (sest see, et see on see, tähistab seda, et see on sattunud olema see), ja nii ka mainitu puhul: sest kui me ütleme inimest muusaliseks ja muusalist inimeseks, [15] või valget muusaliseks või seda valgeks, siis teises näites sellepärast, et mõlemad [predikaadid] on samale [subjektile] sattunud, esimeses näites sellepärast, et [predikaat] on olevale sattunud, ja muusalist inimeseks sellepärast, et muusaline on talle sattunud, (nii öeldakse ka, et mittevalge on, sest ta on sellele, mis on, sattunud); nendel viisidel öeldakse niisiis, et miski sattumuslikult [20] on: kas sellepärast, et mõlemad kuuluvad samale olevale, või sellepärast, et see kuulub olevale, või sellepärast, et see, millele kuulub see, mille kohta teda preditseeritakse, ise on;
iseenesest olevaks aga öeldakse kõiki neid, mida tähistavad predikatsioonikujud [kategooriad] [või: mis tähistavad predikatsioonikujusid]; sest nii mitmeti kui neid öeldakse, nii mitmeti olemine tähistab. Kuna aga [25] preditseeritavatest mõned tähistavad seda, mis [see] on, mõned mingisugust, mõned mingipaljut, mõned suhtes olevat, mõned tegevust või talumist, mõned kus olevat, mõned millal olevat, siis igaühe puhul neist tähistab olemine sedasama mis igaüks neist; sest ei erine üldse see, et inimene on terve olev, ja see, et inimene on terve, ega see, et inimene on kõndiv või lõikab, sellest, et inimene [30] kõnnib või lõikab, samamoodi ka muu puhul.
1017b 1
Jällegi, olemine tähistab nende mainitute puhul ka olevat kord võimalikkuse poolest [δυνάμει] öelduna [ῥητὸν], kord teokstehtuse poolest [ἐντελεχείᾳ] öelduna: sest me ütleme [φαμεν] nägevaks nii võimalikkuses nägevat kui ka teokstehtuses [nägevat], ja teadjaks [ütleme] samamoodi nii seda, kes on võimeline teadmist kasutama, kui ka seda, [5] kes [seda] kasutab, ja paigalseisvaks nimetame nii seda, mis juba seisab paigal, kui ka seda, mis on võimeline paigal seisma. Samamoodi ka substantside puhul: sest me ütleme, et Hermes on kivis, ja poolt joont, ja viljaks seda, mis ei ole veel küps. Aga seda, millal [on miski] võimalik, millal mitte, tuleb eristada mujal [IX 9].
1017b10
Substantsiks [(οὐσία)] öeldakse lihtsaid kehi, nagu maad ja tuld ja vett ja kõike niisugust, ja üldse kehi ja neist koosnevaid elukaid [ζῷά] ja jumalusi [(δαιμόνια)] ning nende osi; kõiki neid öeldakse substantsiks, sest neid ei öelda subjekti [(ὑποκειμένου)] kohta, vaid nende kohta öeldakse muud. Teisel teel, olemise põhjust, mis kuulub niisuguste asjade sisse, mida ei öelda subjekti kohta, nagu näiteks hing elukal [ζῴῳ]. Veel kõiki osasid, mis on niisuguste sisse kuuluvad ja piiravad ning mingit seda tähistavad [σημαίνοντα], mille hävitamisel tervik hävib, nagu tasandi hävitamisel hävib keha, nagu mõned ütlevad, ja tasand joone hävitamisel; ja mõned arvavad, et arv üldse on niisugune ja et kui arv hävitada, siis ei ole mitte midagi, ja arv piirab kõiki asju); veel olemust, mille logos on definitsioon, ka seda öeldakse iga asja substantsiks.
Tuleb välja, et substantsi [οὐσίαν] öeldakse kahel teel, viimse substraadina [(ὑποκείμενον)], mida enam muu kohta ei öelda, ning mingi sellena ja lahusolevana; niisugune on iga asja vorm ja eidos.
Alexis Sánchez
Alexis Alejandro Sánchez Sánchez (sündinud 19. detsembril 1988 Tocopillas) on Tšiili jalgpallur, kes mängib ründajana Prantsusmaa kõrgliigaklubis Marseille Olympique ja Tšiili jalgpallikoondises.
Aastatel 2011–2014 mängis ta Hispaania kõrgliigaklubis Barcelona. Seejärel mängis ta aastatel 2014–2018 Arsenalis, 2018–2019 Manchester Unitedis ja 2019–2022 Milano Internazionale.
Klubikarjäär
vasakul|pisi|277x277px|Alexis Sánchez Arsenali särgis
Algusaastad
2006. aastal siirdus ta teise Tšiili klubisse Colo-Colo ning 2007. aastal Argentina kõrgliiga klubisse River Plate.
Enne 2008–09 hooaja algust liitus Sánchez Itaalia kõrgliiga klubiga Udinese. Ta mängis klubis kuni hooaja 2010–11 lõpuni.
Barcelona
Sánchez liitus 2011. aasta suvel Hispaania kõrgliiga klubiga Barcelona.
Esimesel hooajal katalaanidega võitis ta Hispaania karikavõistlused
Mildred McDaniel
Mildred McDaniel-Singleton (sünninimi Mildred Louise McDaniel; 4. november 1933 Atlanta – 30. september 2004 Pasadena) oli USA kergejõustiklane, kõrgushüppaja.
Alexis Sánchez
Barcelona
14. veebruaril 2012 lõi Sánchez kaks väravat Leverkuseni Bayeri vastu, kui Barcelona alistas Saksamaa klubi UEFA Meistrite Liiga raames 3:1.
2012–13 hooajal tuli ta Kataloonia klubiga Hispaania meistriks. Barcelona kogus rekordilised 100 punkti.
Arsenal
Sánchez liitus 2014. aasta suvel Inglismaa kõrgliiga klubiga Arsenal.
Esimesel hooajal võitis ta klubiga FA Cup'i. Ta lõi FA Cup'i finaalis Aston Villaga ühe värava, Londoni klubi võitis finaalmängu 4:0
Hooajal 2014–2015 valiti ta fännide poolt Premier League'i aasta mängijaks. Samal hooajal kuulus ta Premier League'i hooaja sümboolsesse koosseisu.
2016–17 hooajal lõi ta Premier League's 24 väravat ja jagas 10 resultatiivset söötu. FA Cupi poolfinaalis lõi ta Manchester City vastu lisaajal võiduvärava, Arsenal võitis 2:1. Finaalis Chelseaga skooris ta 4. minutil mängu avavärava, kui Põhja-Londoni klubi võitis finaali 2:1
Vaba Eestlane
"Vaba Eestlane = Free Estonian" oli väliseestlaste ajaleht Kanadas Torontos. Ilmus 3. jaanuarist 1952 (nr 1) kuni 28. detsembrini 2001 (nr 96).
Alexis Sánchez
Arsenal
Aastatel 2015 ja 2017 valiti ta Arsenali aasta mängijaks.
Florent Manaudou
Florent Manaudou (sündinud 12. novembril 1990 Villeurbanne'is) on Prantsusmaa ujuja, 2012. aasta Londoni olümpiamängude 50 meetri vabaltujumise võitja ja 2004. aasta olümpiakulla Laure Manaudou noorem vend. Praegu kuuluvad talle maailmarekord 50 meetri vabaujumises ja seliliujumises (lühirada).
Vaba Eestlane
Kokku ilmus 4738 numbrit sagedusega 2 korda nädalas (teisipäeval ja neljapäeval).
Joachim Schelen
Joachim Schelen (ka Schelenius; 1611 Treptow – 23. aprill 1673) oli saksa matemaatik, kes töötas Tartu ülikoolis.
Florent Manaudou
Sportlaskarjäär
2011. aasta maailmameistrivõistlusetel Shanghais oma ainsas individuaalses võistluses 50 meetri liblikujumises sai Manaudou finaalis viienda aja 23,49. See oli pisut aeglasem kui aeg, mille ta ujus eelujumises (23,31) ja poolfinaalis (23,32). Manaudou võistles ka 4 × 100 meetri kompleksujumises, kuid Prantsuse meeskond ei pääsenud finaali.