cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Spektrijoonte peenstruktuur
Koguefekt
kus j on kogu impulssmoment (j = 1/2 kui l = 0 ning muudel juhtudel ). Väärib tähelepanu, et selle avaldise tuletas vana Bohri teooria põhjal esimest korda A. Sommerfeld enne, kui formuleeriti uus kvantmehaanika. Koguefekti võib samuti saada kasutades Diraci võrrandit. Sellisel juhul eeldatakse, et elektron on mitterelativistlik. Täpsed energiad annab avaldis See avaldis, mis sisaldab kõiki kõrgema järgu liikmeid, mis jäid välja teistes arvutustes, laiendab esimest järku, et anda energia parandid, mis on tuletatud häiritusteooriast. See avaldis ei sisalda siiski ülipeenstruktuuri parandeid, mille põhjustavad vastastikmõjud tuumaosakeste spinnidega. Teisi kvantväljateooria parandeid nagu Lambi nihe ja elektroni anomaalne magnetdipoolmoment ei ole arvesse võetud.
Günther Prien
pisi|Günther Prien (1940) Günther Prien (16. jaanuar 1908 Osterfeld, Saksa keisririik – oletatavalt 7. märts 1941 Atlandi ookean) oli saksa mereväelane (allveelaevnik), mereväeohvitser.
Prien oli Kriegsmarine allveelaeva U-47 komandör teises maailmasõjas. Tema juhtimisel uputas U-47 üle 30 liitlaste laeva, sealhulgas 14. oktoobril 1939 Šotimaal Orkney saarestikus sadamas seisnud lahingulaeva HMS Royal Oak (hukkus 833 meremeest).
Ta suri oletatavasti 7. märtsil 1941, kui U-47 Atlandi ookeanil kadunuks jäi.
Płošča Lenina metroojaam
Płošča Lenina metroojaam (vene keeles Площадь Ленина (Ploštšad Lenina metroojaam), valgevene Плошча Леніна (transkribeerituna Ploštša Lenina metroojaam), tõlkes Lenini väljaku metroojaam) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Maskoŭski ja Kastryčnicki rajooni piiril.
Jaam avati 26. juunil 1984; see oli üks Minski metroo algsetest jaamadest. Perroon on 100 meetri pikkune ja 10 meetri laiune. Tegemist on Minski metroo enimkasutatud jaamaga, 2013. aastal kasutas seda keskmiselt 85,6 tuhat inimest päevas, 2015. aastal oli kasutajaid 65,7 tuhat ja 2016. aastal 61 tuhat. Jaam on üks kolmest Minski metroo jaamadest, mille väljapääs on rajatud varem olemas olnud hoonesse – üks selle sissepääsudest asub Minski keskraudteejaamas. Aastal 2003 avati tunnel, mis ühendab metroojaama raudteejaama platvormidele viiva tunneliga. Raudteejaama juurde on rajatud ka Minski keskautobussijaam, mis aitab reisijate arvu veelgi kasvatada.
Jaama kujundamisel võeti arvesse seda, et tegemist on tõenäoliselt ühe enamkasutatava metroojaamaga. Nõnda kujundati jaam lakooniliselt ja funktsionaalselt, välditi ohtraid dekoratiivseid elemente. Jaam on üldiselt kujundatud heledates toonides, erandiks on raudteede seinad, mis on kaetud tumeroosa marmoriga. Perrooni keskosa on kujundatud mustriliselt, seda kaunistab ka üksik sirbi ja vasaraga sammas.
Aastail 1992–2003 kandis metroojaam nime Płošča Niezaležnasci (valgevene Плошча Незалежнасці, vene Площадь Независимости), seejärel taastati aga metroojaama algne nimetus.
Raketirünnak Serhijivkale
Kolmest Mustalt merelt välja lastud tiibraketist üks tabas 9-korruselist korterelamut ja teine korterelamust mõnesaja meetri kaugusel kagus asuvat puhkekeskust.
Newry
Newry (iiri keeles An Iúraigh) on Põhja-Iirimaa linn Clanrye'i jõe ääres. pisi|vasakul|Newry
Lisburn
Lisburn (iiri keeles Lios na gCearrbhach) on Põhja-Iirimaa linn Lagani jõe ääres. See asub Belfastist 13 km edelas.
Koya Kitagawa
Koya Kitagawa (jaapani keeles 北川 航也 Kitagawa Kōya; sündinud 26. juulil 1996 Shizuokas) on Jaapani jalgpallur, kes mängib ründajana Austria kõrgliiga klubis Viini Rapid.
Ta alustas klubikarjääri Jaapani klubis Shimizu S-Pulse. 2019. aastal liitus ta Viini Rapidiga.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises on ta alates 2018. aastast mänginud 8 mängu. Ta kuulus Jaapani koondisse 2019. aasta Aasia meistrivõistlustel.
Erik Moseholm
Ta oli aastail 1961–1966 DR Big Bandi juht ning aastail 1992–1997 Kopenhaagenis tegutseva Rütmimuusika Konservatooriumi (Rytmisk Musikkonservatorium) juhataja.
Muusikukarjäär
Moseholm sündis Fredericias, kus ta esines juba teismelisena oma ansambliga. 1948 kolis Kopenhaagenisse, kus temast sai üsna pea üks oma aja silmapaistvamaid modernset džässi viljelevaid muusikuid. Lisaks tegeles ta klassikalise muusikaga. Tema osalusel valmis ligi poolsada albumit, osa koostöös selliste rahvusvaheliste tähtedega nagu Don Byas ja Eric Dolphy. Peale selle mängis ta kammermuusikaansamblis Societas Musica ning oli Kopenhaageni sümfooniaorkestri solist. Moseholm juhtis ka erisuguseid ansambleid, neist üks kuulsamaid DR Big Band.
Heliloojana komponeeris ta muusikat eri suuruses orkestritele ning teatri ja filmide tarbeks.
Alates 1998. aastast tegi ta helilooja ja kontrabassistina koostööd oma abikaasaga, jutuvestja ja näitleja Vigga Broga.
Ansamblijuhikarjäär
Pärast DR Big Bandi juhtimist asus Moseholm tööle Taani rahvusringhäälingusse, muu hulgas oli ta tööülesandeks DR Big Bandi haldamine. Aastatel 1992–1997 oli ta Rütmimuusika Konservatooriumi juhataja.
Moseholm oli Taani muusikaelus uute algatuste eestvedaja, kes parendas kõigi oma ettevõtmistega taani rütmimuusika keskkonda.
Algatuste näiteid:
Tsütotoksilised T-rakud
300px|pisi|CD8-retseptori α- ja β-ahel
Areng
T-rakkude areng saab alguse hematopoeetiliste tüvirakkude diferentseerumisest luuüdis. Luuüdis tekkinud rakud migreeruvad tüümusesse, kus leiab aset VDJ-rekombinatsioon ehk somaatiline rekombinatsioon. VDJ-rekombinatsioon võimaldab piiratud geenide kombineerimisega saada väga palju erinevaid retseptoreid, mis omakorda on oluline võimalikult suure hulga antigeenide äratundmiseks. Rakud, mis on jõudnud tüümusesse ehk tümotsüüdid jätkavad jagunemist. Esialgu puuduvad tümotsüütidel CD4- ja CD8-glükoproteiinid. Eristumata on ka γ-δ-T-rakud, mis osalevad soolestiku epiteelis mittevalguliste patogeenide äratundmises. Tüümuses toimub pidev uute retseptorite genereerimine, rekombineerides T-raku retseptorite α- ja β-ahela geene. T-raku retseptorite geenide variatsiooniline kombineerimine võimaldab toota T-rakke, mis seonduvad miljonitele antigeenidele. T-rakke, mis on omandanud nii CD4- kui ka CD8-koretseptorid ning stabiilse TCR-i, nimetatakse topeltpositiivseteks – need on nii CD4- kui ka CD8-positiivsed. Topeltpositiivseid T-rakke eksponeeritakse tüümuses autoantigeenidele ja selekteeritakse kahe mehhanismi abil:
Positiivse selektsiooni eesmärk on elimineerida ebaefektiivsed ja negatiivse selektsiooni eesmärk on elimineerida autoimmuunsust põhjustavad T-rakud. Selektsiooni käigus läheb umbes 98% rakkudest apoptoosi. Selektsiooni läbinud tümotsüüdid diferentseeruvad üksikpositiivseteks. Neil T-rakkudel esineb ainult CD4- või CD8-retseptor ja vastavalt sellele kuuluvad nad CD4+ või CD8+ T-rakkude hulka. CD8+ T-rakud muutuvad aktiveerumisel tsütotoksilisteks T-rakkudeks. Koos fenotüüpse küpsusega saabub ka funktsionaalne küpsus ning CD8+ T-rakud on edaspidi võimelised indutseerima somaatiliste rakkude apoptoosi.
Aktivatsioon
Enne aktivatsiooni on tegemist naiivsete T-tappurrakkudega, mis pole veel puutunud kokku antigeeniga ja on seetõttu aktiveerumata. Tc-rakud on võimelised pärast aktiveerumist indutseerima apoptoosi. Aktivatsioon toimub mitme etapina ja kuigi kirjeldatud on ka alternatiivseid radu, on peamiseks aktivatsioonirajaks TCR-vahendatud seondumine MHC I klassi antigeenile. T-tappurrakkude retseptorid tunnevad ära vaid I klassi MHC-valgud. T-tappurrakkudel on CD8-valk, mis seondub kõikidel somaatilistel rakkudel esinevate I klassi MHC-valkudega. Rakkude proteasoomides lagundatud valgud paigutuvad MHC-valkudele ja kompleks transporditakse rakumembraani. T-rakkude retseptorid tunnevad ära peptiidi ja I klassi MHC valgu kompleksi raku pinnal, aga mitte kumbagi komponenti üksikuna. Kuna proteasoomides lagundatakse ka kehaomaseid valke, siis on MHC I koostises rakkude pinnal esindatud ka normaalse valkude uuenduse käigus tekkinud peptiidid.
Et tappurrakud ei hävitaks keha normaalseid rakke, hävitatakse T-rakkude arengu käigus organismis need T-rakkude populatsioonid, millel on retseptorid kehaomaste valkude suhtes. Kui T-tappurrakk seostub rakuga, mille pinnal on MHC I kompleksina eksponeeritud võõrvalgu fragmendid, vabanevad sellest tsütokiinid ja toimub tõenäoliselt apoptoos. Samal ajal T-rakud paljunevad ja tekivad aktiveeritud T-tappurrakkude kloonid.
Antigeeniga seondumisel osaleb ka glükoproteiin, millel on koretseptori roll, ja tema seondumise afiinsus määrab T-raku efektiivsuse. Antigeenile seondumine põhjustab T-tappurrakkude aktiveerumise. MHC I antigeeni esitamine on omane tuumaga rakkudele, seega saab aktiveeritud Tc indutseerida vaid tuumaga rakkude apoptoosi.
Seondumine
T-rakkude seondumist vahendab α-β-TCR. α-β-TCR on kaheahelaline glükoproteiin, mida leidub kõigi veres ringlevate T-rakkude pinnal. α-β-TCR tunneb ära MHC esitatud antigeene. Antigeenideks on enamasti lühikesed peptiidisegmendid, mida MHC esitab membraanil paikneva retseptori kaudu. MHC-retseptorile seonduvad T-rakud enamasti mõneks sekundiks, kuid võõrvalgu äratundmisel kuni mitmeks tunniks. CD4+ ehk T-abistajaraku roll piirdub enamasti immuunsüsteemi ergutamisega tsütokiinide vahendusel ja uute leukotsüütide valmimise kiirendamisega. CD8+ rakk seondub oma α-β-TCR ja koretseptoriga MHC I tetrameerile ning moodustunud TCR/MHC/CD8-kompleks määrab tsütotoksilise T-raku vastuse. Võõrpeptiidi äratundmine ja piisavalt tugev seondumine kutsub esile apoptoosi.
Toime
Aktiveerunud T-tappurrakud läbivad klonaalse ekspansiooni tsütokiini IL-2 vabanemise tõttu. IL-2 on T-rakkude kasvufaktor ja indutseerib nende jagunemist. Antigeeni ära tundvate T-rakkude arv kasvab ja uued antigeenile spetsialiseerunud T-rakud jätkavad nakatunud somaatiliste rakkude otsingut. Antigeen-positiivsed somaatilised rakud suunatakse apoptoosi.
Apoptoosi indutseerimine
380px|pisi|Apoptoos Fas-ligandi vahendusel
Apoptoosi kutsuvad T-tappurrakud esile, seondudes pöördumatult nakatunud või kahjustatud somaatilisele rakule. Apoptoosile peab eelnema Tc aktivatsioon ja püsiv seondumine MHC-I-retseptorile. Seejärel vabanevad Tc vesiikulitest perforiinid ja tekitavad rakumembraani auke, mille kaudu saavad siseneda gransüümid. Gransüümid on seriinproteaasid, mis aktiveerivad kaspaase. Gransüüme hoiustab Tc rakk lüsosoomides aktiveerimata kujul. Gransüümid sisenevad perforiinide tekitatud avauste kaudu vesiikulitena, seejärel vabanevad lüsosoomist kaltsiumiioonide mõjul ja aktiveeruvad. Kaspaaside kaskaadi aktiveerumine viib lõpuks apoptoosini. Tsentrifuugitavas rakukultuuris toimub kaspaaside aktiveerumine viie minuti jooksul, kuid apoptoos ilmneb mõne tunni möödudes, kui tuum kondenseerub ja raku pinnalt hakkavad vabanema laguprodukte sisaldavad vesiikulid.
Tc-rakud kasutavad apoptoosi indutseerimiseks ka Fas-sõltuvat rada. Fas-raja korral toimub T-tappurrakus esmalt Fas-ligandide süntees. Fas-ligandid ehk FasL-id seonduvad Fas-molekulile raku pinnal. Seondumise tulemusena aktiveeritakse samuti kaspaaside kaskaad, mis viib apoptoosini.
RNA-viirused
RNA-onkoviiruste loend:
DNA-viirused
Lisaks mitmetele erinevatele viiruslikele komponentidele (näiteks viirusliku DNA insertsioonidena genoomis) on mitmed uuringud tõendanud ka teatud DNA-viiruste olemasolu hea- ja pahaloomuliste kasvajate kudedes.
Nende olemasolu (viirusliku DNA tuvastamine biopsiaproovides) ja vähitekke vahelised seosed pole veel selged. Hinnanguliselt võib 15% inimese vähijuhtumitest seostada viirustega.
B-hepatiit
B-hepatiidi viirus on viirus, mis põhjustab B-hepatiiti. B-hepatiit on üks levinumaid nakkushaigusi. Arvatakse, et maailmas on 400 miljonit kroonilist B-hepatiidi kandjat, kusjuures B-hepatiit on ligikaudu sada korda nakkavam kui HIV. HBV genoom esineb kaheahelalise DNA kujul ja replikatsioon toimub üle RNA vaheprodukti. HBV on mittetsütolüütiline ehk ei põhjusta peremeesraku lüüsumist. Sellele lisandub HBV võime oma replikatsiooni alla suruda ja olla seetõttu immuunsüsteemile peaaegu märkamatu. B-hepatiit ei ole maksarakkudele tsütotoksiline, küll aga on seda tsütotoksilised T-rakud. Ägeda nakkuse puhul on tsütotoksiliste T-rakkude toime tugev ja 95% täiskasvanuid terveneb spontaanselt ilma püsivate kahjustusteta, samas kui enamikul imikutest tekib persistentne infektsioon. Persistentse ehk kroonilise infektsiooni korral, kui organismi tsütotoksiliste T-rakkude aktiivsus on väike ja organism ei suuda B-hepatiidi viiruseosakestest vabaneda, võib kujuneda maksatsirroos või halvemal juhul maksavähk.
Immuunsüsteemi vastureaktsioon on CD4+ ja CD8+ T-rakkude süntees. CD4+ rakkudel on pigem CD8+ rakke hooldav ja aktiveeriv toime. CD4+ rakud on tuntud ka kui T-abistajarakud. Peamine immuunvastus oleneb CD8+ rakkudest, mis kutsuvad esile nakatunud rakkude apoptoosi, kuigi mõlemad T-rakkude grupid eritavad tsütokiine ja kemokiine, mis aktiveerivad täiendavalt immuunsüsteemi. Seeläbi suureneb nakkusohus olevate rakkude vastupanuvõime ja toimub virionide eemaldamine ringlusest. CD8+ rakkude indutseeritud apoptoos on peamine viis viirusest vabanemiseks, kuid sellega kaasneb ka maksa enda kahjustumine. Persistentse nakkuse korral toimub pidev CD8+ rakkude indutseeritud apoptoos ja kompensatsiooniks rakkude vähenemisele käivitub maksarakkude taastootmine.
Vaktsiin
Rohked uuringud keskenduvad adaptiivse immuunsüsteemi aktiveerimisele, eriti CD8+ rakkude abil, mis omavad keskset rolli vähi- ja viirusvastases võitluses. Eesmärgiks on luua sünteetilised T-rakud, millel oleks suurema afiinsusega retseptorid vähi, HIV, EBV ja HBV vastu. CD8+ rakkude baasil loodav vaktsiin on siiski teoreetiline, kuna kõik immuunsüsteemi mehhanismid pole veel teada.
Ēdole loss
pisi|Ēdole loss 2016. aastal Ēdole loss ehk Ēdole mõisa peahoone asub Lätis Kuldīga piirkonnas Ēdole külas.
Lossi rajamist alustati 13. sajandil, kus see oli osa Ēdole piiskopilinnusest. Aastail 1835–1841 ehitati loss ümber uusgooti stiilis hooneks. Aastal 1905 sai loss tules kannatada, nii et aastail 1906 ja 1907 seda taastati. Vaatamata muudatustele fassaadis säilitati siiski endine arhitektuuristiil. Uued rekonstruktsioonitööd algasid lossis aastal 2014.
Hoone on arvatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Mephaa keel
pisi|Mephaa keele leviala (nr 13) Mephaa keel ehk tlapaneegi keel on tlapaneegi keelkonda kuuluv keel või keelte rühm, mida traditsiooniliselt räägivad tänapäeva Mehhiko Guerrero osariigis elavad mephaad.
2010. aasta Mehhiko rahvaloendusel loendati 120 072 mephaa keele kõnelejat.
Ethnologue eristab nelja mephaa keelt: Acatepeci, Azoyú, Malinaltepeci ja Tlacoapa mephaa keelt. Teised allikad eristavad kaheksa kuni üheksa varianti.
Mephaa keel moodustab koos väljasurnud subtiaba keelega tlapaneegi keelkonna.
Fonoloogia
Mephaa keel on toonikeel, Azoyú mephaa keeles eristatakse 7 tooni. Acatepeci mephaa keeles on 10 vokaalfoneemi (5 oraalset ja 5 nasaalset), mis võivad olla lühikesed või pikad, ja 20 konsonantfoneemi.
Morfoloogia
Mephaa keeles on 4 käänet (ergatiiv, absolutiiv, daativ ja nn pegatiiv).
Süntaks
Sõnajärg on VSO.
Maiduguri
Maiduguri on linn Nigeeria kirdeosas, Borno osariigi keskus ja suurim linn.
Linn asub Ngadda jõe kaldal.
Asula tekkis 1907. aastal asutatud Briti sõjalise eelposti juurde.
Linna arvutuslik elanike arv 2010. aastal oli World Gazetteeri järgi 1 126 195.
Linnas asub Maiduguri Ülikool ja Maiduguri rahvusvaheline lennujaam. Maiduguris on sadamalinnast Port Harcourtist algava raudtee lõppjaam.
Verner
Mitte segi ajada nimega Werner.
Verner on mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 526. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Verner 138 mehel.
Nikolai Prohhorkin
Nikolai Nikolajevitš Prohhorkin (vene keeles Николай Николаевич Прохоркин; sündinud 17. septembril 1993 Tšeljabinskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib ründajana KHL-i klubis Omski Avangard.
KHL-is debüteeris Prohhorkin hooajal 2010–11 Moskva CSKA ridades.
2012. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i draft'is 121. valikuna. 2012. aasta septembris sõlmis ta Kingsiga kolmeaastase lepingu. Ta asus hooaja 2012–13 alguses mängima American Hockey League'is Kingsi noorteklubis Manchester Monarchs, kuid naasis 2012. aasta lõpus Moskva CSKA-sse. 2014. aastal osales ta KHL-i tähtede mängul.
Hooajal 2015–16 mängis Prohhorkin KHL-is Ufa Salavat Julajevi ja 2016–2019 Peterburi SKA ridades. 2017. aastal võitis ta SKA-ga Gagarini karika.
2019. aasta mais sõlmis ta taas lepingu Kingsiga. NHL-is sai ta hooajal 2019–20 kirja neli väravat ja kümme väravasöötu.
2018. aasta taliolümpiamängudel võitis Prohhorkin Venemaa olümpiavõistkonnaga kuldmedali.
Kangareha
Kangareha (murdekeeles ka käärisuga, käärsuga, põhjaeesti murdes reekamm) oli kangakudumisel kasutatud hõredate puupiidega (vahed 2–3 cm) 1,2–1,5 m pikkune suga. Kangareha hoidis piide vahele jaotatud lõngad lõimepakkudele keeramisel (ülesvedamisel) ühtlaselt laiali. Teda hakati ulatuslikumalt kasutama 19. sajandi lõpus.
ITERA
ITERA on Venemaa ettevõtete grupp, mis on keskendunud maagaasi tootmisele ja turustamisele eelkõige SRÜ ja Balti riikides. Lisaks gaasiärile tegeleb ITERA ka kinnisvara ja kindlustusäriga, kuid pärast 2008. aasta finantskriisi otsustas ettevõte jätkata vertikaalselt integreeritud ärina, mis tegeleb süsivesinikega ammutamisest toodangu turustamiseni.
2009. aasta seisuga omas ITERA International Group of Companies enam kui 150 ettevõtet 20 riigis.
ITERA (Itera International Energy Corporation) asutati 1992. aastal USAs toormekaubandusettevõttena. 1994. aastal tasus Türkmenistan Iterale suhkrutarne eest õigusega müüa Türkmenistani maagaasi välisturgudel. Itera sisenes gaasiärisse, alustades 1995. aastal gaasitarneid Ukrainasse ja laiendades tegevust teistesse endise Nõukogude Liidu osadesse. 1990. aastate teisel poolel oli ITERA monopoolne gaasivahendaja Türkmenistanist Ukrainasse.
Alates 1998. aastast tegeleb ettevõte ka gaasitootmisega. ITERA kasutab leiukohti Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas, Lääne-Siberis ja Irkutski oblastis.
Alates 1999. aastast on Itera Sverdlovski oblasti peamine gaasiga varustaja.
2003. aastal alustas Itera süsivesinike ammutamist ja töötlemist Illinoisis ja Texases.
ITERAl on 2011. aasta seisuga osalus Sibneftegazis (49%, enamusosanik NOVATEK), Purgazis (49%, enamusosanik Gazprom ) ja Bratskecogazis (78,9% ). Suurema osa ITERAle kuuluvast gaasist toodavad ITERA vähemusosalusega Sibneftegaz ja Purgaz. Lisaks oma gaasi müügile vahendab ettevõte teiste ettevõtete gaasi.
Iteral on osalus Eesti Gaasis ja Läti ettevõttes Latvijas gāze.
ITERA nõukogu esimees on Igor Makarov, peakorter asub Moskvas. 2001. aasta seisuga oli ettevõte registreeritud Hollandi Antillidel ja selle omanikering oli hämar. Gazpromi väikeaktsionärid kahtlustasid Gazpromi juhte tihedates sidemetes Iteraga ning süüdistasid neid Gazpromile kahju toonud tehingutes. Peale Gazpromi juhtkonna koosseisumuudatusi kaotas Itera oma monopoolse staatuse Türkmenistanist gaasi Ukrainasse vahendamisel.
2010. aastal müüs ettevõte üle 21 miljardi kuupmeetri gaasi. Kuldaegadel müüs ettevõte isegi üle 80 miljardi kuupmeetri aastas.
2012. aastal loodab ettevõte alustada puurimist uutes gaasi- ja naftaleiukohtades Türkmenistani lääneosas. ITERA kaalub täiendava kapitali kaasamist aktsiate esmase avaliku pakkumise või suunatud aktsiaemissiooni teel. Võimalik investor on Sberbank.
ITERA on aastaid olnud Venemaa Jalgrattaspordi Liidu peasponsor. Igor Makarov oli enne ärisse suundumist tipptasemel jalgrattur. Samuti on ITERA jäähokiklubi Riia Dünamo aktsionär.
Itamar Franco
Itamar Augusto Cautiero Franco (28. juuni 1930 – 2. juuli 2011) oli Brasiilia poliitik, 29. detsembrist 1992 kuni 1. jaanuarini 1995 Brasiilia president.
Franco sündis enneaegselt merereisil Salvadori ja Rio de Janeiro vahel. Isa suri enne tema sündi. Isa oli osalt saksa päritolu. Ema oli itaallane: tema mõlemad vanemad olid Itaaliast emigreerunud. Ema eesnimi oli Itália.
Franco lõpetas 1955 Juiz de Fora Insenerikooli tsiviilinsenerina. Kuid ta ei hakanud insenerina tööle, vaid astus kohe poliitikasse. 1955 astus ta Brasiilia Tööparteisse, 1964, kui Brasiilias toimus sõjaväeline riigipööre, läks üle Brasiilia Demokraatlikku Liikumisse, mis oli palju aastaid ainus legaalne opositsioon huntale. Ta oli Juiz de Fora linnavolinik ja ajavahemikus 1967–74 valiti ta 4 korda Juiz de Fora linnapeaks. Kuid samal 1974. aastal astus ta ametist tagasi, kui valiti Minais Geraisi osariigi esindajana Brasiilia senaatoriks. Kahel korral, 1976 ja 1977 valiti ta erakonna aseesimeheks.
1981 lahkus Franco Brasiilia Demokraatlikust Liikumisest Liberaalsesse Parteisse. 1982 valiti ta senatisse tagasi, aga kui ta 1986 kandideeris Minas Geraisi kuberneriks, sai ta valimistel lüüa. Senatis juhtis ta Liberaalse Partei fraktsiooni. Kuid tema püüdlus kehtestada presidendi otsevalimisi ebaõnnestus.
Pärast hunta võimu lõppu ja demokraatia taastamist 1985 vahetas Franco veel kord erakonda, astudes Riikliku Rekonstrueerimise Parteisse. See erakond polnud suur, kuid Franco valiti ometi Riiklikku Põhiseaduse Assambleesse, mis alustas tööd 1. veebruaril 1987. Põhiseaduse Assamblees hääletas Franco paljude tähtsate muudatuste tegemise poolt, nagu näiteks 40-tunnist töönädalat ületava tööaja poolteisekordse tasustamise, abordi legaliseerimise, maavarade ja panganduse natsionaliseerimise, välisvõla maksete vähendamise ning maareformi jaoks vajaliku fondi loomise poolt.
pisi|Collor ja Franco (1990) Lähenesid 1990. aasta Brasiilia presidendivalimised ja Fernando Collor de Mello valis Franco oma asepresidendikandidaadiks. Franco kuulus küll teise ja pealegi väikesesse erakonda, aga tal oli suur toetus suures Minas Geraisi osariigis, seevastu Collor ise pärines väikesest Alagoase osariigist. Franco oli endale nime teinud sellegagi, et soovis presidenti José Sarneyd ametist tagasi kutsuda väidetava korruptsiooni tõttu. Collor ja Franco võitsid valimised napilt vasakpoolse kandidaadi Lula da Silva ees ja astusid ametisse 15. märtsil 1990. Hiljem oli Lula da Silva siiski 2002–10 Brasiilia president.
Franco oli Brasiilia president kaks aastat. Tema ametiaeg lõppes 1. jaanuaril 1995. Ta on viimane Brasiilia president, kes on saanud ametisse mingil muul viisil peale presidendivalimiste võitmise.
Collor oli Brasiilia viinud sügavasse majanduskriisi: inflatsioon oli 1992. aastal 1100% ja 1993. aastal koguni 2400%. Collor moodustas tasakaalustatud valitsuskabineti ja pani rahandusministriks Fernando Henrique Cardoso, kelle väljatöötatud rahareform stabiliseeris majanduse ja peatas inflatsiooni. Ametisse astudes oli Franco toetus rahva seas 60%, ametiaja lõpus oli see juba 80–90%.
Pärast ametiaja lõppu oli Franco 1995–96 Brasiilia suursaadik Portugalis, 1996–99 USA-s ning 2003–05 Itaalias. Vahepealsel ajal 1999–2003 oli ta Minas Geraisi kuberner.
1992 ühines Franco taas Brasiilia Demokraatliku Liikumisega ja oli selle liige 2009. aastani, mil astus Sotsialistlikku Rahvaparteisse. Selle liikmeks jäi ta surmani.
Vivian (eesnimi)
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 503. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Vivian 203 naisel.
Nord Pool
Nord Pool Spot AS on ettevõte, mis peab Norra, Taani, Rootsi, Soome, Eesti ja Leedu ühist elektribörsi.
Enam kui 70 protsenti nendes riikides tarbitavast elektrist ostetakse ja müüakse Nord Pool Spoti elektribörsi kaudu. Börsil saab sõlmida elektri ostu-müügitehinguid nii päev ette kui ka samaks päevaks.
Nord Pool Spot asutati aastal 2002 ja oli maailma esimene rahvusvaheline elektrienergia börs.
Nord Pool Spoti elektribörs on maailma suurim elektrienergia vabaturg nii turul kaubeldava elektri mahu poolest (teravatt-tundides) kui ka turuosalt.
Nord Pool Spoti omanikud on Norra elektrienergia põhivõrgu ettevõte Statnett (omab 30 protsenti aktsiatest), Rootsi elektri ja gaasi põhivõrgu ettevõte Svenska Kraftnät (omab 30 protsenti aktsiatest), Soome elektripõhivõrgu ettevõte Fingrid (omab 20 protsenti aktsiatest) ja Taani elektri ja gaasi põhivõrgu ettevõte Energinet.dk (omab 20 protsenti aktsiatest).
Maagaasibörs
Nord Pool Spot AS omas Põhjamaade maagaasibörsi Nord Pool Gas AS koos Taani süsteemioperaatoriga Energinet.dk kuni 17. detsembrini 2012 mil 50% osalus müüdi Taani süsteemioperaatorile Energinet.dk.
Taani Kuninglik Teater
pisi|Taani ooperimaja Taani Kuninglik Teater (taani keeles Det Kongelige Teater) on Taani esimene rahvuslik teater ja tähtsaim lavaline meelelahutuskeskus.
Nimetus tähistab tänapäeval nii rahvuslikku etenduskunstiasutust kui ka vana teatrihoonet Kopenhaagenis Kongens Nytorvi väljaku ääres. Taani Kuninglik Teater etendab muusikateatri lavastusi ja Taani Kuningliku Balleti (Det Kongelige Balet) vahendusel balletilavastusi. 1448. aastasse tagasi ulatub Taani Kuningliku Orkestri (Det Kongelige Kapel) ajalugu, mis tänapäeval on keskendunud klassikalise muusika kontsertidele. Teatri võimkonda kuulub ka sõnalavastuste etendamine.
Taani Kuninglik Teater allub Taani Kultuuriministeeriumile, mis on rahvusteatri staatuses oleva Taani juhtiva teatriühenduse valdusse andnud neli teatrimaja. Vana maja Kongens Nytorvi väljaku ääres on originaalne Taani Kuninglik Teater. Holmenis asuv Kopenhaageni uus ooperimaja Operaen valmis 2004. aastal. Draamaetendusteks mõeldud Stærekassen („Kuldnokapesa”), tuntud ka kui „uus lava” on art déco stiilis vana teatrihoone juurdeehitis. 2008. aastast tegutseb kuninglik mängumaja (Skuespilhuset) Kvæsthusbroenis, mis oma kolme lavaga on Kopenhaageni sõnalavastuste keskus. alt=Taani Kuninglik teater, Kungens Nytorvi teatrimaja|pisi
Ooperi saabumine Taani
Kopenhaageni elanikud nägid ja kuulsid ooperit esimest korda 1663. aastal. Esimeseks lavastuseks oli Caspar Fürsteri "Cadmo". Etendusi anti linna väljakutel ja raekojas. Kuningas Frederik III-le ooper meeldis ning ta võttis enda peale edasise ooperietenduste korraldamise valdavalt oma lossides. Esimene Taanis ette kantud täispikk ooper oli 15. aprillil 1689 saksa trupi esitatud Poul Christian Schindleri ooper "Der vereinigte Götterstreit". See toimus Amalienborgi lossiteatris ja kuulus kuningas Christian V sünnipäevapidustuste programmi. Etenduse ajal tekkis aga teatrimajas tulekahju ja hoone hävis täielikult. Hukkus 180 inimest, nende hulgas helilooja abikaasa ja tütar.
Esimene ooperimaja
1702. aastal rajati Kopenhaagenisse esimene ooperimaja, kus esitati saksa ja itaalia heliloojate teoseid. Kuningas Frederik V andis 1746. aastal muusik C. A. Thielile kuninglikud privileegid muusikaetenduste korraldamiseks. Thiel komplekteeris esimese ooperitrupi ja veenis kuningat rajama ooperiteatri. Novembris 1747 andiski kuningas Frederik V korralduse ehitada Kongens Nytorvi väljaku äärde vastav hoone. Arhitekt Nicolai Eigtvedi projekti järgi ja magistraadi rahaga ehitatud teater avati 18. detsembril 1748. Peaaegu kohe selgus, et 600-kohaline teatrisaal jääb huvilistele kitsaks. 1749. aastal teatrimaja interjöör moderniseeriti. Istekohtade arvu suurendati 800-ni ning rajati ruumid dekoratsioonide hoidmiseks. 1767. aastal kohandati kuningas Christian VII initsiatiivil tollane kuninglike tallide esimene korrus täiendavaks teatrisaaliks. Hoone ehitati 1842. aastal ümber, kuid suleti 1881. aastal, kuna oli äärmiselt tuleohtlik. Alates 1922. aastast asub nendes ruumides Taani teatrimuuseum.
Kuid ruumipuudus aina suurenes ning hoone polnud eriti niiskusekindel. 1772. aastal otsustati teatrimaja põhjalikult rekonstrueerida. Töid tehti arhitekt Caspar Frederik Harsdorffi plaanide järgi. Teater avati küll 26. märtsil 1773 Johann Herman Wesseli näidendiga "Kierlighed uden Strømper" („Sukkadeta armastus”), kuid paralleelselt etendustega jätkusid kuni 1792. aastani renoveerimistööd.
Selle teatrimajaga plaanis siduda oma tuleviku tulevane muinasjutumeister Hans Christian Andersen kui ta siirdus 14-aastase noorukina Odensest Kopenhaagenisse, et näitlejaks saada. Kuninglikule teatrile ta näitlejana ei sobinud. Siiski võimaldati talle õppida teatri juures tegutsenud balletikoolis ning laulda ka kooris, kuid kuni häälemurdeni. Andersen pakkus teatrile lavastamiseks ka oma näidendeid, kuid needki ei olnud vastuvõetavad. pisi|Kuningliku teatri lava ja vaatesaal
Algupärandid
Saksamaalt pärit Johann Abraham Peter Schulz arendas 18. sajandi keskel välja taani laulumängu (Singspiel). See kujutas endast prantsuse koomilise ooperi ja saksa esitamismaneeri segu. Publikule meeldisid rahvalikud tükid "Gram og Signe" (1756), "Balders død" (1779) ja "Fiskerne" (1780). Selle perioodi tähtsamateks ooperiteks on Glucki mõjutustega Feiedrich Ludwig Aemilius Kunzeni "Holger Danske" (1789) ja "Dragedukken" (1797) ning Edouard du Puy Mozarti mõjutustega "Ungdom og galskab" (1806). 19. sajandi alguses hakkas taanlaste omatoodangus domineerima laulumängu kõrval romantiline ooperistiil. Christoph Weise viljeles ooperites "Sovedrikken" (1809), "Faruk" (1812) ja "Ludlams hule" (1816) Mozarti ja Dittersdorfi stiili. Friedrich Kuhlau teosed "Røverborgen" (1814) ja "Lulu" (1824) viitasid von Weberi ja Cherubini mõjule. Tüüpiliseks romantilise stiili viljelejaks kujunes Johan Peter Emilius Hartmann, kelle "Korsarerne" (1835) ja meistriteoseks tituleeritud "Liden Kirsten" (1846) juhindusid saksa romantilise ooperi põhimõtetest. Parimaks Taani romantilise koolkonna ooperiks on aga peetud Peter Heise teost "Drot og marsk" (1878).
Teatrimaja Kongens Nytorvil
Pärast absoluutne monarhia kaotamine Taanis 1849. aastal sai kuninglikust teatrist linnateater. Kadus ära senine monopoolne staatust etenduskunstidega tegelenud truppide seas. Uus riigivõim määras, et teater peab teenima kogu rahvast. Tollane Kungens Nytorvil asunud maja oli haledas seisus ning ei kannatanud välja konkurentsi mujal linnas tegutsevate truppidega. Lahendus leiti – tuleb ehitada uus hoone. Vana ooperimaja kohale projekteerisid hoone arhitektid William Dahlerup ja Ove Pedersen. Esimene kivi vundamenti asetati 18. oktoobril 1872. Uue Kuningliku Teatri pidulik avamine toimus 15. oktoobril 1874. Ehitamise täielik lõpuleviimine siiski takerdus, sest eelarvelised vahendid lõppesid otsa ja kultuuriministrile avaldati seetõttu parlamendis (Folketing) umbusaldust. Abistava käe sirutas kuulus Taani õllefirma Carlsberg, finantseerides tööde lõpuleviimist. Täielikult sai hoone valmis alles 1883. aastal. Tänapäevani tegutsevas muusikateatrimajas oli üks lava ning teatrisaalis algselt 1600 (nüüd 1306) kohta. Oli ka suursugune loož kuninglikule perekonnale. Esialgu mängiti tolles rahvusteatri staatuses olevas kultuuritemplis peamiselt itaalia oopereid, kuid 20. sajandi alguses lisandusid repertuaari rahvamuusikal põhinevad teosed. Teatri orkestris alustas teise viiulina oma muusiku karjääri tulevane helilooja ja dirigent Carl Nielsen.
21. sajandi uued teatrimajad
21. sajandil on Kuningliku Teatri tegutsemisvõimalused märkimisväärselt laienenud. 2001. aastal algas Kopenhaageni keskuses otse Amalienborgi kuningalossi ja Marmorkiriku vastas uue ooperimaja ehitus. 15. jaanuaril 2005 avati Holmeni saarel kuningliku galakontserdiga arhitekt Henning Larseni projekti järgi ehitatud Operaen, mis kujunes ooperite ja ballettide esitamise ning kontsertide korraldamise keskuseks. Esimene ooperietendus toimus seal 26. jaanuaril 2005, milleks oli Giuseppe Verdi "Aida". 15-korruselises (viis korrust on maa all) ooperimajas on kaks vaatesaali. Kolme rõduga suure saali kohtade arv varieerub 1492–1703 vahel, olenedes sellest, kui suurt osa orkestriruumist kasutatakse. Orkestriruumi mahub kuni 110 muusikut. Teine saal kannab nime Takkelloftet ja mahutab 180 pealtvaatajat. Uus hoone on üks maailma moodsamaid ja tehniliselt paremini varustatud ooperimaju. Vaatesaali akustika on suurepärane, tagades kõikides kohtades hea kuuldavuse. Hoone maksumuseks kujunes ligi 500 miljonit USA dollarit. pisi|"Kuninglik mängumaja" Skuespilhuset 2008. aastal valmis arhitektuuribüroo Lundgaard & Tranberg projekti järgi Kuningliku Teatri struktuuri kuuluv Taani Kuninglik Mängumaja (Skuespilhuset), mis on sõnalavastuste keskus. Teater asub Kopenhaageni sadamas Nyhavnis Amalienborgi lossi lähedal. See marmorist ja klaasist rajatis on ehitatud vee äärde nii, et 40% sellest hoonest asub vee kohal. Mängumajas on kolm saali (650, 250 ja 100 kohta).
Juba alates 1880. aastast oli Kopenhaagenis olnud arutusel sõnalavastusteks spetsiaalse teatrimaja ehitamise vajadus. Kahel korral oli plaan vett vedama läinud maailmasõdade tõttu. Ka rahalised raskused olid olnud ehitamisel takistuseks. Lõpuks pärast 128 aastat kestnud hoovõtmist sai plaan teoks. Tulemus oli sedavõrd hea, et arhitektuuribüroo sai oma töö eest 2008. aastal Briti Kuningliku Arhitektide Instituudi (RIBA, Royal Institute of British Architects) Euroopa auhinna kui aasta parim ehitis Euroopas. pisi|"Kuldnokapesa" (Stærekassen) Kuningliku teatri valduses on ka 1931. aastal valminud „Kuldnokapesa” (Stærekassen), tänapäeval tuntud kui „Uus lava” (Ny Scene). Omal ajal ehitati see Kungens Nytorvile kuningliku teatri laienduseks, et oleks sobiv koht draamaetendusteks. Selles majas resideeris mõnda aega ka Taani Ringhääling. Kui 2008. aastal valmis Skuespilhuset, rentis kuninglik teater selle teatrimaja Kultuuriministeeriumi halduses olevale Paleede- ja Kultuuriagentuurile (Slots- og Kulturstyrelsen). Tänapäeval kasutatakse seda art déco parimas stiilis ehitatud hoonet ka kontsertideks ja konverentsideks. Teatrisaalis on 775 kohta.
Jakob Lange (arhitekt)
Ta on lõpetanud Kuningliku Taani Kunstiakadeemia.
Jakob Lange on Bjarke Ingelsi partner arhitektuuribüroos Bjarke Ingels Group.
Jakob Lange juhtimisel võitis koostöös Bjerke Ingelsiga valminud kavand "The Public Village" 2009. aastal Tallinna uue raekoja projekteerimiskonkursi.
Eesti Kunstide Keskus
Eesti Kunstide Keskus (lühend EKK, inglise Estonian Arts Center, lühend EAC) on Kanadas tegutsev eesti kunstnike mittetulunduslik organisatsioon.
EKKi mõte tekkis 1972. aasta ESTO päevadel. EKK asutati 1974.
Mihhail Pašnin
pisi|Mihhail Pašnin (2010) Mihhail Valerjevitš Pašnin (sündinud 11. mail 1989 Tšeljabinskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Magnitogorski Metallurg.
Aastatel 2006–2009 mängis ta Venemaa esiliiga klubis Tšeljabinski Metšel.
2009. aastal valiti ta NHL-i draft'is New York Rangersi poolt 200. valikuna, kuid Põhja-Ameerikas ei ole ta kunagi mänginud.
Alates hooajast 2009–10 on Pašnin mänginud KHL-is. 2009–2012 mängis ta Moskva CSKA-s, 2012–2017 Jaroslavli Lokomotivis, 2017–2019 taas Moskva CSKA-s ja 2019–2020 Ufa Salavat Julajevis. 2019. aastal võitis ta CSKA-ga Gagarini karika. 2020. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Metallurgiga.
2009. aastal võitis Pašnin Venemaa kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
Lolo TV
Lolo TV (Pingviniukas) on laste telekanal Eestis. Lätis ja Leedus. mis alustas tegevust 2012. aastal kanali 4 Multimania asemel.
Näitab multikaid. Soovi korral venekeelne pealelugemine.
Effelder
Effelder on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis.
Bruno Pärli
Bruno Pärli (kuni 1926 Bruno Perli; 28. detsember 1908 Tartu – 1. veebruar 1942 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast) oli Eesti prokurör.
1933–1935 Tallinna-Haapsalu rahukogu, 1935–1936 Rakvere Ringkonnakohtu, 1936–1938 Kohtukoja kohtuameti kandidaat. 1938–1939 abiprokurör Tallinnas, alates 1939 Tartu 4. jaoskonna abiprokurör.
Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941.
Abikaasa kirjanik Helga Pärli-Sillaots (1912–1939).
Volli
Volli on mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 578. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Volli 117 mehel.
Hidemasa Morita
Hidemasa Morita (jaapani keeles 守田 英正 Morita Hidemasa; sündinud 10. mail 1995 Takatsukis) on Jaapani jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Portugali kõrgliigaklubis Lissaboni Sporting ja Jaapani jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Jaapani klubis Kawasaki Frontale. Aastatel 2018 ja 2020 tuli ta klubiga Jaapani meistriks. 2020. aasta hooajal valiti Morita Jaapani kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2021. aasta alguses liitus ta Portugali kõrgliigaklubiga Santa Clara.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises debüteeris Morita 2018. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 30. märtsil 2021 MM-i valikmängus Mongoolia vastu.
Instytut kultury metroojaam
Instytut kultury metroojaam (vene keeles Институт культуры (Institut kulturõ metroojaam), valgevene Інстытут культуры (transkribeerituna Instõtut Kulturõ metroojaam), tõlkes Kultuuriinstituudi metroojaam) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Maskoŭski rajoonis.
Jaam avati 26. juunil 1984; see oli üks Minski metroo algsetest jaamadest. Kuni aastani 2012 oli tegemist metroo lõppjaamaga. Jaama perroon on 100 meetri pikkune ja 10 meetri laiune. Jaamast viib tee Orša suunas suunduvate elektrirongide ooteplatvormidele, üks väljapääs avaneb ka Valgevene Kultuuriülikooli juures.
Jaamast viib raudteeharu elektrirongide depoosse.
Otto Weddigen
pisi|Otto Weddigen Otto Eduard Weddigen (15. september 1882 Herford, Saksa keisririik – 18. märts 1915 Põhjameri) oli saksa mereväelane (allveelaevnik), kaptenleitnant.
Weddigen oli Kaiserliche Marine allveelaeva U-9 komandör esimeses maailmasõjas. Tema juhtimisel uputas U-9 22. septembril 1914 Põhjameres pooleteise tunni jooksul Suurbritannia kuningliku mereväe kolm soomusristlejat  Aboukir', Hogue'i ja  Cressy. Hukkus 1459 meremeest. 15. oktoobril lasi Weddigeni allveelaev põhja veel neljanda Briti soomusristleja Hawke'i (hukkus 525 meremeest).
1915. aasta veebruaris sai ta allveelaeva U-29 komandöriks. Ta hukkus allveelaeva pardal koos meeskonnaga sama aasta 18. märtsil, kui allveelaeva rammis Briti lahingulaev Dreadnought.
Großbartloff
Großbartloff on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis.
Subačius
Subačius (poola Subocz, vene keeles Субочь, saksa keeles Subotschen) on linn Leedus Kupiškise rajoonis. Linn on Subačiuse valla halduskeskuseks. Asub Viešinta jõe ääres merepinnast 75 meetri kõrgusel. Linna läbib Radviliškise–Daugavpilsi raudtee.
Linnas on gümnaasium ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on aastal 1940 ehitatud katoliku kirik. Linna ühendab Skverbai ja Stirniškiai (Paulianka) külaga kaseallee.
Ajalugu
Asulat on esimest korda mainitud 1837. aastal, aga kasvama hakkas see aastal 1873, mil Dvariškiai küla maadele rajati Daugavpilsi ja Radviliškise vahelise raudtee äärde Subačiuse raudteejaam. Selle juurde tekkinud asula hakkas kiiresti kasvama ja sai nimeks Subačius, sellal kui endine Subačius hakkas kandma nime Senasis Subačius. Linnaõigused sai 1958. aastal, enne seda oli see asulatüübilt raudteejaam.
Elanikkond
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Subačiuse elanikest leedulasi 96,86% ja venelasi 1,9%.
Tuntud elanikke
Viimased kaks õppisid Subačiuse koolis.
Kooli tänav (Paide)
Lai tänav on umbes 360 meetrit pikk.
Tänav algab Pärna tänavalt, kulgeb loodesse ja ristub Pärnu tänavaga, kus ta ka lõppeb.
Kooli tänav ristub Kastani, Peetri ja Uue tänavaga.
Tänava ääres asub Peetri park.
La vita come ricerca
"La vita come ricerca" ('Elu kui otsing') on Ugo Spirito filosoofiline raamat 1937. aastast. See anti uuesti välja 2007 Rubbettino kirjastusel.
Antinoomia
Mõtlemine on vastuväitmine. Vaim kuulab ja usub, võtab võõra sõna vastu nagu silmad valguse. Siis tekib kahtlus, millest ta saab vähehaaval teadlikuks, dogma asendub probleemiga ning tekib mõte. Ta reageerib ja kõneleb. Esimene sõna, mis elustab tema juttu, mis toitub kogu tema isiksusest, milles isiksus avaldub ja end jaatab, on "aga". Teesile vastandub antitees, usule kahtlus, järeldusele antinoomia. Algab kõnelus teiste ja iseendaga, iha veenda ja veenduda, lahendada probleemi, mis end üha püstitub, vastata vastuväidetele, mis murduvad üha uuteks vastuväideteks, kuni kord peatutakse, kas lootusetuses lahenduseni jõuda või rahulolus, et see on leitud, aga mõlemal juhul mõtlemast lakates. Kui vastuväited on ammendatud, siis arutelu lõpeb.
Tour Oxygène
pisi Tour Oxygène on 115 meetri kõrgune büroopindadega pilvelõhkuja, mis asub Prantsusmaal Lyonis.
Hoone ehitati aastatel 2007–2010. Hoonel on 28 korrust ja 28 700 m² põrandapinda.
Oleri mõis
Oleri mõis (saksa keeles Ohlershof, läti keeles Oleru muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Lõuna-Ruhja kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub see Lätis Valmiera piirkonnas Jeri vallas.
Oleri mõisa seinamaalingud on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.
Ajalugu
Wilhelm Fürstenberg andis 1558. aastal selle mõisa alad 1500 marga eest Johann Schungeli valdusse. Zygmunt III Waza doneeris mõisa 1598. aastal Andreas Concreorile ja selle kasupojale Theodor Buttlerile. Rootsi ajal andis kuningas Gustav Adolf mõisa Endzele mõisa lisana Michael Engelhardi valdusse. Edaspidi kuulus mõis valdavalt sellele suguvõsale.
1805. aastal pantis Wilhelm von Engelhard mõisa 40 000 taalri eest Heinrich August von Bockile. See loovutas mõisa 1807. aastal Franz Georg von Oettingenile, kes tasus selle eest 40 000 taalrit ja 2040 paberrubla. Ent 1808. aastal sai Wilhelm mõisa tagasi. 1812. aastal müüs ta mõisa 40 000 taalri ja 6748 paberrubla eest Ludwig Eberhard von Neuendahlile. 1818. aastal müüs too mõisa 53 000 rubla eest oma naisele Johanna Barbara von Neuendahlile; see müüs aga mõisa selsamal aastal Anton Johann von Engelhardile, kes tasus selle eest 50 000 hõberubla ja 5539 paberrubla. Too pantis 1836. aastal mõisa 36 500 hõberubla eest Carl Theodor von Krüdenerile. 1864. aastal ostis Woldemar Gustav Krüdener Oleri ja Endzele mõisad 60 000 hõberubla eest ülejäänud pärijatelt välja. 1879. aastal ostis tema vend Woldemar Krüdener mõisa temalt 142 850 hõberubla eest ära.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal neli adramaad, sellele allus 156 mees- ja 132 naishinge. Aastal 1688 oli mõisa suurus 3 ja 3/4 adramaad, nõnda ka aastal 1734. Aastal 1757 oli mõisa suurus neli adramaad, aga aastal 1823 oli see 5 ja 3/10 adramaad. Ka aastal 1832 oli mõisal adramaid 5 ja 3/10, aastal 1881 aga 5 ja 43/80, lisaks allus mõisale 5 ja 24/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.
Karjamõisad
Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisa: Brenz ja Ehrmek.
Maiduguri Ülikool
Maiduguri Ülikool on ülikool Nigeerias Maiduguris.
Ülikool asutati 1975. aastal. Selles õpib umbes 25 000 üliõpilast.
Ülikoolis on meditsiinikolledž ning põllumajandus-, kunsti-, pedagoogika-, tehnika-, õigusteaduse, juhtimis-, sotsiaalteaduste, farmaatsia- ja veterinaariateaduskond.
Ba (vanaegiptuse usund)
pisi pisi|Ba [[Egiptuse surnuteraamatus]] Ba on vanaegiptuse usundis jumala ilming või inimese surmajärgne eluvorm toonekure kujul, vaimne elujõud.
Ba oli mõnes mõttes kõige lähedasem lääne nägemusele hingest, kuid see oli samas ka kõik, mis teeb inimese ainulaadseks ja isikupäraseks, sarnanedes iseloomu mõistega. (Selles mõttes on ka võimalik, et elutud olendid omavad bad, unikaalset karakterit, ning tõepoolest viidati Vana Riigi püramiididele kui nende omanike badele.) Nagu hingki, oli ba osa inimesest, mis elas edasi pärast maist surma ning seda on tihti kujutatud inimpeaga linnuna, kes lendab hauast välja, ühinemaks kaga hauataguses elus.
Nagu ka inimestel, võis jumalustel olla ba, kuid nende puhul seostati seda veel enam nende võimu, reputatsiooni ja ülevusega. Kui jumal sekkus inimasjadesse, öeldi, et jumalate bau (ba mitmus) on töös. Selles suhtes peeti vaaraot jumalate baks.
Ajalugu
Kõige vanemates religioossetes tekstides oli ba anonüümsete jumalate nimetus, hiljem jumala väline, käegakatsutav kuju, kultusvorm: näiteks Apist austati Memphises Osirise ba 'na.
Kunst
Ba 'd kujutati linnuna, alates 18. dünastiast inimpeaga linnuna, kes lendab haua lähedal, istub puul või joob tiigist või järvest vett.
Siela egiptiečių mitologijoje Egyptiläinen sielu
Tholu bommalata
pisi|[[Hanuman ja Rāvana]] Tholu bommalata ('nahknukkude tants' ; sõnadest tholu 'nahk' ja bommalata 'nukutants' ) on India Andhra Pradeshi osariigist pärinev varjuteatri traditsioon, levinuim varjuteatri vorm Andhra Pradeshis.
Selle esitajad olid rändavad meelelahutajad ja kaupmehed, kes käisid aasta ringi mööda India külasid, lauldes ballaade, müües amulette, näidates akrobaatikat, taltsutades madusid, kududes kalavõrke, tätoveerides ja parandades potte. Nende kaudu levisid eeposed, muinasjutud ja uudised.
Nukud on loomanahast. Tavaliselt mängitakse tavaliselt stseene "Rāmājanast" või "Mahābhāratast" või Krišna elust.
Tholu bommalata on levinud kogu osariigis.
Etenduse üksikasjad
Etendus algab palvete laulmisega. Ehitud nukud on üksteist osaliselt kattes rivistatud sirmi äärtele. Nukud ripuvad alla palmitüvelt, mille abil liigutatakse nende keha. Käsi liigutatakse äravõetavate keppidega, mille otsas on trippiga nöör. Tripp läheb labakäes olevasse auku. Tavaliselt liigutab üks näitleja ühte nukku kolme kepiga: ühes käes on keskne käepide ja teises käte juhtimise kepid. Näitleja kannab peas kroonitaolist raudvõru, mille külge on kinnitatud nukkude nöörid. Sageli liigutab nukke kaks või kolm näitlejat korraga.
Sirmi taga olevad näitlejad asetavad nukke ekraanile ja võtavad ära, jättes mulje, et nad järsku materialiseeruvad ja hiljem jälle haihtuvad. Nad panevad figuure ka kõndima, kõikuma, hüppama ja lendama. Tantsivatel figuuridel pöörleb äravõetav pea edasi-tagasi ja puusad kõiguvad, nii et jääb keerlemise mulje.
Nukke hoitakse kergelt valge sirmi vastas.
Kui tegelane kõneleb, siis käsivarred ja käelabad liiguvad. Kolmemõõtmelise efekti saamiseks keeravad näitlejad neid kahekorra. Ka vabalt rippuvad jalad kõiguvad. Kui sirmil on korraga mitu paigalseisvat nukku, siis on nad datlipalmiogaga sirmi külge kinnitatud. Neid kinnitatakse kiiresti ühe või kahe üksiku ogaga, mis läbivad mulke ehitud peakatte õlakaunistustel. Kinnitatud nukud võivad rääkida, kusjuures nende käelabad liiguvad. Kaklevaid tegelasi, näiteks ahvikuningas Hanumani ja narre, hoitakse sageli puusast, et nende liikumist paremine juhtida. Kujutada saab näiteks viha ja naeru.
Dialoogi vahele on puistatud kirjanduslikus telugu keeles ja isegi sanskritis laule instrumentaalsaatega. Need on eriti kohtades, kus on tugevad emotsioonid või tähtsad sündmused. Näitlejad teevad ise muusikat ja kõik trupi liikmed teavad, millist muusikat millises kohas tuleb mängida.
Pillid
Pillid on kaasaskantav harmoonium, mis mõnikord ainult müriseb, pikk kahe poolega peenenevate otstega Lõuna-India trumm mrudangam või madallam, pahkluudel ja randmetel kantavad kellukeste read ja näputaldrikud. Kõmpidega puukinga, millega vihmahooajal mudas käiakse, löödi vastu koolilaste istelauda, et tekitada võitlusstseenides dramaatilist klõbinat ja paukumist. Tehakse ka vidinat, huikamist ja muid linnu- ja loomahääli.