cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Şaddām Ḩusayn
Saddami poliitiliste vaadete kujunemine
Nasseri populistlik natsionalistlik panarabism Egiptuses ning revolutsioonimöll Iraagis avaldasid Saddam Husseinile mõju, mis kestis tema režiimi viimaste päevadeni. Nasser natsionaliseeris Suessi kanali ning püüdis Egiptust moderniseerida ja araabia maailma poliitiliselt ühendada.
887
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Şaddām Ḩusayn
Saddami poliitiliste vaadete kujunemine
Saddam astus Ba'athi parteisse. Aastal 1958 kukutas kuninga mitte-baathistlik rühmitus, mida juhtis kindral Abdul Karim Qassim. Ent veendunumad natsionalistid võitlesid uue režiimi vastu. 1959 osales Saddam atentaadis peaminister Qassimile. Saddam sai kuulihaava jalga, ent ta eemaldas ise kuuli ning tal õnnestus põgeneda jala Süüriasse, kust ta hiljem põgenes Nasseri Egiptusesse. Saddam mõisteti tagaselja surma.
Eksiilis õppis Saddam Kairo ülikoolis õigusteadust. 1968 lõpetas ta juura alal ka Bagdadi ülikooli.
887
Aastad: 882 883 884 885 886 - 887 - 888 889 890 891 892
Şaddām Ḩusayn
Võimule tõusmine
Saddam tuli Iraagis esimest korda võimule 1963. aasta baathistliku revolutsiooni (14. ramadaani revolutsioon 8. veebruaril) käigus. Ent uus režiim, mida vaevasid parteisisesed lahkhelid, kukutati seitsme-kaheksa kuu pärast. Pärast võimuvahetust Saddam vangistati 1964, kuid 1967 ta põgenes vanglast. Paljud biograafid rõhutavad, et Saddam ei unustanud kunagi partei esimese võimuoleku aegseid sisepingeid, ning hoidis partei ühtsust ja püüdis halastamatu otsustavusega säilitada võimu ja tagada sotsiaalset stabiilsust.
1968 aitas ta juhtida edukat ja mittevägivaldset baathistlikku riigipööret. Saddam määrati kõrgeima Iraagi võimuorgani Revolutsioonilise Väejuhatuse nõukogu aseesimeheks ja Iraagi asepresidendiks. 1970 sõlmis Saddam Hussein läbirääkimiste tulemusena relvarahu kurdi mässulistega, lubades neile ulatuslikku autonoomiat. Kuna relvarahu leppeid ei täidetud, toimus 1974 kurdide ülestõus valitsusvägede vastu. 1973 nimetati ta Iraagi relvajõudude kindraliks.
Saddamil raskendas võimu kindlustamist pärast 1968. aastat Iraagi ühiskonna jagunemine etniliselt, usuliselt ja keeleliselt erinevateks leerideks, kes olid omavahel vaenujalal. Need olid araabia sunniidid, kurdi sunniidid ja araabia šiiidid. Ühiskonda lõhestasid veel hõimudevahelised konfliktid, ilmalike natsionalistide ja religioossete fundamentalistide vaheline konflikt ning konflikt hõimudeks koondunud maarahva ning linnarahva vahel. Saddami valitsuse võimubaasiks olid keskklassist ja töölisklassist araabia sunniidid riigi keskosas, kelle vaated on natsionalistlikud ja modernsed. Ent nemad moodustavad kõigest ühe viiendiku Iraagi elanikkonnast.
Ba'athi teise valitsemise ajal oli tarvis tõsta elatustaset, et tagada stabiilne võim konfliktidest lõhestatud riigis. Uus režiim tegeleski moderniseerimisega ning kujundas välja tugeva julgeolekuaparaadi, et vältida nii võimustruktuuridest lähtuvat kui ka altpoolt tulevat vastuhakku. Saddam, kes oli uue režiimi tõusev täht, aitas parteid tugevdada ja ühendada. Kurdid olid vaevelnud vaesuse käes, aga Ba'athi režiim leevendas vaesust, natsionaliseerides nafta ja ehitades koole ning haiglaid, importides tehnoloogiat ja tugevdades julgeolekuteenistust.
Saddam, kes alati oli esinenud baathistina, kes unistab araabia maailma ühendamisest üheksainsaks modernseks riigiks, juhtis Iraagi nafta üle monopoli omanud Lääne naftakompaniide natsionaliseerimist 1. juunil 1972. Saddam edendas aktiivselt Iraagi majanduse moderniseerimist, lastes rajada mitmeid kõrge tehnoloogilise tasemega ettevõtteid ning jälgides nende haldamist ja juhtimist. Ta juhatas ka maaelu moderniseerimist, põllumajanduse mehhaniseerimist ja maa jagamist talupoegadele. Saddam viis läbi pöörde ka energiatööstuses, transpordis ja hariduses. Samuti algatas ta rahvusliku kampaania kirjaoskamatuse väljajuurimiseks ning kohustusliku tasuta hariduse kehtestamiseks. Samal ajal kindlustas ta oma positsiooni, puhastades parteid liikmetest, kellest võiksid saada tema oponendid.
Valitsusaeg
Saddam Husseini valitsus jagas ÜRO programmi "Nafta toidu vastu" raames Venemaa ametnikele miljonite dollarite väärtuses naftamüügilepinguid selleks, et nad toetaksid Iraagi vastu kehtestatud ÜRO sanktsioonide tühistamist.
Vangistus ja hukkamine
20. märtsil 2003 tungisid USA ja Suurbritannia väed Kuveidist Iraaki. 9. aprillil jõudsid nad Bagdadi kesklinna. Saddam Hussein hakkas ennast varjama.
Hussein langes 13. detsembril 2003 Tikriti lähistel USA sõjaväe kätte vangi.
17. juulil 2004 esitas Iraagi eritribunal Husseinile esimesed süüdistused. Kohus tema vastu algas 19. oktoobril.
Tribunalis osalevate kohtunike ja nende sugulaste vastu sooritati mitu kuritegu. 2. märtsil 2005 tapeti Bagdadis kohtunik Barwize Mohamed Marwane, kes osales eritribunali töös, ja tema poeg Arayane. 29. septembril 2006 lasksid tundmatud isikud Bagdadis maha Husseini protsessi kohtuniku õemehe.
20. detsembril 2004 tegi Hussein vanglas avalduse, milles kutsus iraaklasi üles ühiselt vastu seisma USA püüdlustele rahvast lõhestada.
Eritribunal mõistis Husseini inimsusvastaste kuritegude eest 5. novembril 2006 surma poomise kaudu. Tema asepresidendile Taha Yassin Ramadanile mõistis tribunal eluaegse vanglakaristuse 148 šiiidi tapmise eest Dujailis 1980. aastatel. Kolm Ba'athi partei madalamat ametiisikut mõisteti süüdi tahtlikus tapmises ja neile määrati igaühele 15 aastat vabadusekaotust.
Timo
Timo on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Küla lähistel paikneb Timo soo ja Timo Mustjärv; voolab Timo oja.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Külas oli Timo mõis.
Joseph Heller
pisi|Joseph Heller (1986) Joseph Heller (1. mai 1923 Brooklyn, New York – 12. detsember 1999 Staten Island, New York) oli ameerika satiirikirjanik, näitekirjanik ja lühijuttude autor.
Looming
Helleri peateos on satiiriline romaan "Catch-22" (tõlgitud kui "Nõks-22"), mis käsitleb Ameerika sõdurite käekäiku Teises maailmasõjas. Romaani pealkiri on saanud osaks ingliskeelsest fraseoloogiast, tähistades absurdset situatsiooni, millest ei ole võimalik võitjana välja tulla – kõik püüded olukorda muuta viivad paratamatult tagajärgedeni, mida üritatakse vältida. Romaanis on Catch-22 sõjaväereeglite osa, mis hõlmab mitut paradoksi. Näiteks ütleb üks säte, et lahinglendudest vabastatakse lendur, kes on hull, hulluks aga ei saa tunnistada kedagi, kes soovib lahingulendudest loobuda ning vabastamise aluseks peab olema lenduri sooviavaldus – mis kokkuvõttes muudab vabanemise võimatuks. Teos põhineb olulisel määral Helleri enda kogemustel pommituslennuki piloodina Teises maailmasõjas.
Gütersloh
Gütersloh on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal, Gütersloh' kreisi keskus.
Asulat on esmamainitud 1184. aastal. 1825. aastal sai linnaõigused.
Georg von Brabeck
Brabeck oli 1549–1560 Dünamünde linnusekomtuur (Hauskomtur). See valdus kuulus Liivi ordu maamarssali valduste hulka, kui aga viimane marssal Philipp Schall von Bell Härgmäe lahingus venelaste kätte vangi langes ja hukati, siis jaotas ordumeister Gotthard Kettler tema valdusi ümber ning taastas muuhulgas ka Sigulda komtuurkonna, mille haldajaks ta Brabecki määraski.
1562. aastal, kui ordu likvideeriti, abiellus Brabeck Elisabeth von Plettenbergiga ja elas ka veel 1568. aastal Liivimaal.
Kaubandus
Kaubanduseks nimetatakse kaupade ostu-müüki kaubandusettevõtete kaudu, teisisõnu kaupade ostu müüki oma nimel ja oma arvel.
Institutsionaalne kaubandus näitab kaubanduse vormi. Seda iseloomustavad järgmised põhimõisted:
Kaubandus on majandusharu, mis hõlmab kõiki kauba tootjatelt tarbijatele vahendamisega tegelevaid ettevõtteid sõltumata sellest, millega kaubeldakse. Kaubandus kui majandusharu on tööjaotuse alusel eraldunud kvalitatiivselt ühetaoliste ettevõtete süsteem, mis realiseerib kaupu ostu-müügi teel.
Eelajalooline kaubandus
Kaubandus pärineb eelajaloolisest ajast, mil inimesed hakkasid omavahel suhtlema. Kaubandus oli eelajalooliste inimeste peamine teenindusharu. Enne tänapäeval käibel oleva valuuta tekkimist, vahetati omavahel kaupu ja teenuseid. Kaubanduse ajalugu küündib kuni 150 000 aasta tagusesse aega. Usutakse, et kaubandus on eksisteerinud kogu inimajaloo vältel ja sai alguse Lääne-Aasiast.
Keskaeg
Keskaegses Euroopas kujunes välja kaks suurt kaubandusmerd: Vahemeri ja Läänemeri. Neist olulisemaks oli Vahemeri, sest seal toimus kaubavahetus idamaade ja Bütsantsiga. Lübecki linnast sai sakslaste värav Läänemerele. Idast veeti Euroopasse sisse luksuskaupu, näiteks idas valmistatud kangaid, väärismetallist nõusid, nipsesemeid ja peenelt ning kaunilt kujundatud relvi. Lisaks toodi veel idast maitseaineid: pipart, kaneeli, muskaati, vürtsi jm. 13. sajandil muutus kaubavahetuse iseloom, kaugkaubanduses tuli luksuskaupade kõrvale ka nn massikaupu nagu kala, sool, vili. Kaupmehed teenisid suure kaubakoguse müümiselt väikest vaheltkasu. Idamaade ja Bütsantsiga kauplemisest lõikasid kasu eelkõige Itaalia linnad, millest olulisemaks olid Veneetsia, Genova ja Pisa. Linnad võistlesid tõsiselt turgude ja kauplemisõiguste pärast, vahel toimusid kaubandustülide tõttu ka tõelised sõjad, mille käigus rünnati üksteise laevu ja tegeldi ka mererööviga. Ainsaks pidurdavaks teguriks idakaubanduses oli väärismetallide nappus Euroopas ja kaupade kõrged hinnad. Oli tavaline, et maitseainekaubandusest said idamaised kaupmehed mitmesajakordset kasumit.
19. sajand
19. sajandil põhines vabakaubanduse ülimuslikkus peamiselt riigisisesel kasul. Arvutamise teel tehti kindlaks, kas mõne konkreetse riigi huvides oli impordi piirid avada.
20. sajand
Ülemaailmse majanduskriisi ajal oli suur majanduslangus, mis kestis 1929. aastast kuni 1930. aastate lõpuni. Selle perioodi jooksul vähenes kaubavahetus ja muud majandusnäitajad langesid märkimisväärselt.
Alles II maailmasõja ajal lõppes majanduslangus Ameerika Ühendriikides. Sõja ajal 1944. aastal sõlmisid 44 riiki Bretton Woodsi lepingu, mille eesmärk oli vältida riiklikke kaubandustõkkeid, et vältida depressiooni. Sellega loodi eeskirjad ja institutsioonid rahvusvahelise poliitilise majanduse reguleerimiseks: Rahvusvaheline Valuutafond ja Rahvusvaheline Rekonstruktsiooni- ja Arengupank (hiljem jagatud Maailmapank ja Rahvusvaheliste Arvelduste Pank). Nende organisatsioonide tegevus algas 1946. aastal pärast seda, kui riigid ratifitseerisid kokkuleppe. 1947. aastal nõustusid 23 riiki üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppega, et edendada vabakaubandust. Euroopa Liidust sai maailma suurim tööstuskaupade ja -teenuste eksportija, suurim eksporditurg umbes 80 riigi jaoks.
21. sajand
Tänapäeval on kaubandus ainult üks osa komplekssest süsteemist, mis püüab maksimeerida oma kasumit, pakkudes tooteid ja teenuseid turule (mis koosneb nii üksikisikutest kui ka muudest ettevõtetest) madalaima tootmiskuluga. Rahvusvahelise kaubanduse süsteem on aidanud arendada maailmamajandust, kuid kombineeritult kahepoolsete või mitmepoolsete lepingutega tariifide alandamiseks või vabakaubanduse saavutamiseks on mõnikord kahjustatud kolmanda maailma turge.
Kaubanduse harud
Kaubandusettevõtteid on võimalik lii­gi­tada ja tüpiseerida mitmesuguste tunnuste alusel (tegutsemise vorm, asukoht, äri tüüp, suurus jne). Liikide ja tüüpide kaudu on võimalik hinnata ettevõtluse ­struk­tuuri kaubanduses; struktuurilt on kaubandust võimalik liigitada mitmesuguste tunnuste alusel. Kõige üldisemalt võiks kaubanduse jagada kolmeks: välis-, hulgi- ja jaekaubandus.
Kaubandust tervikuna võib süstematiseerida kahel viisil, st klassifitseerida ja tüpiseerida.
Kaubandus liigitatakse laias plaanis sise- ja väliskaubanduseks. Sisekaubandus jaguneb omakorda jae-, hulgi- ja vahenduskaubanduseks. Jae- ja hulgikaubandusettevõtteid saab liigitada paljude tunnuste järgi.
Jaekaubandusettevõtteid liigitatakse eelkõige sortimendi, teenindusvormi, hinnataseme, suuruse, iseseisvuse ja muu sellise järgi, hulgikaubandusettevõtteid suuruse, sortimendi, aja, ruumi, teenuse järgi.
Tüpiseerimine tähendab ettevõtete kogumi iseloomustamist üheaegselt mitme tunnuse kaudu, kusjuures tunnuste valikul on esiplaanil nende representatiivsus. Nii on võimalik eristada üksikuid äritüüpe. Jaekaubanduses iseloomustavad äritüüpi vähemalt viis (suurus, asukoht, sortiment, teenindus, hin­na­tase) tunnust. Nende põhitunnuste kombinatsiooni järgi eristuvad lähikauplus, mini-, super- ja hüpermarket, kaubamaja, spetsiaalkauplus jt. Hulgikaubanduses on äritüüpe tunduvalt vähem, kusjuures põhitunnusteks on teenindustase ja sortiment.
Väliskaubandus
Väliskaubandus on kaubavahetus kahe või enama eri riigist pärit partneri (importija ja eksportija) vahel. Enamikus riikides esindab selline vahetuskaubandus märkimisväärset osa sisemajanduse kogutoodangust (SKP). Kuigi väliskaubandus on eksisteerinud läbi ajaloo, on selle majanduslik, poliitiline ja sotsiaalne tähtsus viimaste sajandite jooksul märgatavalt tõusnud. Väliskaubandus annab tarbijatele ja riikidele võimaluse osta kaupu või teenuseid, mis pole nende kodumaal kättesaadavad. Rahvusvahelistel turgudel leidub peaaegu kõiki tooteid: toit, riided, varuosad, õli, ehted, vein, valuutad ja vesi. Kaubeldakse ka teenustega: turism, pangandus, nõustamine ja transport. Toode, mida müüakse globaalsel turul on eksport ja toode, mis on ostetud globaalselt turult, on import. Importe ja eksporte arvestatakse riigi kontol jooksvalt makse bilansis.
886
886. aasta
Kaubandus
Vahenduskaubandus
Vahenduskaubandust eristatakse eelkõige saksa keeleruumis, defineerides seda kaubandustegevusena võõral nimel ja võõral arvel. Teisisõnu osutab vahenduskaubandus vaid teenust, viib turu osapooled omavahel kokku ega osale kaubaga seotud arveldustes.
Hulgikaubandus
Hulgikaubandus on suurtes kogustes kaupade ostmine, ladustamine ja müük. Hulgimüügiettevõtted müüvad kaupa edasi jaemüügiettevõtetele, kutselistele (tööstuslikele või kaubanduslikele) kasutajatele, ametiasutustele, teistele hulgimüügiettevõtete või vahendajatele. Hulgimüüjaid, kes tegelevad ainult mittekonkureerivate kaupade või liinidega, kutsutakse turustajateks.
886
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Kaubandus
Jaekaubandus
Jaekaubandusega tegelevad jaemüüjad ehk ettevõtjad, kes müüvad kaupu ja osutavad teenuseid otse tarbijatele. Jaemüügiettevõtted võivad olla sõltumatult omatud ja juhitud, või osa jaeketist, mis koosneb kahest või enamast kauplusest, mille tegevust koordineerib üksik juhtrühm. Jaemüügiettevõtteid on mitmesuguseid, näiteks kaubamajad, supermarketid, odavmüügi-jaekauplused või postimüük. Tänapäeval on jaekaubanduses tähelepanuväärselt suurenenud elektroonilise jaemüügi osatähtsus.
886
Aastakümned: 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad - 880. aastad - 890. aastad 900. aastad 910. aastad 920. aastad 930. aastad
Aastad: 881 882 883 884 885 - 886 - 887 888 889 890 891
Nabala vald
Nabala vald oli vald Harjumaal. Vallamaja asus Nabala külas. pisi|350px|[[Eesti haldusjaotus 1925. aastal]] Vald moodustati 1919, kui see eraldati Kurna vallast, ja vald lõpetas tegevuse 1939, kui see liideti 1939. aasta vallareformiga Tõdva vallaga. .
Rovigo
Rovigo on linn Itaalias Veneto maakonnas, Rovigo provintsi halduskeskus.
Ajalugu
Rovigo (Rhodigium) nime on esmamainitud ühes 838. aasta Ravenna dokumendis.
Isaac Newton
Isaac Newton (4. jaanuar 1643 (vkj 25. detsember 1642) Woolsthorpe, Lincolnshire – 31. märts (vkj 20. märts) 1727 Kensington) oli inglise füüsik, matemaatik, astronoom, teoloog ja alkeemik, keda peetakse nüüdisfüüsika alusepanijaks. Newton sõnastas mehaanika põhiseadused ja gravitatsiooniseaduse, tegi tähtsaid avastusi optikas ning lõi diferentsiaal- ja integraalarvutuse.
Lapsepõlv ja noorusaeg (1643–1667)
Isaac Newton sündis anglikaani peres 4. jaanuaril 1643 (vkj esimesel jõulupühal, 25. detsembril 1642) Lincolnshire'i krahvkonnas Woolsthorpe-by-Colsterworthi küla lähedal Woolsthorpe'i mõisas.
Kui Newton oli kolmeaastane, abiellus ema reverend Barnabus Smithiga ja jättis poja oma ema Margery Ayscough' hoolde. Isaacile võõrasisa ei meeldinud ning ta kandis ema peale abiellumise tõttu vimma, nagu näitab sissekanne enne 19-aastaseks saamist tehtud pattude nimekirjas: nimelt ähvardas ta neid ja nende maja maha põletada. Kui ema abikaasa suri, hakkas Isaac jälle koos emaga elama.
12–17-aastaselt elas Newton Granthami apteekri William Clarke'i juures, kus ta hakkas huvituma keemiast. Aastail 1654–1659 õppis ta sealses The King's Schoolis ladina ja kreeka keelt ning matemaatika aluseid; ühel kooli raamatukogu aknalaual on tänini tema allkiri. Newton tegeles palju oma asjadega ega õppinud hästi. Teda köitsid mehaanilised seadmed ja joonistamine. Ta analüüsis joonistusi ja masinaid ning ehitas neid ka ise, näiteks valmistas ta kelli ja tuuleveskite töötavaid mudeleid. Juba lapsena meeldis talle teha loodusteaduslikke katseid.
Newtoni varaseim teadaolev kirjutis, ladina keele fraasiraamat, ja tema esimene kiri, mis oli adresseeritud "armastavale sõbrale", olid kopeeritud koolimehe William Walkeri avaldamata käsikirjast.
Haridusteed jätkas ta 1661. aastal oma onu, vaimuliku William Ayscough' soovitusel Cambridge'i ülikooli Trinity kolledžis.
Et õpingute eest tasuda, pidas ta seal kammerpoisiametit. Samuti elas ta säästlikult, hoides eemale kulukatest lõbustustest, ja andis kaastudengitele protsendiga laenu. 1664. aastal sai ta stipendiumi, mis tagas talle õpingud järgnevaks neljaks aastaks. 1665. aastal avastas ta binoomteoreemi ja tegi algust matemaatilise teooriaga, millest hiljem sai algebra. Varsti pärast seda, kui Newton oli omandanud augustis 1665 bakalaureusekraadi, suleti ülikool katkuepideemia tõttu. 1666. aasta veetis Newton kodus maal, kus ta tegeles intensiivselt teadusega ja tegi mitu avastust, mille avaldas alles aastakümneid hiljem. Seetõttu on seda aastat nimetatud ka Newtoni annus mirabilis 'eks ehk imede aastaks. 1667. aastal sai Newton ülikooli naasta, kus ta valiti Trinity kolledži liikmeks. 1668. aastal kaitses ta magistriväitekirja ja sai magistrikraadi.
Aastatel 1669–1701 oli ta sama ülikooli matemaatikaprofessor 1663 asutatud Lucase matemaatika õppetoolis. Ta võttis selle üle selle esimeselt täitjalt, oma õpetajalt Isaac Barrow'lt ning andis edasi oma õpilasele William Whistonile. Hiljem on sama õppetooli täitnud veel mitu kuulsat füüsikut ja matemaatikut, näiteks Charles Babbage, George Gabriel Stokes, Paul Dirac ja Stephen Hawking.
1672. aastal valiti Newton Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks, 1703. aastal ka seltsi presidendiks. Sellesse ametisse jäi ta kuni oma surmani 1727. aastal.
Newtoni peamisteks teadustöödeks peetakse teoseid "Loodusteaduse matemaatilised printsiibid" (1687) ja "Optika" (1704). Tänapäevasele mehaanikale aluse pannud teoses "Loodusteaduse matemaatilised printsiibid" ("Philosophiae Naturalis Principia Mathematica") sõnastas nüüdseks Newtoni seadustena tuntud mehaanika põhiseadused ja gravitatsiooniseaduse, mis domineerisid teaduslikus maailmapildis ja universumi mõistmises järgmised kolm sajandit. Newton kasutas oma matemaatilisi kirjeldusi, et tuletada planeetide liikumist kirjeldavatest Kepleri seadustest kõigi kehade vastastikuse külgetõmbejõu olemasolu ning näidata seejärel selle rakendatavust mitmesuguste üksikprobleemide lahendamiseks. Nii selgitas Newton samade põhimõtete alusel komeetide trajektoore, loodeid, kevad- ja sügispunkti pretsessiooni ning teisi ilminguid. Newton eemaldas viimased kahtlused Päikesesüsteemi heliotsentrilise mudeli paikapidavuse kohta ja demonstreeris, et Maal asuvate objektide ja taevakehade liikumist võib selgitada ühtviisi heliotsentrilisel põhimõttel. Newtoni teooriat, et Maa on lopergune pöördellipsoid, tõestasid hiljem geodeetiliste mõõtmistega Pierre Louis Maupertuis, Charles Marie de La Condamine jt, veendes nii enamikku Mandri-Euroopa teadlastest Newtoni mehaanika eelistes senise kartesiaanliku teooria ees. Samas ei avanud Newton kuigivõrd oma mehaanikateooria metafüüsilisi aluseid, vaid püüdis sellest deklaratiivselt hoiduda: tuntud on tema sententsid "Füüsika, hoia end metafüüsika eest!" ja "Hüpoteese ma ei leiuta". Ka eetri küsimuses jäi ta kõhklevale seisukohale, andes eri teostes ja käsikirjades erinevaid selgitusi selle olemasolu ja mõju kohta gravitatsioonile; ühes tuntud tekstis keeldus ta otsesõnu eetri teemal arvamust avaldamast.
Newton ehitas esimese reflektorteleskoobi ja arendas välja keerulise värviteooria, mis põhineb tähelepanekul, et prisma lahutab valge valguse nähtavateks spektrivärvideks. Seda teooriat kirjeldas ta oma mõjukas teoses "Optika", mis ilmus 1704. aastal. Lisaks sõnastas ta n-ö jahtumisseaduse, arvutas välja helikiiruse ja tutvustas mõistet "Newtoni vedelik". Matemaatikas uuris Newton astmeridu, üldistas binoomteoreemi mittetäisarvulisteks eksponentideks ning lõi Gottfried Wilhelm Leibniziga samal ajal diferentsiaal- ja integraalarvutuse. Vaidlus selle üle, kumb neist tegi seda esimesena, jätkus veel pärast Newtoni surmagi.
Erakliku ja ekstsentrilise loomusega Newton paistis silma küll oma teadustööde poolest, kuid ei kippunud neid avaldama. Seetõttu ilmusid ta teosed pikkade ajavahemike takka ning eelkõige tema austajate ja õpilaste algatusel. Samas suutis ta minna kergesti tülli nii konkureerivate kui tema suhtes algselt sõbralike teadlastega ning pidas pikka viha ja rakendas eetiliselt kaheldavaidki võtteid. Näiteks leidis Newton, et kui kuninglik astronoom John Flamsteed ei soostu oma vaatlustulemusi avaldama, pole põhjuseks mitte soov tulemuste täpsust kontrollida, vaid kius Newtoni suhtes. Oma mõjujõudu kasutades sundis ta Flamsteedi publitseerima, nii et hiljem ostis astronoom omaenda teose järelejäänud eksemplarid kokku ja põletas pidulikult. Samuti vaenas Newton aastakümneid oma kaaslast Londoni Kuninglikust Seltsist Robert Hooke'i. Tülides kasutas ta ära oma positsiooni seltsi presidendina ja avaldas ründavaid anonüümseid arvustusi seltsi toimetistes. Sellest hoolimata tõid tema teadussaavutused talle kõrge maine mitte üksnes teadlase ja ametiisiku, vaid ka inimesena, nii et veel sajand hiljem ülistas Tartu ülikooli esimene taastamisjärgne rektor George Frederic Parrot kirjas oma sõbrale Karl Morgensternile Newtoni tagasihoidlikku ja õilsat iseloomu.
Newtoni teooriad võeti enamasti vastu vaimustusega, ent need kohtasid kogu Euroopas ka tugevat vastuseisu, mistõttu levisid need tihti vaid tänu tema andunud poolehoidjate tehtavale propagandale. Näiteks Prantsusmaal tegi seda üks valgustusajastu kuulsamaid filosoofe Voltaire.
Isaac Newton oli vaga, kuid tema usulised veendumused erinesid kõvasti anglikaani kiriku omadest (näiteks eitas Newton kolmainsust, oletatavasti sotsiniaanide mõjul) ning kes seetõttu ei saanud oma vaateid alati täiel määral väljendada, ehkki pühendas palju aega teoloogilistele kirjutistele (Newtoni raamatukogus oli teoloogia osakaal suurem kui füüsikal). Peatselt pärast tema surma ilmusid mõned ta eksegeetilised ja piibliloolised tekstid, näiteks Piiblis esitatud kronoloogiat rekonstrueeriv teos "The Chronology of Ancient Kingdoms", mis avaldas olulist mõju Vana-Lähis-Ida teaduslike kronoloogiate kujunemisele (praeguseks ei ole ükski Newtoni dateeringuist siiski püsima jäänud). Usuliste vaadete tõttu ja muudelgi ettekäänetel ei lasknud Newton end vaimulikuks pühitseda, mis oli üldjuhul Cambridge'i professorikoha eelduseks. Vaimulikuameti puudumine oli üks põhjuseid, miks ta jäi just Lucase professuuri juurde, ehkki sellekski tuli tal taotleda kuningas Charles II eriluba. Enamik Newtoni teoloogilisi kirjutisi, niisamuti kui tema alkeemiaalased teosed (Newtoni huvi alkeemia vastu arvatakse olevat tingitud Cambridge'i platonistide suurkuju Henry More'i mõjust), jäid tema eluajal avaldamata ja vaikiti suuresti maha ta hilisemaski pärandis. Need Newtoni "ebateaduslikud" tekstid pälvisid taas avalikkuse tähelepanu tänu majandusteadlasele John Maynard Keynesile, kes omandas need Teise maailmasõja ajal.
Suurema osa ajast, kui Newton Lucase professuuri täitis, ei osalenud ta kuigivõrd õppetöös ja võttis seda pigem sinekuurina, mis võimaldas tal tegeleda oma äranägemist mööda teadustööga. 1696. aastal sai Newtonist oma patrooni, Halifaxi krahvi Charles Montagu toel Briti kuningliku rahapaja vardja ning 1700. aastal meister, millisele ametikohale ta jäi surmani. Rahapajas tegi Newton silmapaistvaid uuendusi, muutes selle töö oluliselt tõhusamaks ja muutes riigi rahandust tervikuna sajanditeks. Muu hulgas kuulus Newtoni ametikohustuste hulka valerahategijate väljaselgitamine ja vastutuselevõtmine, mistõttu tema tegevus viis võlla mitu kurjategijat. Professorikohast loobus ta alles aasta pärast rahapaja ülemaks saamist, 1701. aastal.
Nii poliitiliselt kui ka isiklike sidemete kaudu oli Newton seotud viigide parteiga. Kaks põgusat ametiaega (1689–1690 ja 1701–1702) esindas Newton Cambridge'i ülikooli ka parlamendi alamkojas, ning ehkki ta seal sõnavõttudega silma ei paistnud, käis ta muu hulgas korduvalt ülikooli esinduse koosseisus kuninga jutul. Aastal 1705 lõi kuninganna Anne Newtoni rüütliks, ehkki biograafide hinnangul olid selle põhjuseks pigem Newtoni teened rahanduses ja poliitikas. Newton arvatakse olevat Inglismaa ajaloos teine rüütliks löödud teadlane, esimene oli Francis Bacon.
Newton ei reisinud kunagi kaugele Cambridge'i ja Londoni ümbrusest, rääkimata Inglismaalt lahkumisest. Elu lõpuaastad veetiski ta peamiselt Londonis, olles saavutanud kõrge ühiskondliku staatuse kodumaal ja lugupidamise üle kogu Euroopa. Ehkki Newton ei olnud pärast tudengipõlve algust kordagi vaene, ei toonud ta perekonnamõis siiski kuigi palju sisse, võrreldes sissetulekutega, mis tal olid professori ja hiljem rahapaja ülemana, kes teenis kindla protsendi vermitavate müntide väärtusest. Just see viimane asjaolu võimaldas Newtonil mugavalt ära elada, hoolimata sellest, et ta kaotas suure summa Lõunamere aktsiamullis, kui peamiselt orjakaubandusega tegelenud Lõunamere kompanii kokku varises. Newtoni viimastel eluaastatel elasid tema majas Jermyni tänaval ka tema noor poolnõbu Catherine Barton Conduitt ja tolle mees John Conduitt (Catherine oli samal ajal Newtoni patrooni Charles Montagu armuke). John Conduittilt, kes oli Newtoni abiline rahapajas ja üks ta esimesi biograafe, pärineb ka legend gravitatsiooniseaduse avastamisest kukkuvat õuna nähes. Ehkki selle loo tõepärasuses on laialdaselt kaheldud ja see avaldati alles pärast Newtoni surma, on kukkuvast õunast saanud Newtoni tuntuim sümbol ning läbiv motiiv tänapäeva kultuuris. Sellest pärinevad näiteks nii arvutifirma Apple logo kui ka Kuku raadio teadussaate "Kukkuv õun" nimi.
Newton suri une pealt 20. märtsil (uue kalendri järgi 31. märtsil) 1727. Ta maeti Westminster Abbeysse, kus tema hauamonument, mille lõi skulptor Michael Rysbrack, on tänini üks turistide meelisvaatamisväärsusi. Newtoni juustest leiti hilisemal uurimisel elavhõbedajääke, mis arvati pärinevat tema aastakümneid kestnud alkeemiakatsetest. Elavhõbedamürgistusega on püütud selgitada ka Newtoni eraklikku ja ekstsentrilist iseloomu.
Newtoni nime kannab hulk paiku, loodusseadusi ja -nähtusi, seadmeid jpm. Teda ja tema saavutusi kujutati juba ta eluajal ohtralt kunstis (säilinud on üle paarikümne portree) ja kirjanduses, hiljem ka filmides, muusikas ja teistes kunstiliikides. Üks tuntumaid Newtoni kujutisi pärineb luuletajalt ja graafikult William Blake'ilt, kes küll ise oli Newtoni suhtes üpris kriitiline. Aastatel 1978–1988 kandis Blake'i teosel põhinevat Newtoni portreed ka Suurbritannia ühenaelane rahatäht.
Mehaanika põhiseadused
Isaac Newtoni formuleeritud mehaanika põhiseadused said tänapäeva füüsika nurgakiviks.
Lisa Simpson
Lisa Marie Simpson on joonissarja "Simpsonid" tegelane, Homer ja Marge Simpsoni tütar ning Barti ja Maggie õde. Lisa on kaheksa-aastane. Lisa on kooli targim tüdruk.
Isaac Newton
Mehaanika põhiseadused
'''Newtoni 1. seadus.''' Iga keha seisab paigal või liigub ühtlaselt ja sirgjooneliselt seni, kuni temale rakendatud jõud seda olekut ei muuda. Ühtlaselt sirgjoonelist liikumist mõjutavad hõõre ja gravitatsioonijõud.
Lisa Simpson
Ta on taimetoitlane ja budist. Ta oskab rootsi, prantsuse, itaalia, saksa ja hiina keelt. Ta saab aru albaania ja hispaania keelest. Lisa on väga nutikas ning erinevalt Bartist naudib kooliskäimist. Tal on peas 8-sakiline blond soeng.
Isaac Newton
Mehaanika põhiseadused
'''Newtoni 2. seadus.''' Keha kiirendus on võrdeline kehale mõjuva jõuga ja pöördvõrdeline keha massiga.
Lisa Simpson
Lisa on saanud nime Simpsonite looja Matt Groeningu noorema õe Lisa Groeningu järgi. Lisa Simpsoni teksti loeb näitleja Yeardley Smith.
Algul ei olnud Lisa taimetoitlane, kuid osas "Taimetoitlane Lisa" oli Paul McCartney nõudmiseks külalisnäitlejana mängimiseks, et Lisa jääks taimetoitlaseks kogu sarja jooksul, mitte nagu tavaliselt situatsioonikomöödiates, kus mõni osa hiljem on kõik jälle nagu enne, ning sarja kirjutajad nõustusid. Lisa taimetoitlaseks hakkamine on üks väheseid püsivaid muutusi Simpsonite sarjas.
Isaac Newton
Mehaanika põhiseadused
{F}= -{F}
Dustin the Turkey
Ta esindas Iirimaad 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Belgradis lauluga "Irelande Douze Pointe". Oma poolfinaalis sai see 22 punktiga 15. koha ega pääsenud finaali.
Isaac Newton
Mehaanika põhiseadused
Legendi järgi olevat Newton istunud õunapuu all, kui talle äkki õun pähe kukkus. See pannud teda mõtlema, miks kukuvad asjad alati alla, mitte üles. Nendele küsimustele vastuseid otsides olevat ta jõudnud järeldusele, et Maal peab olema mingi külgetõmbejõud, ja ta nimetas selle raskusjõuks.
Newton kasutas oma mehaanikaseadusi ja gravitatsiooniseadust taevakehade liikumise kirjeldamisel. Ta rajas taevamehaanika alused, tõestas Kepleri avastatud seaduspärasused ja täpsustas neid.
Optika põhiseadused
Newton avastas valguse dispersiooni, lahutades valge valguse prisma abil spektriks, põhjendas pikksilma kromaatilise aberratsiooni, uuris valguse difraktsiooni ja interferentsi ning eeldas valguse polarisatsiooni olemasolu. Ta avaldas korpuskulaarteooria, millele tuginedes konstrueeris kaks peegelteleskoopi.
Newton formuleeris optika neli põhiseadust:
Thomas Cromwell
thumb|Thomas Cromwell [[Hans Holbein noorema maalil]]
Noorus ja karjäär Wolsey teenistuses
Cromwell oli lihtsat päritolu, tema isa Walter Cromwell tegutses kas riidetöölise, õllemüüja või sepana. Väidetavalt tekkis tal nooruses tüli isaga, mistõttu ta põgenes Itaaliasse ning osales Prantsuse armee sõdurina Garigliano lahingus (1503). Seejärel lahkus ta aga sõjaväest ning läks Firenzesse, kus kohtus pankur Francesco Frescobaldiga, asudes tema teenistusse riidekaupmehena. Seejärel reisis ta mööda Euroopat, olles nii Antwerpenis, Saksamaal, Londonis kui ka Roomas, kus tal tekkis võimalus kohtuda ka paavst Julius II-ga. Tänu oma reisidele oskas Cromwell mitmeid keeli, samuti õnnestus tal koguda märkimisväärne varandus. Tal tekkisid tihedad suhted ka mitmete inglise kõrgvaimulikega, kelle esindajana ta kohati Roomas tegutses. 1513. aastaks oli ta tõenäoliselt naasnud Inglismaale, kuna ta abiellus toona Elizabeth Wykesiga.
Millalgi enne 1520. aastat võttis kardinal Thomas Wolsey, samuti lihtsat päritolu mees, kes oli aga selleks ajaks tõusnud Henry VIII suurimaks usaldusaluseks, ta enda juurde tööle. Peale selle tegeles Cromwell ka raha laenamisega peamiselt aadlikele. Wolsey soosingul hakkas Cromwell osalema ka poliitikas, 1523. aastal sai tast Inglise parlamendi liige. Wolsey usaldas Cromwellile ka olulisi kiriklikke ülesandeid, hoolimata sellest, et too jäi endiselt ilmikuks. 1520. aastate teisel poolel likvideeris Cromwell Wolsey ülesandel umbes 30 väiksemat kloostrit, mille varad läksid kahe kooli: The King's School'i (Ipswichis) ja The Cardinal's College'i (Oxfordis) rajamiseks.
Tegevus Henry VIII olulisima ministrina
1529. aastal kokku kutsutud parlament arutas Henry VIII ja Aragóni Cahterine'i abielu tühistamist. Cromwell näitas end parlamendis ägeda kuningameelsena ning kritiseeris ka Inglise kiriku sõltuvust Rooma paavstist, mistõttu ta võitis kiiresti Henry VIII soosingu. 1530. aasta lõpus sai temast kuninga Salanõukogu liige. Koostöös hilisema kantsleri Thomas Audleyga hakkas Cromwell alates 1531. aastast korraldama kuninga seadusandlikku ja parlamentaarset tegevust. 1532. aastast, pärast Thomas More'i lahkumist kantsleriametist, tõusis Cromwell faktiliselt teiseks meheks riigis. Ta ei saanud küll kunagi kantsleri ametit, kuid tema kätte läksid mitmed teised olulised ametid:1533–1536 oli ta riigisekretär (kuninga isiklik sekretär), 1534–1536 kõrgeim kohtuametnik (Master of the Rolls), 1536–1540 salapitsati hoidja (Lord Privy Seal) ning 1540. aastal ka suurkammerhärra (Lord Great Chamberlain). Kõige olulisemaks aastaks oli tema tõusul siiski 1532. aasta, mil More'i lahkumise järel haaras kuninga lähikonnas mõjuvõimu kirikureformi pooldav seltskond, mida juhtis Cromwell.
Cromwelli juhtimisel saavutati 1533–1534 Inglismaa kiriku lahkulöömine Roomast, mille tulemusel sai anglikaani kiriku peaks kuningas. Samuti sai kuningas Henry oma esimese abielu viimaks lahutada ning Anne Boleyniga abielluda. Cromwell juhtis ka paavstlusevastast laimukampaaniat ning tema juhtimisel võeti vastu Act of Supremacy, mis kehtestas kuninga kirikupeana ning mille järgi kõik kuningriigi elanikud pidid temale kui ilmalikule ja vaimulikule kõrgeimale peale truudust vanduma. Mõned silmapaistvad katoliiklased, nagu Thomas More ja John Fisher ning ka kuus kartusiaanist munka, seda ei teinud, ning nad hukati riigireeturitena.
1535. aastal määrati Cromwell Inglise kiriku viitseregendiks, kellena ta viis kahes järgus läbi kloostrite likvideerimise: 1536–1537 likvideeriti enamik väiksematest kloostritest ning 1539–1540 ka suuremad. Cromwellile oli sealjuures abiks 1536–1537 Põhja-Inglismaal toimunud Pilgrimage of Grace, millest võtsid osa mitmed mungad. Pärast liikumise mahasurumist oli hõlpus süüdistada kõiki kloostritegelasi kirikuvastases tegevuses ja asuda kloostreid likvideerima. Tänu kirikuvarade konfiskeerimisele ja muudele majanduslikele reformidele kasvasid Inglismaa valitsuse tulud Cromwelli võimuajal märgatavalt.
1536. aastal aitas Cromwell kaasa ka Anne Boleyni hukkamisele ning uue kuninganna Jane Seymouri tõusule. Seejärel haaras ta enda kätte Boleyni isa käes olnud Salapitsati hoidja ameti ning sai samal aastal ka parunitiitli.
Usuasjus toetas Cromwell ettevaatlikult protestantismi, vastandudes seega mõneti kuningale, kes soovis Inglismaa kirikupeana jätkata katoliikliku liturgiaga. 1536. aasta juunis välja antud "Kümme artiklit", mis pidid paika seadma uue kirikukorralduse alused, sisaldasid siiski ka mitmeid protestantlikke nüansse ning nende taga olid ilmselt Cromwell ja Canterbury peapiiskop Thomas Cranmer. 1537. aastal võeti vastu põhjalikum liturgia kirjeldus, "Bishop's Book", mis oli Kümnest artiklist mõnevõrra konservatiivsem, kuid säilitas protestantlikud vaated näiteks enamiku sakramentide osas. 1538. aastal radikaliseeris Cromwell aga reformatsiooni, lastes kogu maal läbi viia katoliiklike pühapaikade ja -kujude hävitamist. Samuti toetas ta William Tyndale'i poolt alustatud ja Miles Coverdale'i poolt lõpetatud ingliskeelse piiblitõlke levitamist, sätestades seadusena, et igas kihelkonnakirikus pidi olema ingliskeelne Piibel.
Samas leidsid kuningas ja tema konservatiivsemad nõunikud, et Cromwell on läinud usureformidega liialt kaugele ja seetõttu võeti 1539. aastal vastu "Kuus artiklit", mis taastas üldisemates joontes katoliikliku liturgia, välditi vaid puhastustule mainimist ja kõigi sakramentide võrdväärsust. Cromwelli poliitiline edu siiski veel jätkus, sest sama aasta lõpus abiellus Henry VIII tema soovitusel protestantliku Kleve hertsogi Willemi õe Kleve Annaga.
Langus ja hukkamine
Cromwell oli osutunud sama väsimatuks ja osavaks administraatoriks, kui seda oli olnud Thomas Wolsey ning seejuures polnud tal viimase nõrkust luksuse ja kõrgete tiitlite vastu. Ent ta oli Wolseyst tunduvalt halastamatum, tema reformide ajal kiusati taga katoliiklusele truuks jäänuid ning teisi tema poliitika vastaseid. Seetõttu oli ta samuti küllaltki ebapopulaarne, seda süvendas veelgi aadlike vastuseis Cromwellile tema lihtsa päritolu tõttu. Ent nagu Wolseygi, suutis ta võimul püsida nii kaua, kuni tal oli kuninga toetus.
1540. aasta alguses sai Henry VIII ja Kleve Anna abielu teoks, kuid kuningale ei meeldinud tema uus abikaasa ning pealegi olid poliitilised olud muutunud ning liit Klevega muutus mõttetuks. Nii sattus Cromwell kuninga silmis halba valgusesse ning tema aadlikest oponendid tõttasid seda ära kasutama. Just Essexi krahviks saanud Cromwell vangistati ootamatult, süüdistatuna riigireetmises ning hukati pärast kuuajalist vangistust Toweri kindluses.
Lahepera järv
Lahepera järv (ka Lahe järv) on järv Tartumaal Peipsiääre vallas Savimetsa külas.
Läbivool järvest on nõrk, loodest voolab sisse oja ja leidub allikaid, väljavool toimub järve kagu sopist Lahe jõe kaudu Peipsi järve.
Välislingid
Lahepere järvest eestigiid.ee lehel
Häme lääni jalaväerügement
Häme lääni jalaväerügement ehk Tavastehusi lääni jalaväerügement, ka Hämeenlinna jalaväerügement (soome keeles Hämeen läänin jalkaväkirykmentti, rootsi keeles Tavastehus läns infanteriregemente) oli Rootsi kuningriigi sõjaväeline üksus Soomes aastatel 1626−1809.
Ajalugu
Rügemendi asutas 1626. aasta 16. veebruaril Rootsi kuningas Gustav II Adolf. Kolmekümneaastase sõja ajal asus väeosa alguses Soomes ja Eestimaal, kuid 1636. aastal saadeti Põhja-Saksamaale. 1641. aastal naasis rügement Soome, kuid juba järgmisel aastal viidi see taas Saksamaa sõjatandrile. Seekord jäi väeosa sinna kuni sõja lõpuni ja naasis Soome 1649. aastal. XVII sajandi 2. poolel olid mitmed kompaniid Liivi- ja Eestimaal garnisoniteenistuses. Kuningas Karl X Gustavi ajal osales rügement sõjas Poola vastu: selle viis kompaniid liideti krahv Jakob De la Gardie armeega ning see tegi kaasa sõjakäigu Kuramaale ja Leetu. Põhjasõja alguses aastatel 1700−1703 dislotseerus väeosa Riias. 1708. aastal võttis see osa sõjategevusest Ingerimaal, kuid kandis vangilangenute näol suuri kaotusi ja see formeeriti uuesti. Rügement osales Vene-Rootsi sõdades aastatel 1788−1790 ja 1808−1809. Pärast Soome Venemaaga liitmist väeosa kaotati.
Koosseis
Rootsi jalaväerügement koosnes XVII sajandi lõpul ja XVIII sajandi algul reeglina staabist ja kaheksast kompaniist. Taktikaliselt jagunes rügement kaheks eskadroniks ehk pataljoniks (kummaski neli kompaniid), millest ühte juhtis ooberst, teist ooberstleitnant või erandjuhul major. Kõige olulisem üksus oli ihukompanii, mis allus otse rügemendi ülemale. Ühe kompanii eesotsas oli ooberstleitnant ja teist juhtis major. Ülejäänud viit kompaniid juhtisid kaptenid. Häme lääni jalaväerügemendis oli majori kompanii tuntud ka premier-majori ja Asikkala kompanii sekund-majori kompaniina. 1696. aastal kuulus väeosasse 1025 meest. 1791. aastal formeeriti rügemendi juurde neljast kompaniist koosnev jäägripataljon.
Avaliku võtmega krüptograafia
Avaliku võtmega krüptograafia on krüpteerimise meetod, milles kasutatakse avaliku ja salajase en paari. Sõnumi saatja šifreerib sõnumi kasutades vastuvõtja avalikku võtit, vastuvõtja dešifreerib sõnumi enda salajase võtmega. Salajane ehk isiklik võti on alati ainult sõnumi vastuvõtja valduses, seevastu avalik võti on mõeldud avalikuks levitamiseks. Šifreerimist ühe võtmega ja dešifreerimist teisega nimetatakse asümmeetriliseks krüpteerimiseks.
Tänapäeval kasutatakse avaliku võtmega krüptograafilisi süsteeme laialdaselt võrguprotokollides, näiteks TLS-is, selle eelkäijas SSL-is (mis on HTTPS-i aluseks) ja SSH-s. Samuti kasutatakse seda PGP, S/MIME ja digitaalallkirja puhul.
Allkirjastamine
Avaliku võtme krüptograafia võimaldab ka sõnumite allkirjastamist. Selleks šifreerib saatja sõnumi enda salajase võtmega. Kuna sõnumit saab šifreerida ainult salajase võtme valdaja, saab vastuvõtja veenduda sõnumi autentsuses, kui dešifreerib sõnumi kasutades saatja avalikku võtit.
Pikkade sõnumite šifreerimine on väga arvutusmahukas, seepärast kasutatakse allkirjastamisel praktikas sõnumi enda asemel sõnumist arvutatud räsi. Seejuures tuleb kasutada räsifunktsiooni, mille korral on väga raske leida teist sõnumit sama räsiga. Vastasel juhul saab mõnede sõnumite jaoks allkirja võltsida. Sobiv räsifunktsioon on näiteks SHA-2.
Ajalugu
Asümmeetrilistele šifritele panid aluse Whitfield Diffie ja Martin Hellmani 1976. aastal avaldatud töös "Uued suunad kaasaegses krüptograafias" (ingl. "New Directions in Cryptography"). Mõjutatuna Ralph Merkle’i tööst avaliku võtme levitamisest, pakkusid nad välja salajase võtme edastamise meetodi üle ebaturvalise ühenduse. See võtmete vahetuse meetod sai tuntuks Diffie-Hellmani võtmevahetuse nime all ja oli esimene praktiline avalikustatud meetod salajaste võtmete vahetamiseks usaldusväärsete kasutajate vahel. 2002. aastal esitas Hellman ettepaneku nimetada antud algoritmi „Diffie-Hellman-Merkle“ algoritmiks, tunnustades ka Merkle panust avaliku võtme krüptograafia leiutamisel. Sama skeemi töötas välja Malcolm Williamson 1970ndatel, kuid seda hoiti salastatuna kuni 1997. aastani. Merkle’i avaliku võtme levitamise meetod leiutati 1974 ja avaldati 1978. Seda nimetatakse ka Merkle’i mõistatuseks.
1977. aastal töötasid kolm teadlast Ronald Linn Rivest, Adi Shamir ja Leonard Adleman välja šifreerimisalgoritmi, mis põhines arvu teguriteks lahutamise probleemil. Süsteem sai nime nende nimede esitähtede järgi (RSA – Rivest, Shamir, Adleman). Sama süsteemi leiutas Clifford Cocks 1973. aastal töötades Valitsusside Peakorteris GCHQ. Tööd hoiti keskuse ametisiseste dokumentide seas, seepärast ei olnud selle olemasolust teada enne 1977. aastat. RSA on esimene algoritm, mis kõlbas šifreerimiseks ja digitaalallkirjaks.
Ahjuhark
Ahjuhark on ümarmetallist 3/4 ringikujuline sepistatud kaheharuline kumerate otstega tööriist. Ahjuhark on abivahend pottide ahju panemisel ja sealt äravõtmisel. Hark asetatakse ahjupoti alumisest kitsamast osast hargi harudevahega läbi ning tõstetakse hargivarrest koos potiga sinna kuhu vaja.
Eestis on ahjuhark on umbes inimesepikkune ning selle pikk käepide on puust.
Rahvausund
Simbirski kubermangu mokšalased on käinud Demetriose laupäeval (Dimitri laupäeval; kalmistupäeval) surnute hingi kalmistule tagasi saatmas ahjuharkidega varustatult.
Saksamaal ei tohtinud kõigi pühakute päeval (1. novembril) ahjuhark tagurpidi seista, et surnute hinged end ei vigastaks.
Rahvameditsiin
Üks Eestis soovitatav abinõu lehma luupainaja vastu oli kolm korda ahjuhargiga vastu selga lüüa.
Muinasjutud
Eesti muinasjuttudes esineb ahjuhark relvana ning nõia sõiduriistana. Ahjuhargi seljas sõitvad nõiad ja kurat on tuntud ka Saksamaal.
Vogtlandis Hauptmannsgrünist Waldkirchenisse viiva tee ääres olevat olnud mälestuskivi sisseraiutud ahjuhargiga. Seal olevat mõned naised ahjuhargiga lambakarjase surnuks torganud. Põhjuseks oli see, et karjane hoidis endale võõraid lambaid ning hakkas jämedalt käituma, kui naised hakkasid lambaid sisse nõudma.
Unenäoseletus
Unenägude seletajates on ahjuhark tähendanud kadedust.
Juudi erikomando embleem
Ahjuhargi ots on pealuu, kühvli, Taaveti tähe, leegi ja ringi kõrval Auschwitz-Birkenau koonduslaagri juudi erikomando embleemil. Ta sümboliseerib tööd laipade põletusahju kütjana.
Viira (Räpina)
Viira on küla Põlva maakonnas Räpina vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Külas on olnud Viira mõis.
Külas asub ristipuu.
Küla asub Võhandu jõe ääres ning seal ja lähikonnas paikneb mitmeid liivakivipaljandeid, nagu näiteks Viira veskimüür.
Alphyddan
pisi|Alphyddan
Alphyddan on elamurajoon Rootsis Stockholmist idas Nacka vallas Svindersvikeni lahe ääres. Geograafilised koordinaadid on 59°18' N, 18°07' E.
Juba 1940ndatel oli Nacka vald otsustanud ehitada elamuid piirkonda, mida praegu kutsutakse Alphyddaniks. Mitmel põhjusel ehitamine venis; peapõhjus oli see, et polnud teada, kust hakkab kulgema maantee länsväg 222'. Alles 1959 koostati piirkonna detailplaneering.
Esimene detailplaneering koostati Nacka linnaarhitektibüroos linnaarhitekt Albin Hamrini juhtimisel. Ehitamine toimus 1960–1965, ehitaja oli ehitusfirma Anders Diös AB (praegu Diös Fastigheter AB). Elamud ja garaaži projekteerisid arhitektid Sven Backström ja Leif Reinius. Kokku ehitati piirkonda 700 korterit.
Elamurajooni ehitati üksainus suur garaaž, kuhu mahub 500 autot. See oli omal ajal ainulaadne. Hiljem ehitati juurde 120 kohaga garaaž.
Koos elamurajooniga ehitati ka Svindersviki kool (arhitekt Tore Axén).
Częstochowa
thumb|Jasna Góra kloostrikompleks Częstochowa on maakonnaõigustega linn Lõuna-Poolas Sileesia vojevoodkonnas. Asub Warta jõe ääres.
Ajalugu
Linn on rajatud 11. sajandil. Aastal 1377 sai ta linnaõigused. Aastal 1382 rajasid pauliinid linna kloostri.
Vaatamisväärsused
Częstochowa tuntuim ehitis on Jasna Góra kloostri kompleks, mis on palverännakute sihtkoht (tähtsuselt ja külastatavuselt teine Euroopas). Kloostrikompleksi basiilika juures on 106 m kõrgune kellatorn. Kloostris Jumalaema kabelis asub tuntud Musta Madonna ikoon.
Teised vaatamisväärsused:
Majandus
Linnas on arenenud metallurgia-, masina-, tekstiili- ja paberitööstus.
Sport
Linnas tegutseb spordi- ja jalgpalliklubi Raków Częstochowa.
Tiiu Kuik
Tiiu Kuik (sündinud 16. märtsil 1987 Tallinnas) on eesti supermodell.
Tiiu on osalenud rohkem kui viiekümne disaineri (sealhulgas Gucci, Chanel, Louis Vuitton, Versace, Christian Dior, Carolina Herrera, Calvin Klein, Donna Karan, Óscar de la Renta, Alexander McQueen, Tommy Hilfiger, Ralph Lauren) moe-show 'l, on poseerinud mitu korda Vogue'i kaanel ning ehtinud Valentino, Moschino, Pollini ja paljude teiste tippdisainerite reklaamikampaaniaid.
Modellikarjääri algus
13-aastaselt jäi Tiiu silma Top Modelsi juhile Paolo Mogliale, kes tüdrukut toidumessil silmas. Moglia andis Tiiule agentuuri visiitkaardi ja palus helistada. Nädal hiljem Tiiu helistas ja 2001. aasta suvel sõitis ta juba esimest korda Jaapanisse tööle ja seejärel Itaaliasse. Kaks aastat hiljem oli Tiiu teiseks koduks saanud New York.
Nabala vald (Jüri kihelkond)
Nabala vald (saksa keeles Nappel) oli vald Harjumaal Jüri kihelkonnas. Vald asutati 1866. Aastal 1891 liideti see Kurna vallaga.
Valla alal asus Nabala mõis.
Vareste
Vareste (kohalik hääldus Varõstõ, kasutatakse ka nime Varaste) on küla Põlva maakonnas Räpina vallas.