cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rwanda
Majandus
Rwanda sisemajanduse kogutoodang on alates 2003. aastast kasvanud 7–8% aastas ja inflatsioon on olnud alla 10% aastas. Rwanda on Ida-Aafrika kiireima majanduskasvuga maa.
Maailmapank paigutas Rwanda oma 2012. aasta raportis "Doing Business" ärikliima poolest Aafrika riikide seas Mauritiuse ja Lõuna-Aafrika Vabariigi järel kolmandale kohale.
Rwanda sisemajanduse kogutoodang oli 2011. aastal USA riigidepartemangu hinnangul 6,1 miljardit USA dollarit; SKT reaalkasv oli 8,2%. Kogutoodang inimese kohta ostujõupariteedi järgi oli 1600 USD, keskmine inflatsioon 7,8%.
Põllumajanduse osakaal sisemajanduse kodutoodangus oli 2010. aastal 33,6%, tööstuse osakaal 14,1% ja teenuste osakaal 52,3%.
Põllumajandus
pisi|Kitsed farmis Kuni 90% rahvast elatub põllumajandusest. Põllumajandustoodang moodustab umbes kolmandiku sisemajanduse kogutoodangust. Põllumaa moodustas 2005. aastal umbes 45% Rwanda alast. Et rahvastiku kasvades muutub harimiskõlblik maa järjest vähem kättesaadavaks, väheneb ka farmide suurus. See on keskmiselt alla ühe hektari.
Rwandas on traditsiooniliselt kasvatatud toitu ainult oma tarbeks. 20. sajandil lisandusid peamiselt eksporditulusid ihaldavate Belgia võimude sunnil kohvipuud ja teepõõsad.
Peamised toidukultuurid on banaanid, kaunviljad, bataat, jahumaniokk, mais, hirss, sorgo, maapähkel, kartul, suhkruroog. Kasvatatakse ka tubakat. Riisi viljeldakse vähe, kuid Hiina ja Taiwani riisikasvatajad on saanud valitsuselt loa hakata seda suuremas mahus kasvatama.
Banaani kasvatatakse väikefarmides aasta ringi. Mais annab kaks saaki aastas, seda kasvatatakse vaheldumisi ubadega. Maniokk on kiire kasvuga ja põuakindel, seda külvatakse vaheldumisi banaani, ubade ja maisiga, eriti Gitaramas ja Gikonkos.
Kasvatatakse neitsikummelit, millest valmistatakse herbitsiidi püreetrumi.
Mäendus
pisi|püsti|[[Busoro kassiteriit]] Rwanda kaevandused on valdavalt väikesed ja vajavad hädasti kaasajastamist. Neisse investeeritakse vähe, puudus on geoloogidest ja mäeinseneridest. Kasutatakse peamiselt kirkasid, labidaid, haamreid ja teisi käsitööriistu, harvem ka pneumaatilisi tööriistu. Maake riigis ümber ei töödelda.
Avastatakse ka järjest uusi leiukohti ja valitsus püüab äratada välisinvestorite huvi kaevanduste rajamise vastu. Riik on andnud 12 ettevõttele kokku 22 vähemalt 30-aastast kontsessiooni, lisaks tegutseb sadakond väikekaevandust. Mäenduse alal töötab umbes 35 000 inimest.
Aastal 2010 teenis Rwanda mineraalide ekspordilt 67,8 miljonit USA dollarit. See moodustas koguekspordist 14,9% ja oli suurim valuutaallikas. Kassiteriiti toodeti ja eksporditi 3874 tonni 42,2 miljoni dollari eest (2009. aastal 4269 tonni), koltani 749 tonni 18,48 miljoni dollari eest (2009. aastal 949 tonni) ja volframiiti 843 tonni 7,1 miljoni dollari eest (2009. aastal 874 tonni).
Rwandas toodetakse umbes 9% maailma tantaalimaagist ja umbes 4% volframiidist.
Energeetika
Suurema osa ruandade energiavajadusest katab puit ja puusüsi. Elektrienergia on kättesaadav vaid 11%-le elanikest. USA Luure Keskagentuuri hinnangul toodeti Rwandas 2008. aastal 160 miljonit kWh ja tarbiti 236,8 miljonit kWh elektrienergiat. Umbes 30% elektrienergiast tarbivad ettevõtted. Osa elektrienergiast imporditakse Kongo DV-st.
Elektrijaamade koguvõimsus on umbes 100 MW. Elektrienergia on Rwandas üle kahe korra kallim kui naabermaades. Umbes 59% elektrienergiast toodetakse hüdroenergiast ja ülejäänu fossiilkütustest, sh umbes 1% Kivu järve metaanist.
Suuremad hüdroelektrijaamad on Mukungwa hüdroelektrijaam Ruhundo järvel (12,5 MW), Ntaruka hüdroelektrijaam Burera järvel (11,76 MW), Gihira hüdroelektrijaam (1,8 MW) ja Gisenyi hüdroelektrijaam (1,2 MW). Koos Kongo DV ja Burundiga rajatud elektrijaamadest Rusizi I ja Rusizi II on Rwanda kasutada vastavalt 3,5 ja 12 MW. Peagi valmivad kaks uut elektrijaama, Nyabarongo (27,5 MW) ja Rukarara (9,5 MW). Riigi kesk- ja lääneosas on palju kohalikke mikroelektrijaamu.
Suuremad soojuselektrijaamad on Jabana 1 (7,8 MW), Jabana 2 (20 MW), Aggreko 1 (10 MW) ja Aggreko 2 (5 MW).
Kivu järve ümbritseva kuumaveeallikate vöö geotermilise energia potentsiaalseks rakendatavaks võimsuseks hinnatakse 170–320 MW.
Valitsuse aastateks 2011–2017 koostatud plaan näeb ette suurendada hüdroelektrienergia tootmist 333 megavatini, rajada maapõueenergial põhinevad elektrijaamad koguvõimsusega 310 MW ning metaanil töötavad elektrijaamad koguvõimsusega 300 MW.
Kirehe ringkonda on rajamisel Rwanda, Tansaania ja Burundi ühine 80-megavatine Rusumo hüdroelektrijaam.
Tööstus
Tööstustoodang moodustas 2010. aastal 14,1% sisemajanduse kogutoodangust. Valdavalt tegutsevad väikeettevõtted, kus töödeldakse põllumajandustooteid, toodetakse toiduaineid, tsementi, õlut, karastusjooke, seepi, mööblit, jalatseid, plaste, tekstiiltooteid, sigarette, ravimeid, tööriistu, katusematerjale.
Transport
Raudteid Rwandas ei ole. Kavas on ehitada raudteeliin Kigalist Tansaaniasse Isakasse, mis on Rwandat ja Burundit Dar es Salaami sadamaga ühendav transpordisõlm. Teine planeeritav liin ühendab tulevikus Rwanda ja Burundi Kongo DV kaudu Aafrika lõunaosa raudteevõrguga.
Rwanda riikliku lennukompanii RwandAiri lennukid peavad ühendust eelkõige paljude Aafrika suurlinnadega, aga ka Mumbai ja Dubaiga. RwandAiri kodulennujaam on Kigali äärelinnas asuv Kigali rahvusvaheline lennujaam. Kigalist 40 km kaugusele Bugesera ringkonda rajatakse uut rahvusvahelist lennujaama. Cyangugus asub kohaliku tähtsusega Kamembe lennujaam.
Karastusõli
Karastusõli (inglise quenching oil) on kõrge süttimistemperatuuriga õli, mida kasutatakse karastamisel jahutusvedelikuna.
Rwanda
Transport
Kivu järve kaldal asuvate asulate vahel toimub laevaliiklus. Olulisemad sadamalinnad Kivu järve kaldal on Cyangugu, Gisenyi ja Kibuye.
Rwandas on parempoolne liiklus.
Kommunikatsioon
Rwandas on kaks suuremat telekommunikatsiooniettevõtet, MTN Rwanda ja Tigo.
Aastal 2011 oli Rwandas umbes 3,6 miljonit mobiiltelefoni kasutajat.
Aastal 2010 kasutas Internetti 13% Rwanda elanikest.
Väliskaubandus
Rwanda ekspordib peamiselt teed, kohvi, kassiteriiti, koltani, püreetrumi, loomanahku. Peamised väljaveomaad on Keenia, Kongo Demokraatlik Vabariik, Hiina ja Pakistan. 2011. aasta oodatav ekspordimaht oli 295 miljonit USA dollarit. Rwanda impordib peamiselt toiduaineid, seadmeid, terast, naftatooteid, tsementi ja muid ehitusmaterjale. Peamised impordipartnerid on Keenia, Uganda, Araabia Ühendemiraadid, Tansaania, Hiina. 2011. aasta oodatav impordimaht oli 1,315 miljardit USA dollarit.
Suurem osa Rwanda sisse- ja väljaveetavast kaubast peab läbima umbes 1500 km pikkuse autoreisi mööda viletsavõitu teid Kigali ja Mombasa või Dar es Salaami vahel.
Meedia
Suuremad ajalehed on ingliskeelsed ja need on eraomandis. Levinumad ajalehed on The New Times, Rwanda Herald ja Rwanda Newsline ning viimase ruandakeelne sõsarväljaanne Umuseso.
Valuuta
pisi|Rwanda 100-frangine rahatäht Rwanda keskpank loodi 1964. aastal. Rwanda rahaühik on Rwanda frank (ISO 4217: RWF). Üks frank jaguneb sajaks santiimiks. Frank võeti kasutusele 1964. aastal. Märtsis 2012 on 1 euro kurss umbes 800 franki.
Rwanda börs avati jaanuaris 2011.
Haridus
Esimesel kolmel aastal toimub õppetöö ruanda keeles, hiljem prantsuse või inglise keeles.
Aastal 2010 oli Rwandas 2510 põhikooli, kus õppis umbes 2,3 miljonit last. Tüdrukuid ja poisse oli nende seas enam-vähem võrdselt. Keskkoole oli 1399 ja neis õppis umbes 425 000 õpilast.
Palju on erakoole, osa neist on kirikute juures. Erakoolid õpetavad riikliku õppekava järgi, kuid nõuavad õppemaksu.
Tasuta haridusest hoolimata ei käi kõik lapsed koolis. Paljudele peredele käib üle jõu ka rõivaste ja koolitarvete ostmine. Keskustest kaugemal asuvate koolide jaoks on raske leida õpetajaid.
Kõrgkoole oli 2010. aastal 30, neist 17 olid riiklikud. Nii riiklikes kui ka erakõrgkoolides õppis umbes 31 000 üliõpilast. Riiklike kõrgkoolide õpilastest umbes kaks kolmandikku on mehed. Erakõrgkoolide üliõpilastest moodustavad aga naised umbes 55%.
Suurim ülikool on 1963. aastal Butares asutatud Rwanda rahvuslik ülikool. Kigalis asub Kigali tehnikainstituut.
Tervishoid
pisi|[[Butaro haigla]] Tervishoiu- ja meditsiiniteenused ei ole Rwandas alati kättesaadavad. Puudus on nii arstidest kui ka ravimitest. 75% arstidest tegutseb Kigalis, kus elab alla 20% inimestest. Riigis on üks haigla iga 190 000 elaniku kohta. Eriti lapsed kannatavad alatoitluse all ja surevad tihti nakkushaigustesse. 45% alla viieaastastest lastest kannatab alatoitluse all. 2010. aasta andmetel suri umbes 20% lastest alla viie aasta vanusena.
Rwandas tegutseb üks arst iga 18 000 inimese kohta. Arstiabi on tihti tasuline.
Imikusuremuskordaja on 50.
Kõige suurem probleem on nakkushaiguste levik, mida soodustavad viletsad elutingimused, puudulik hügieen ja puhta vee puudus. Umbes kolm protsenti elanikkonnast põeb AIDSi või kannab HI-viirust. Arvatakse, et umbes veerand prostituutidest kannab HI-viirust. Prostitutsioon on illegaalne ja selle eest võidakse karistada vangistusega. Sellest hoolimata on prostitutsioon levinud, sest vaesuses elavad naised ei leia tihti raha teenimiseks muud võimalust.
Levinud on ka tuberkuloos ja eriti malaaria, mis on levinuim surma põhjustaja. Muu hulgas teetanuse, lastehalvatuse ja leetrite levikule on suudetud piir panna ning oluliselt on vähendatud malaariasse suremust.
Aastal 2008 moodustasid kulutused tervishoiule 9,7% Rwanda riigieelarvest ja järgmistel aastatel plaaniti seda suurendada.
Ajalugu
pisi|Kuninga palee [[Nyanzas]] Rwanda ala vanimad asukad olid teadaolevalt küttidest-korilastest tvaade esivanemad. Nad asustasid piirkonna millalgi pärast viimast jääaega, vahemikus 8000–3000 eKr. Arheoloogilistel väljakaevamistel on leitud hõreda asustuse jälgi nooremast kiviajast ja mõnevõrra suurema asustuse jälgi rauaajast. Rauaaja asupaikadest on leitud muu hulgas lohukestega kaunistatud keraamikat ja rauast tööriistu. Praegu 99% rahvastikust moodustavate hutude ja tutside päritolu kohta on erinevaid seisukohti. Varem on valitsenud seisukoht, et aastatel 700–1500 asusid piirkonda elama maaharijatest bantu hõimud, kelle tegevus hävitas tvaade asupaigaks olnud metsad ja surus tvaad mägedesse. Tulijaid on peetud hutude eellasteks. Alates 15. sajandist järgnesid karjakasvatajatest bantud, kes selle arvamuse kohaselt olid tutside esivanemad. Pole teada, kas maad vallutati ühekorraga või toimus aeglane integratsioon. Kuigi hutusid ja tutsisid on peetud eri rasside esindajateks, arvatakse, et hutud ja tutsid võisid tulla ka koos ning nende eristamine on sündinud pigem eri tegevusaladest tingitud erineva sotsiaalse staatuse põhjal.
Esialgu olid ruanda rahvad organiseerunud klannidesse (ubwoko). Praeguse Rwanda alal oli umbes 20 klanni. Alates 15. sajandist hakkasid kujunema kuningriigid, mille eesotsas oli pooljumalaks peetud valitseja bami. Aastaks 1700 eksisteeris umbes kaheksa kuningriiki. 18. sajandi keskpaigaks muutus domineerivaks Rwanda kuningriik, mida valitses tutside Nyiginya klann. Võimsaim oli tutside riik kuningas Kigeri IV Rwabugiri valitsemise ajal alates 19. sajandi keskpaigast kuni Saksa kolonisaatorite saabumiseni sajandi lõpus. Kigeri laiendas kuningriiki lääne ja põhja suunas ning juurutas ubuhake ja uburetwa. Need süvendasid hutude ja tutside klassivahet.
Alates bantude tulekust on hutud alati enamuses olnud. Valitsejad seevastu olid tutsid, kellele kuulus ka kogu maa. Samas elasid kõik ruanda rahvad külg külje kõrval, neil oli ühine keel ja kultuur, sealhulgas usundid, muusika, müüdid, tantsud; sõlmiti ka segaabielusid. Karjakasvatus lõi rohkem jõukust ning tänu majanduslikule üleolekule saavutasid tutsid pikkamööda ka poliitilise võimu. Samal ajal polnud klasside piirid jäigalt paigas; hutud, kes jõukuse kasvades kariloomi omandasid, said tutsideks; tutsisid, kes oma karjast ilma jäid, hakati aga pidama hutudeks.
Koloniaalajastu
Esimese eurooplasena uuris Rwanda ala põhjalikumalt Gustav Adolf von Götzen, kes läbis maa selle kaguosast kuni Kivu järveni ja kohtus teiste seas ka kuningaga. Sakslased märkimisväärselt kohalikku ellu ei sekkunud, vaid toetasid senist valitsemissüsteemi. Nad lõid aluse hutude ja tutside rassilisele eristamisele, pidades hutusid alaväärseks ja tutsisid kõrgema rassi esindajaiks.
Esimese maailmasõja käigus vallutasid maa 1916. aastal Belgia väed. Aastal 1923 andis Rahvasteliit Belgiale mandaadi Rwanda ja Burundi haldamiseks Rwanda-Urundi Territooriumi nime all. Pärast Teist maailmasõda määras ÜRO selle Belgia hooldusterritooriumiks, et valmistada ette riigi iseseisvumist. Belgia valitsejad tsentraliseerisid võimu ja lihtsustasid valitsemise struktuuri, arendasid haridust ja põllunduskultuuri. Belglased tõid ka katoliku usu, prantsuse keele ja eugeenika. Mõõdeti kolju läbimõõtu, nina pikkust ja silmade värvi ning tehti tulemuste põhjal järeldusi tutside ja hutude erineva võimekuse kohta. Tutsid olid tulemusega rahul, hutud aga jäeti kõrvale mitte üksnes valitsemisest, vaid ka kooliharidusest, ning pandi sunnitööle.
Iseseisvumine
Hutude juht oli tulevane esimene president Grégoire Kayibanda. Varem tutsi valitsejaid toetanud Belgia võimud asusid nüüd hutude poolele. Kohalikel valimistel 1960 said hutud suure võidu. Gitaramas tuli Belgia võimude vaikival heakskiidul võimule esialgne hutu valitsus. Jaanuaris 1961 korraldati rahvahääletus, millega kaotati monarhia ja mwami Kigeri saadeti maalt välja. Tuhanded tutsid põgenesid ja juba 1964. aasta alguses oli neid naabermaades vähemalt 150 000.
Juunis 1962 tühistas ÜRO Belgia hooldusõiguse ja otsustas moodustada iseseisvad riigid Rwanda ja Burundi. Esimeseks Rwanda presidendiks sai Grégoire Kayibanda.
1960.–1980. aastad
pisi|püsti|President [[Juvénal Habyarimana]] 1960. ja 1970. aastatel riigi majandus kasvas, kuid konflikt hutude ja tutside vahel hõõgus tuha all. Ametlik ideoloogia pidas tutsisid vaenlasteks. Aastatel 1965–1989 kasvas Rwanda SKT pidevalt umbes 5% aastas, inflatsioon oli väike ja inimesed muutusid jõukamaks. Tänu sellele vähenes ka vaenulikkus hutude ja tutside vahel. Umbes kaks kolmandikku rahvast teenis raha kohvipuude kasvatamisega. Euroopa riigid toetasid Rwandat heldelt. Aastal 1973 moodustas rahvusvaheline abi SKT-st 5%, 1991. aastal juba 22%. Suuremad rahalised toetajad olid Belgia ja Šveits, prantslased abistasid muu hulgas sõjalise väljaõppega.
Aastal 1972 toimus Burundis hutude ülestõus, tutsi võimud tapsid selle mahasurumise käigus umbes 200 000 hutut ja teist sama palju põgenes Rwandasse.
Eksiilis elavad tutsid tegid piiriäärsetel aladel korduvalt edutuid rünnakuid.
Kayibanda oli pärit Gitaramast ning teda toetasid eelkõige riigi kesk- ja lõunaosa inimesed. Et ta jagas ka ametikohti ainult oma lähikondlastele, tekkis vastuolu põhja ja lõuna hutude vahel ning peagi kaotas ta põhjaosas igasuguse toetuse. 5. juulil 1973 haarasid võimu põhjaosa ohvitserid tollase hutust kaitseministri kindralmajor Juvénal Habyarimana juhtimisel. Habyarimana jäi võimule 21 aastaks. Kayibanda suri vanglas nälga.
Habyarimana oli lubanud tagada tutside turvalisuse ja rünnakud neile mõneks ajaks lakkasid. Ta keelustas parteid ning asutas 1975. aastal erakonna Rahvuslik-Revolutsiooniline Arenguliikumine. Aastatel 1975–1991 oli Rahvuslik-Revolutsiooniline Arenguliikumine ainuke legaalne partei, kuhu pidid kuuluma kõik inimesed. Igaüks pidi kandma isikutunnistust, kus oli kirjas tema etniline päritolu ja elukoht. Elukohta ei tohtinud loata vahetada. Tutsid said ametikohti nii riiklikus kui ka erasektoris nende osakaalule vastava kvoodi järgi, segaabielusid piirati. Habyarimana sulges piiri eksiilis elavatele tutsidele. Aastatel 1983 ja 1988 valiti Habyarimana ainsa kandidaadina presidendi ametisse tagasi. Teda toetas peamiselt põhjaosa, kust ta ise pärit oli. 1980. aastate lõpus muutus riigi majanduslik olukord kohvihindade languse ja põua tõttu raskemaks.
Ugandas elavad tutsid astusid Yoweri Museveni loodud Milton Obote režiimi vastu võitlevasse armeesse. Kui Museveni jaanuaris 1986 Kampala vallutas, moodustasid umbes 3000 tutsit juba neljandiku tema armeest. Juulis 1986 teatas Museveni, et vähemalt kümme aastat Ugandas elanud tutsid saavad soovi korral automaatselt Uganda kodakondsuse. Neli aastat hiljem oli ta avaliku pahameele tõttu sunnitud oma lubaduse tühistama. Rwanda naabermaades elas selleks ajaks umbes 700 000 tutsit. Eksiilis elavad tutsid nõudsid õigust koju tagasi pöörduda, kuid Habyarimana vastas, et maa on niigi üleasustatud. Aastal 1987 asutati Kampalas Rwanda Isamaarinne, mis seadis oma eesmärgiks lisaks tagasipöördumisõigusele demokraatliku reformi Rwandas. 30. septembril 1990 deserteerus Uganda armeest umbes 4000 tutsit koos relvadega. Nende juhiks sai Uganda armeest erru saadetud kindral Fred Rwigyema. Üks Uganda tutside liidritest oli ka Paul Kagame, kes oli 1961. aastal nelja-aastaselt koos perega oma kodukohast Gitaramast lahkunud.
Kodusõda ja genotsiid
pisi|Ohvrite säilmed [[Murambi tehnikakoolis]] Kodumaatud põgenikud otsustasid jõuga Rwandasse tagasi pöörduda. 1. oktoobril 1990 tungisid Isamaarinde väed Rwandasse. Algas kodusõda. Rünnak ei olnud esialgu eriti edukas; vägesid juhtinud Rwigyema sai kohe surma.
Juunis 1991 tegi Habyarimana opositsiooni ja lääne üldsuse survel põhiseaduses muudatused, millega lõpetati ainupartei võim. Aprillis 1992 moodustas ta koalitsioonivalitsuse.
Osalt seetõttu, et Rwanda paiknes prantsuskeelse ja ingliskeelse Aafrika piiril, pidas Prantsusmaa riiki oma huvisfääri kuuluvaks. Habyarimana palus prantslastelt abi, teatades, et tutsid tahavad monarhiat taastada. Lisaks prantslastele sai Habyarimana abivägesid ka Belgialt ja oma liitlaselt Mobutu Sese Sekolt Sairis. Aastal 1991 koosnes tema armee 28 000 mehest. Prantslased õpetasid sõdureid välja ja tarnisid relvi, muu hulgas vahendades relvalepinguid Egiptuse ja Lõuna-Aafrika Vabariigiga. Relvadele kulutati umbes 100 miljonit USA dollarit, millest suurem osa oli rahvusvaheline majanduse edendamiseks mõeldud abi.
1991. aastal sai Isamaarinde juhiks Paul Kagame, kes oli vahepeal USAs väljaõpet saanud. 1992 sõlmiti relvarahu.
Rwandas hakkas organiseeruma äärmuslaste grupp, mille liikmed ei olnud nõus Habyarimana kokkuleplusega. Asutati liikumine Vabariigi Kaitsmise Koalitsioon. Organisatsioon oli poolsalajane ja valmistas ette "tutside ohu" kõrvaldamist. Vaenu õhutati muu hulgas meedias, eriti ajalehes Kangura. Augustis 1993 kirjutas Habyarimana lääne survel alla Arusha kokkuleppele, nõustudes muu hulgas demobilisatsiooniga. Oktoobris 1993 rööviti ja tapeti Burundi esimene hutust president Melchior Ndadaye; see vallandas massilise verevalamise. Umbes 300 000 hutut põgenes Rwandasse. Burundi sündmused kinnitasid hutu ekstremistide veendumust, et tutsid tahavad kõikjal võimu haarata. Tutsivastast propagandat tõhustati. Armeejuht kolonel Bagosora juhtis ettevalmistusi rünnakuks. Rahvale jagati relvi ja korraldati sõjalist väljaõpet. Jaanuarist 1993 kuni märtsini 1994 importis Rwanda üle poole miljoni matšeete. Rajati varjatud relvalaod, kuhu koguti tulirelvi, matšeetesid, granaate ja kirveid. Koostati vaenlaste nimekirju.
Üleminekuvalitsus pidi varasemate plaanide järgi ametisse astuma jaanuaris 1994, kuid Habyarimana venitas, osalt ka äärmuslaste survel. 6. aprillil 1994 osales Habyarimana Dar es Salaamis ühepäevasel Aafrika tippkohtumisel. Kuigi ta tavaliselt vältis pimedas lendamist, otsustas ta seekord veel samal hilisõhtul tagasi lennata. Ta pakkus küüti ka Burundi presidendile Cyprien Ntaryamirale. Tema lennuk Falcon oli kingitus president Mitterrandilt ja selle meeskonna moodustasid kolm prantslast. Lennuki pardal oli ka valitsusliikmeid. Umbes kell 20.15 hakkas lennuk Kigali lennuväljale maanduma, kui seda tabas kaks raketti. Kõik lennuki pardal olnud inimesed hukkusid.
Vallandus tapmine. Esimesena tapeti kõrgetel positsioonidel mõõdukad hutud, nende seas peaminister Agathe Uwilingiyimana ja kümme teda kaitsnud Belgia rahuvalvesõdurit. Üleskutsed raadios andsid teada, et tutside tapmine on iga õige hutu kohustus. Inimesed otsisid varju kirikutest, kuid suured rahvakogunemised tegid tapmise ainult lihtsamaks. Koguneti ka koolidesse ja haiglatesse. Ohvrite ainukesed relvad olid kivid. Palju inimesi tapeti jõe ääres, sest seal oli laipadest kerge lahti saada. Kagera jõe vool viis Victoria järve umbes 40 000 surnukeha. Oma riigi kodanikke evakueerima saabunud Prantsusmaa lennukid viisid Euroopasse varjule ka Habyarimana perekonna ja teised genotsiidi planeerimise liidrid, mõrvatud peaministri viis last seevastu jäeti maha. Rahuvalvejõud olid jõuetud, sest lisaks ressursipuudusele polnud neil ka õigust sekkuda. Belgia otsustas pärast sõdurite tapmist oma väed ära kutsuda. Et belglased moodustasid vägede selgroo, otsustas ÜRO missiooni katkestada, jättes alles vaid paarsada inimest abioperatsioonide koordineerimiseks.
ÜRO Julgeolekunõukogus vaieldi samal ajal selle üle, kas ikka on tegemist genotsiidiga, ja kas abijõudude saatmine on vältimatu. 8. juunil 1994 otsustati moodustada Unamir 2. Enne ÜRO plaanide jõustumist otsustas aga sekkuda Prantsusmaa, kes tahtis iga hinna eest ära hoida Isamaarinde pääsemise võimule. Prantsusmaa sai ÜRO Julgeolekunõukogult mandaadi ja saatis Rwandasse 2500 meest, kes ületasid Kongo DV piiri Bukavu juures 23. juunil 1994. Dallaire oli prantslaste operatsiooni vastu. Hutud tervitasid prantslasi päästjatena.
Leo Anvelt
Leo Anvelt (tegelik nimi Leopold Anveldt; 4. september 1908 Türi – 3. juuni 1983 Tartu) oli eesti kirjanik, kirjandusteadlane ja filosoof.
Rwanda
Kodusõda ja genotsiid
4. juulil 1994 vallutasid Isamaarinde väed Kigali ja tungisid edasi lääne suunas. Hutud põgenesid massiliselt üle Sairi piiri. Prantsuse vägede kaitse all pääsesid põgenema paljud genotsiidi korraldajad. Lääneriigid nimetasid genotsiidis osalenute kogunemist põgenikelaagritesse ajaloo suurimaks humanitaarkatastroofiks. 18. juulil 1994 kuulutas Paul Kagame kodusõja lõppenuks. Järgmisel päeval vannutati ametisse rahvusliku ühtsuse valitsus.
Novembris 1994 asutas ÜRO Julgeolekunõukogu Rwanda Rahvusvahelise Kriminaaltribunali. Tribunal on siiani süüdi mõistnud mõnikümmend inimest.
Leo Anvelt
Elukäik
Anvelt õppis aastatel 1926–1933 Tartu Ülikoolis ning sai 1936. aastal magistrikraadi filosoofias.
Rwanda
Konflikt Sairiga
Sairi põgenenud hutu äärmuslased jätkasid rünnakuid üle Rwanda piiri. Aastal 1996 sisenesid Rwanda väed Sairi, et toetada koos Uganda vägedega Laurent Kabila juhitavaid mässulisi president Mobutu Sese Seko vastu. Kui hiljem selgus, et ka Kabila toetas hutusid, asus Rwanda toetama mässulisi, kes olid huvitatud Kabila kukutamisest. Rwanda osalus Kongo sõjas äratas rahvusvahelist pahameelt ja riik jäeti ka välisabist ilma. Aastal 2002 sõlmiti rahuleping, millega Rwanda viis oma väed Kongost välja ja hutu mässulistelt võeti relvad.
Leo Anvelt
Elukäik
Peamiselt kirjutas ta psühholoogilisi romaane ja novelle, tõlkis filosoofilist ja ilukirjandust ning koostas kultuurilooliste uurimuste kogumiku "O. W. Masing ja kaasaegsed" (1979).
Rwanda
2000. aastad
Aastal 2000 astus tagasi alates 1994. aastast president olnud Pasteur Bizimungu ja Paul Kagame sai presidendiks.
Aastal 2003 võeti vastu uus põhiseadus ja peeti esimesed demokraatlikud mitmeparteilised valimised. Kagame valiti presidendi ametisse tagasi. Ta valiti suure häälteenamusega tagasi ka 2010. aastal.
Aastal 2006 viidi läbi haldusreform, millega asendati senised 12 provintsi viie provintsiga. Samal aastal kustutasid Maailmapank ja IMF osa Rwanda võlgadest. Aastal 2007 sai Rwanda Aafrika Liidu liikmeks.
Kultuur
Rwandas elavatel rahvastel on ühine kultuuripärand. Muusikal, tantsul ja käsitööl on traditsiooniliselt oluline roll. Laulu ja tantsu abil on kujutatud nii vaprust võitluses, jahiõnne kui ka humoorikaid vahejuhtumeid.
Muusika ja tants
pisi|[[Intore-tantsijad]] Muusika- ja tantsutraditsioon on omavahel läbi põimunud. Laulude ja tantsude saateks mängitakse harfiga sarnanevat kaheksa keelega pilli lulunga ' t. Pidulikumate tantsude saateks mängib 7–9 trummist koosnev orkester.
Tantsuetteaste koosneb enamasti mitmest osast. Rohust parukatega ja odadega mehed esitavad traditsioonilist kangelaste tantsu intore. Tantsijad kujutavad lahingust saabuvaid võidukaid kangelasi, kes kirjeldavad jõuliste liigutuste ja verd tarretama panevate karjatuste abil lahingu käiku. Intore on tvaade, hutude ja tutside ühine tants, mis kirjeldab vastupanu ühisele vaenlasele. Tänaseni on elus sajandeid tagasi loodud tantsutrupp Intore, mis omal ajal esines ainult kuninglikus õukonnas. Praegu korraldab trupi etteasteid Butares asuv Rahvusmuuseum.
Umushagiriro on naiste tants, mille sujuv koreograafia kujutab loomade graatsilist liikumist. Ukurambagiza on flirtiv peibutustants, milles osalevad mehed ja vallalised naised.
Ikinimba on muusika ja tants, mis jutustab möödunud aegade kangelastest ja kuningatest.
Traditsiooniline trumm on õõnsast puutüvest ja loomanahast valmistatud ingoma.
Kirikulaul esindab moodsamat laulutraditsiooni.
Vello Kaaristo
Vello Kaaristo (aastani 1936 Vassili Krassikov; 17. märts 1911 – 14. august 1965) oli eesti murdmaasuusataja. Kuulus Narva Võitlejasse ja Kalevisse.
Rwanda
Muusika ja tants
Popmuusikat mõjutavad rahvusvahelised trendid, kõige rohkem mõjutusi on saadud Ida-Aafrika, Kongo ja Ameerika muusikast. Levinuim stiil on hiphop. Rwanda tuntumate lauljate seas on Simon Bikindi ja Jean-Paul Samputu.
Käsitöö ja kujutav kunst
pisi|püsti|Punutud anum Eelkõige maal on säilinud traditsioonilised käsitööoskused. Tegeldakse keraamika, korvipunumise, puunikerduste ja maalikunstiga.
Vello Kaaristo
Olümpiamängud
Kaaristo oli esimene Eesti murdmaasuusataja olümpiamängudel. 1936. aasta taliolümpiamängud Garmisch-Partenkirchenis
Maailmameistrivõistlustel
1938 Lahtis
Rwanda
Ehituskunst
Ruandade traditsioonilised eluasemed (nyakatsi ' d) olid ringi- või ruudukujulise põhiplaaniga pinnasest ja rohust ehitatud majakesed.
Aastal 2008 algatas valitsus ulatusliku uute majade ehitamise kampaania, mille käigus plaaniti hiljemalt 2011. aasta esimese poole jooksul algelised elamud täielikult uutega asendada. Sügisel 2010 oli alles ligi 71 000 nyakatsi 't. Kampaania raames aidati inimestel ehitusmaterjale hankida ja korralikud majad ehitada. Hiljem pikendati programmi 2011. aasta lõpuni. Kampaania maksis üle 6,5 miljardi frangi.
Rwandas ei ole ühtki UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluvat mälestist.
Vello Kaaristo
NSV Liidu meistrivõistlused
1944 Uktussi mägedes
Balti meistrivõistlused
1940 Balti meistrivõistlused Siguldas 1941 Balti meistrivõistlused Siguldas
Rwanda
Kirjandus
Ruandade kirja pandud lugude traditsioon on võrdlemisi noor. Luuletusi ja rahvajutte on põlvest põlve suuliselt edasi antud. Häid lugude jutustajaid peetakse suure au sees.
Rwanda tuntumaid kirjamehi ja rahvakultuuri uurijaid oli Alexis Kagame. Tänapäeva kirjanikest on tuntumad Benjamin Sehene, Saverio Naigiziki, Gilbert Gatore, Anicet Karege, Yolande Mukagasana, Scholastique Mukasonga. Nad kõik on kirjutanud eelkõige prantsuse keeles. Ruandakeelseid teoseid on ilmunud äärmiselt vähe.
Toidukultuur
Ruandade põhitoiduainete hulgas on banaanid, kaunviljad, bataat, kartul, jahumaniokk, mais, hirss, riis, sorgo, maapähkel. Süüakse ka avokaadot, mangot ja papaiat. Tvaade ja hutude menüü on traditsiooniliselt koosnenud peamiselt taimsetest toiduainetest. Karjapidajatest tutsid tarbisid rohkem piimatooteid. Liha on alati äärmiselt harva söödud. Ka karjakasvatajad ei söönud liha sageli, sest loomad olid pigem staatusesümbol ja jõukuse märk ning neid ei raatsitud tappa. Järvede lähedal süüakse rohkem kala, eriti tilaapiat.
Rwanda elanikud on maailma suurimate banaanisööjate hulgas. Banaane kuivatatakse ja võidakse seejärel hapendada. Neist tehakse ka õlut. Maisi keedetakse ja röstitakse või valmistatakse ugali ' t, mis on veega keedetud maisipuder. Manioki tõid ruandade söögilauale belglased 1930. aastatel. Lisaks juurtele süüakse ka manioki lehti. Valminud manioki juured säilivad mullas kaua ja võivad saagikoristust oodata, seetõttu hoitakse neid tihti varuks ootamatu nälja puhuks. Maniokist tehakse muu hulgas jahu, millest küpsetatakse leiba. Kuivatatud kalaga serveeritakse purustatud maniokilehtedest tehtud isombe ' t. Ibihaza on kõrvitsast ja ubadest valmistatud roog. Riisi süüakse palju, see sobib ka pidulikumaks eineks.
Ikinyiga on pudrutaoline pasta, mida tehakse pähklitest; umustima w’uburo on hirsijahust tehtud puder.
Lihavaese dieedi puhul võib tekkida valgupuudus. Asulates süüakse rohkem liha kui maal. Süüakse kitse-, looma-, kana-, lambaliha.
Õlle pruulimine on laialt levinud. Õlu on tähtis jook ka tseremooniate ja rituaalide juures. Muu hulgas banaanide ja sorgo kääritamise teel valmistatakse mitmesuguseid alkohoolseid jooke, sealhulgas urwagwa-nimelist õlut. Ubuki on kääritatud meest valmistatud jook. Naised joovad alkoholi harva.
Vello Kaaristo
Isiklikku
Vello Kaaristo oli 168 cm pikk ja kaalus 64 kilogrammi. Tema vend oli suusataja ja spordipedagoog Feodor Krassikov.
Rwanda
Pühad
Rahvalike tähtpäevade ja pühadena peetakse nii rahvusvaheliselt tähistatavaid pühi kui mälestatakse ka rahva ajaloos olulisi päevi. Rwandas on 11 riiklikku püha:
Genotsiidi mälestuspäevale järgnevat nädalat tähistatakse leinanädalana. Ramadaani lõppu tähistavat ‘Īd al-Fiţrit peetakse vastavalt Rwanda muslimiorganisatsiooni seatud kalendrile.
Keeled
Rahvuskeel on bantu keelte hulka kuuluv ruanda keel. Ametlikud keeled on ruanda, prantsuse ja inglise keel.
Eelkõige kaubanduses kasutatakse ka suahiili keelt.
Sport
pisi|Kigali staadion Rwanda traditsioonilised võistlused olid rammukatsumised pidustuste puhul. Võisteldi muu hulgas maadlemises, kõrgushüppes, vibulaskmises ja piigiheitmises läbi liikuva rõnga.
Suveolümpiamängudel on Rwanda võistkond osalenud seitse korda, kuid medaleid võitnud ei ole. Taliolümpiamängudel Rwanda osalenud ei ole.
Rwanda sportlane Jean de Dieu Nkundabera võitis 2004. aasta paraolümpiamängudel Ateenas pronksmedali ratastoolisõidus.
Populaarseim spordiala on jalgpall. Rwanda jalgpallikoondis Aafrika tugevamate hulka ei kuulu. Levinud on ka võrkpall, kergejõustik ja korvpall.
Kompressoriõli
Kompressoriõli (inglise compressor oil) on hästi puhastatud õli tööstuslike rotatsioon- ja tsentrifugaalkompressorite tihendamiseks, määrimiseks ja jahutamiseks. Viskoossus ν100=10...30 mm2/s.
Vesiveski
pisi|Vesiveski [[Belgias Braine-le-Châteaus]] pisi|Endine Kohila vesiveski Vesiveski on seade veejõu kasutamiseks.
Levinumad ülesanded läbi ajaloo on olnud viljajahvatamine, palkide saagimine, villatöötlemine, kangakudumine. On teateid ka linaropsimise ja söödapurustamise vesiveskitest Lõuna-Eestis.
Paisutatud vee potentsiaalse energia muundamiseks kasutatakse veskites hüdroturbiine. Varem olid vesiveskites vesirattad.
Kellaõli
Kellaõli (saksa Uhrenöl) on väikese viskoossusega, pikaajalise oksüdatsioonikindlusega ning ülipuhas määrdeõli. Tavaliselt kasutatakse kellaõlina kondiõli või vaseliiniõli.
Vesiveski
Eesti Rahvusliku Jõukomitee aastatel 1938-1939 koostatud Eesti veejõuseadmete kaardistamise tabelites on 745 kirjerida vesiveskite kohta, millest 62 asusid praeguse Eesti Vabariigi ja Venemaa Föderatsiooni vahelise ajutise kontrolljoone taga.
Vesiveskeid ja hüdroelektrijaamasid on uurinud ja kavandanud tehnikateadlased August Velner ja Harald-Adam Velner.
Mauerbach
Mauerbach on alevvald Austrias Alam-Austria liidumaal Viinist vahetult läänes. 2005. aastal elas seal 3531 inimest. Suur osa majadest alevis on viinlaste suvilad.
Mauerbachi teatakse 1314. aastal rajatud ja 1782. suletud kartuuslaste kloostri järgi, kus NSDAP peitis juutidelt varastatud kunstiteoseid.
Eduard Sillaots
Eduard Sillaots (30. aprill 1909 Tartu – 17. september 1938 Tartu) oli Eesti arhitekt ja sõjaväelane (lipnik, 1931).
Meinhard Niinepuu
Meinhard Niinepuu (kuni 1932. aastani Meinhard Ninep; 5. aprill 1904 Kuremäe, Iisaku vald (Iisaku kihelkond), Virumaa – 7. oktoober 1975 Göteborg, Rootsi) oli Eesti (kapten) ja Saksamaa sõjaväelane (major).
Saksa okupatsiooni ajal oli ta major, 2. Eesti Piirikaitserügemendi I pataljoni ülem.
1944. aastal põgenes ta Soome kaudu Rootsi.
Kehakeel (viipekeel)
Kehakeel on viipekeele osa, milles käte liigutusi kasutatakse mõistete edasiandmiseks.
Juhan Vermet
Juhan Vermet (kuni 1937. aastani Johannes Värnik, ka Johannes Vernik; 24. veebruar 1897 Antsla, Võrumaa – 5. aprill 1966 Linnamäe, Võrumaa) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Elulugu
Juhan Vermet võitles Vabadussõjas pärast lühikest teenistust Venemaa keisririigi Vene Keiserlikus armees aastail 1916-1917. Ta lõpetas 1930. aastal Kõrgema Sõjakooli ja määrati 1935. aastal Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste alaliseks lektoriks. Seejärel sai ta 1939. aastal Sõjakooli ohvitserideklassi ülemaks ning ülendati 1940. aastal kolonelleitnandiks.
Pärast Eesti okupeerimist arvati Juhan Vermet ja teised Eesti sõjaväelased Punaarmeesse ja saadeti sõja alguses rindele. Ta andis end juulis 1941 sakslaste kätte vangi. Eestisse tagasi jõudnud, sai temast 1942. aastal Tartus asuva 41. Kaitse Tagavarapataljoni ülem.
Kui Punaarmee taas Eestile lähenes, määrati Juhan Vermet 2. piirikaitserügemendi ülemaks. Juhan Vermetil õnnestus koos rügemendi riismetega pääseda sügisel 1944. Saksamaale, kus eesti sõjaväelased koondati Neuhammeri 20. eesti diviisi 47. Relva-SS Grenaderirügemendi laagrisse. Veel enne seda oli tal õnnestunud aidata Tallinnast 22. septembril põgenema oma ja ka abikaasa õe pere, ta lahkus neist 24. septembril Kuressaares.
Pärast Saksamaa kapituleerumist asus Juhan Vermet otsima Saksamaa läänetsoonides oma perekonda, sest abikaasa Olga ja poeg Paul olid samuti Saksamaale pääsenud. Kuid Juhan Vermet sattus tookordses Prantsuse okupatsioonitsoonis Reinimaal Prantsusmaa võimude kätte, kes ta 1945. aastal Nõukogude Liidule välja andsid.
Falcóni osariik
Falcóni osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Venezuela põhjaosas. Asub Kariibi mere ääres.
Osariigis asuvad Morrocoy rahvuspark ja Los Médanos de Coro rahvuspark.
Elmar Kõlu
Elmar Kõlu (16. juuli 1907 – 23. august 1950 Bratsk) oli Eesti sõjaväelane (leitnant, 1933).
Ta oli 1944. aastal 3. Eesti Piirikaitserügemendi 2. pataljoni ülem (kapten).
665
665. aasta (DCLXV) oli 7. sajandi 65. aasta, Juliuse kalendri aasta, mis algas kolmapäeval.
Anderlecht
Anderlecht on kohaliku omavalitsuse üksus (vald) Belgias Pealinna Brüsseli piirkonnas.
Anderlechti läbib Brüsseli metroo 5. liin.
Sport
Jalgpalliklubi RSC Anderlecht on 30-kordne Belgia meister.
Sõpruslinnad
pisi|tühi|püsti|Anderlechti raekoda
Süvaveekorallid
thumb|300px|Sügavvee korallikeskkond MAREANO/Institute of Marine Research, Norra Süvaveekorallid on troopilistest korallidest sügavamal, külmemas vees ja pimedamas elavad korallid.
Taksonoomiliselt kuuluvad enamik süvaveekoralle ainuõõssete hõimkonna õisloomade klassi kivikoralliliste (Scleractinia) seltsi.
Nagu troopilised korallrahudki, on ka süvaveekorallide elustik mitmekesine.
Süvaveekoralliliikide bioloogia põhimõtteline erinevus troopilistest liikidest on see, et nad ei ela sümbioosis fotosünteesivate zooksantellidega.
Süvaveekoralliliikidest kõige levinum on Lophelia pertusa.
Tuntuimad süvaveekorallide piirkonnad asuvad Norra rannikul (näiteks Rosta riff, Sula rifikompleks).
Inimmõju süvaveekorallidele
Olulised mõjud on veel ka naftapuuraukude rajamisel ja sellele eelnevatel otsingutegevustel.
Heinrich von Böckenförde
Heinrichi vanemad olid Degenhard von Böckenförde ja Wibbecke. Ta pärines Vestfaalist Kurkölnist Neheimist. Tema suguvõsa liikmed olid Kölni peapiiskopi juures mitmetes olulistes ametites. Orduvennad Heinrich ja Wilhelm von Böckenförde oli tema üpris lähedased sugulased.
1419. aastal oli Böckenförde Liivi ordu maamarssali kumpan, 1426 sai aga Narva foogtiks. 1430. aastal sai ta Aizkraukle ja 1432 Tallinna komtuuriks. 1434. aastal sai temast maamarssal ja aasta hiljem valiti ta ainsa kandidaadina maameistriks. Böckenförde ajas kõrgmeistrist sõltumatut poliitikat ja püüdis Poola-Leeduga rahu teha. Juba 1433 olid liivimaalased ta üheks oma kandidaadiks esitanud, kuid toona oli ta kaotanud reinimaalasele Frank Kirskorfile. Böckenförde suri ootamatult, olles teel kõrgmeistri juurde, kellega tal oli mitmeid lahkarvamusi.
Tallinna Jaani kirik
Tallinna Jaani kirik asub Tallinnas Vabaduse väljakul. Kirik on pühitsetud Evangelist Johannesele. Tegemist on Eesti ühe varaseima uusgooti stiilis kirikuga.
Kiriku arhitekt oli kubermanguarhitekt (Tallinna peaarhitekt) Christoph August Gabler. Kiriku ehitus algas 1862. aastal, kirik valmis 1867. aastal ja pühitseti sama aasta 3. advendil.
Tallinna Jaani kiriku ehitamise ajendiks oli asjaolu, et traditsiooniliselt Püha Vaimu kirik Eesti kogudusele kuulunud linna Püha Vaimu kirik ajaloolises keskuses Tallinna vanalinnas jäi 14 000-liikmeliseks kasvanud kogudusele väikeseks. Raha kogumist uue kiriku ehitamiseks alustati juba 1851. aastal. Tallinna magistraadilt, kellel oli kirikule patronaadiõigus, saadi ehitamiseks luba Toomgildi päralt olnud krundile väljaspool Tallinna linnamüüri.
Koguduse ülemõpetaja 1861–1867 Theodor Lutheri ettepanekul sai kirik endale evangelist Johannese järgi mugandatud nime – Jaani kirik.
Kirikuarhitektuur
Kolmelööviline basiilika, millega läänes liitub nelinurkne telkkiivriga torn, idas väiksem polügonaalne kooriruum, põhjas ja lõunas sümmeetriliselt käärkamber ja eeskoda. Pikihoone seinad on liigendatud tugipiilarite ja teravkaarakendega. Teravkaarsed portaalid on Tallinna hilisgootikale tüüpiliste talumiplaatidega. Akendel on puidust leekestiilis ehisraamistikud. Kesklööv on kõrge; ristvõlvide vööndkaared toetuvad rippkonsoolidele, külglöövidel on tähekujulised servjoonvõlvid. Sees on eklektiline oreliväär ja uusgooti stiilis altarisein.
Altarimaali "Kolgata" tegi 1867. aastal Peterburi Kunstide Akadeemia akadeemik ja professor Karl Gottlieb Wenig.
1867. aasta jõuludeks valminud esimese oreli ehitas 1869. aastal orelimeister Gustav Normann. Aastatel 1911–1913 ehitas orelimeister August Terkmann oreli ümber. 2005–2009 restaureeris oreli orelimeister Martin ter Haseborg (Saksa orelifirma Orgelbau in Ostfriesland). Enne restaureerimistööde algust ehitas Martin ter Haseborg kirikusse ka uue koorioreli. Lisaks taastas orelifirma suure oreli juurde 1913. aastal ehitatud altaritaguse kajaoreli.
1930. aastate lõpul oli plaan seoses Vabadussõja monumendi ehitamisega Vabaduse väljakule kirik lammutada ja kogudus paigutada ümber Oleviste või Niguliste kirikusse.
Kiriku vitraažakende autor on kunstnik Eva-Aet Jänes. Aastatel 2009–2017 valminud altari- ja kantslikatete autor on tekstiilikunstnik Tiina Puhkan.
Kurt
thumb|Rahvusvaheline kurtuse sümbol Kurt on inimene, kellel puudub kuulmine või on tugevalt häiritud. Kurdid kuuluvad vaegkuuljate hulka.
Kurtide oma keel on viipekeel.
Eestlastest kurtide jaoks on rahvusvaheline viipekeel mitte emakeel, vaid teine või kolmas keel emakeele (eesti viipekeele või eesti keele) kõrval.
Eestis elavatest venekeelsetest kurtidest kasutab 80% pigem eesti viipekeelt, 20% vene viipekeelt.
Kurtide sidevahendid on televisioon, faks, e-post, veebikaamera ja kiirsuhtlus (arvutis) ning SMSid (mobiiltelefoniga). Kõige levinumad neist on kurtide jaoks kiirsuhtlus ja veebikaamera.
Padonki
Padonki (vene keeles подонок 'pätt, lurjus', mitmus подонки) on 21. sajandi algul tekkinud vene internetikasutajate subkultuur, keda eristab peamiselt iseloomuliku slängi ja sihilikult moonutatud õigekirja (nn erratiiv) kasutamine. Tegemist on teatud mõttes kontrakultuuriga, mis esitab teadliku väljakutse nii ortograafia- kui etiketinormidele, kasutades ulatuslikult obstsöönset leksikat ja musta huumorit ning väljendades radikaalseid seisukohti kultuuri- ja ühiskonnaelu küsimustes.
Padonokite subkultuuri üheks eestvedajaks on olnud Dmitri Sokolovski oma veebilehega udaff.com, kust pärinevad paljud stiilivõtted ja slängiväljendid, mida padonokid kasutavad foorumites, blogides jm.
Selle eripärase keelekasutuse üheks omanimetuseks on saanud "albaania keel" (албанский, албанцкей, олбанский, олбанскей), põhjuseks 2004. aastal toimunud intsident, kus keegi ameeriklane esitas veebilehel livejournal.com küsimuse venekeelsete kommentaaride kohta ja sai suurelt hulgalt venekeelsetelt kasutajatelt narritavaid vastuseid, et need on albaania keeles, koos soovitusega see keel ära õppida.
Näiteid padonokite keelest:
Shannoni indeks
Shannoni indeks (ka Shannoni-Wieneri indeks, ebakorrektse nimega Shannon-Weaveri indeks) on üks mitmekesisuse ehk diversiteedi arvutamise mõõte. Shannoni indeksi sümbol on tavaliselt H'. Indeks on nimetatud ameerika matemaatiku Claude Shannoni järgi.
Matemaatiline väljendus
kus
Järeldused
Shannoni indeks jääb vahemikku 0...10, kusjuures 10 on maksimaalne tulemus. Shannoni indeks on seda kõrgem, mida rohkem on mingis analüüsis olevate liikide hulk (ja vastupidi), kusjuures mingi liigi tuntav domineerimine teiste liikide üle aga langetab indeksit.
Diversity index Shannonin-Wienerin indeksi
Vilhelm Kohal
Vilhelm Richard Kohal (8. veebruar 1887 Alatskivi, Tartumaa – 8. mai 1942 Vjatlag, Kirovi oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).
2. Üksiku Jalaväepataljoni ülem. Korp! Sakala vilistlane.
Sergei Stadnikov
pisi|Sergei Stadnikov Foto: [[Ave Maria Mõistlik, 27. jaanuar 2010 ]] Sergei Stadnikov (20. juuli 1956 Pärnu – 26. juuni 2015 Tallinn) oli Eesti ajaloolane, egüptoloog, Tartu Ülikooli Orientalistikakeskuse teadur, Tallinna Ülikooli Ajaloo Instituudi õppejõud, publitsist, tõlkija ja giid.
Päritolu ja haridus
Sergei Stadnikov oli päritolult ukrainlane, Venemaa kodanik.
Ta lõpetas Tallinna 36. Keskkooli Pirital.Tartu Riiklikus Ülikoolis tudeeris Stadnikov üldajalugu 1977–1982. Pent Nurmekunna juhendamisel alustas ta 1977. aastal egiptuse keele õpinguid. Hiljem täiendas Stadnikov end Leningradi Riiklikus Ülikoolis Igor Vinogradovi juhendamisel. 2000. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis magistrikraadi monograafiaga "Sinuhe jutustus: kommenteeritud tõlge"
Teadlaskarjäär
Teadlasena tegeles ta egüptoloogia ja Egiptuse-teemaliste teadmiste populariseerimisega, tutvustades Vana-Egiptuse kultuuri ja ajalugu artiklites, raamatutes ja tõlgetes. Tema tõlgituna ja kommentaaridega ilmus ajakirjas Looming Vana-Egiptuse klassikaline kirjandusteos "Sinuhe jutustus", samuti ilmus tema tõlkes ja kommenteeritult "Ptahhotepi elutarkus". Ta õpetas mitmes Eesti ülikoolis Vana-Lähis-Idaga seotud aineid, sh egiptuse keelt.
Lisaks oli ta Rahvusvahelise Egüptoloogide Assotsiatsiooni ja Baltisaksa Kultuuri Seltsi Eestis tegevliige ning kuulus ka Wellestosse.
Publitsistina
Teadlaskarjääri kõrvalt võttis ta tihti ajakirjanduses sõna poleemilistel teemadel nagu Eesti rahvusvähemused, Lääne ja Venemaa suhted, Ukraina kriis ning Iisraeli-Palestiina konflikt.
Lionel Messi
Messit peetakse laialdaselt kõigi aegade parimaks jalgpalluriks. Ta on võitnud seitse korda auhinna Ballon d'Or, mida jagatakse maailma parimale jalgpallurile ja rekordilised viis Euroopa kuldsaabast. Messi lõi 2012. aasta jooksul rekordilised 91 väravat. Samuti valiti ta 2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste parimaks mängijaks.
Messi on oma klubikarjääri jooksul võitnud 40 karikat. Barcelonaga on ta tulnud kümme korda Hispaania meistriks, võitnud neli korda Meistrite Liiga ja seitse korda Hispaania karika. Argentina koondisega on Messi võitnud ühe Copa América, FIFA World Cup aastal 2022 ning tulnud ühe korra hõbedale maailmameistrivõistlustel aastal 2014.
Messil on ka Hispaania kodakondsus, mis tähendab, et ta võib Barcelona meeskonnas mängida Euroopa Liidu mängijana.
Klubikarjäär
Messi alustas oma klubikarjääri kodumaal klubis Newell's Old Boys.
2000. aastal liitus ta Barcelona noorteakadeemiaga La Masia.
vasakul|Messi mängus [[Málaga CF|Málaga vastu 2005. aastal.|pisi]] Klubi põhirivistuses debüteeris Messi 16. oktoobril Espanyoli vastu. Oma esimese värava lõi ta 1. mail aastal 2005 mängus Albacetega.
Messi oli osa Barcelona meeskonnast, mis tuli 2004–05 hooajal Hispaania meistriks.
Messi mängis 2005. aastast alates Barcelona algrivistuses. Hooajal 2005–06 võideti Meistrite Liiga, mille finaali pidi ta vigastuse tõttu vahele jätma, ja La Liga.
2006–07 hooajal lõi ta 19-aastaselt oma karjääri esimese kübaratriki mängus Madridi Realiga, kohtumine lõppes 3:3.
2007. aasta detsembris jäi ta Euroopa aasta jalgpalluri valimisel kolmandale kohale, 2008. aasta jaanuaris nimetati ta FIFA poolt aasta teiseks parimaks jalgpalluriks Brasiilia mängija Kaká järel.
2008–09 hooajal aitas ta Barcelonal võita nii La Liga, Copa del Rey kui ka Meistrite Liiga. 2008. aasta detsembris jäi Messi Euroopa aasta jalgpalluri valimisel Cristiano Ronaldo järel teisele kohale. Messi lõi kaks väravat ja andis ühe väravasöödu, kui Kataloonia klubi alistas Hispaania liigas Madridi Reali võõrsil 2:6. Meistrite Liiga poolfinaalis Chelseaga jagas ta resultatiivse söödu Andrés Iniesta löödud võiduväravale. Finaalis Manchester Unitediga lõi ta peaga mängu viimase värava, vormistades lõppskooriks 2:0.
Hooajal 2009–10 tuli Barcelona taas Hispaania meistriks, Messi lõi liigas 34 väravat. 2009. aasta detsembris valiti Messi esimest korda Euroopa aasta jalgpalluriks. Samuti võitis ta ka Euroopa kuldsaapa. 29. novembril alistasid katalaanid Camp Noul toimunud El Clásicos Madridi Reali 5:0, Messi andis selles mängus kaks resultatiivset söötu. Ta lõi Meistrite Liiga veerandfinaalmängus 4 väravat, kui Barcelona alistas Arsenali 4:1.
pisi|Messi tähistamas väravat [[Arsenal FC|Arsenali vastu 2010–11 hooaja UEFA Meistrite Liigas.|339x339px]]
2010–11 hooajal võideti Barcelonaga uuesti La Liga ja Meistrite Liiga. 2011. aasta jaanuaris võitis Messi oma karjääri teise Ballon d'Or'i Messi lõi Meistrite Liiga poolfinaalis Madridi Reali vastu Santiago Bernabéul kaks väravat. Finaalis Manchester Unitediga panustas Messi ühe väravaga; ta valiti UEFA poolt mängu parimaks mängijaks.
Hooajal 2011–12 lõi ta Hispaania kõrgliigas rekordilised 50 väravat. Kõikide sarjade peale kokku lõi ta 73 väravat, mis on siiamaani Euroopa ühe hooaja jooksul löödud väravate rekord. Messi võitis 2011. aasta augustis UEFA Euroopa parima mängija auhinna.
Jin Mao Tower
Jin Mao Tower (hiina keeles 金茂大厦; pinyinis Jīn Mào Dàshà 'kuldse rikkuse hoone') on pilvelõhkuja Hiina Rahvavabariigi suurimas linnas Shanghais, mis valmis 1998. aastal.