cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kopteriraha
Ameerika Ühendriigid
Ameerika Ühendriikide Senat kiitis 2020. aasta märtsis heaks valitsuse abipaketi, millega maksti ühekordselt igale täiskasvanud kodanikule 1200 dollarit. Raha eraldab Föderaalreserv siiski võlarahana.
Hiina RV
Hiina valitsus teatas 2020. aasta veebruaris, et teeb ühekordse makse Hongkongi erihalduspiirkonna alalistele elanikele kopteriraha vormis, et elavdada kohalikku majandust pärast pikaajalisi poliitilisi proteste ja koroonaviiruse puhangut ja toetada tööhõivet. Eelarvekavaga planeeriti maksta igale inimesele toetust summas, mis vastab u 1180 eurole. Kust ja kuidas raha tuleb, see artiklist ei selgunud.
A. H. Tammsaare tee
thumb|Staabihoone, Tammsaare tee 25 thumb|Sauna- ja vahtkonnahoone, Tammsaare tee 56 ja 58 thumb|Sööklahoone, Tammsaare tee 64 A. H. Tammsaare tee (varem Järve tee) on 3,75 kilomeetri pikkune tänav Tallinnas Kesklinna, Kristiine ja Mustamäe linnaosas. Tänava üldine suund on kagust loodesse.
Ajalugu
Tammsaare tee rajati 1966. aastal ja nimetati kirjanik A. H. Tammsaare järgi. Esialgu kulges tee Ehitajate ja Kadaka tee ristmikust Tondi tänava nurgani. 1996 pikendati seda Järvevana teeni.
Linnaruum ja territoorium
pisi|Tammsaare tee 61 renoveeritud hoone, [[tüüpprojekt 1-464]] Praeguse Tammsaare tee trass algab Kristiine linnaosas ajaloolisest Tondi liivikust, kulgeb Mustamäe linnaosas mööda endist raba ja jõuab välja Kadaka küla heinamaadele.
Kristiine linnaosas on tee (see lõik valmis alles 1997) piiriks põhjas asuvale Tondi ja lõunasse jäävale Järve asumile. Tondi piirkonda ilmestavad Peeter Suure merekindluse suurtükiväe kasarmud. Kuni 1991 paiknesid seal Nõukogude armee väeüksused.
Järve asumit aitas arendada 1923 Tallinna–Keila raudtee 5. kilomeetrile rajatud Järve raudteepeatus.
Mustamäe linnaosa teeäärset hoonestust alustati 1960. aastatel, kui ehitati välja Mustamäe mikrorajoonid. Enamik paneelelamuid jäävad Tammsaare teest edelasse Mustamäe IX, VI ja IV mikrorajooni. Rajatud on mitut tüüpi eluhooneid: 5- (tüüpprojekt 1-464 jt.) ja 9-korruselisi (tüüpprojekt 1-464D jt.), samuti suuremaid, 14- ja enamakorruselisi. Teest kirdes on ühisgaraažid. pisi|Tammsaare tee hoonestus Tammsaare tee ja [[Sõpruse puiestee (Tallinn)|Sõpruse puiestee ristmikul. Sõpruse pst 202 hoone]] pisi|Tammsaare tee hoonestus Tammsaare tee ja [[Sõpruse puiestee (Tallinn)|Sõpruse puiestee ristmikul. Tammsaare tee 73, 71 ja Sõpruse pst 179 hoone]] pisi| Vaade Tammsaare teele, Tammsaare tee ja [[Sõpruse puiestee (Tallinn)|Sõpruse puiestee ristmikul. Parditiigi park ja Sõpruse pst 202 hoone]]
Haljastus
Tammsaare tee võimaliku laiendusega (kavandatav Lõunaväil) seatakse ohtu tee äärsed, Tondi tänava ja Sõpruse puiestee vahel asetsevad haljasvööndid.
Tee äärde jäävad Dunteni park ja Parditiigi park, mille vahetusse lähedusse jääb Lepistiku park.
Tondimõisa park
Tondimõisa park, varasema nimega Dunteni park, (4,6 ha) asub Tondi tänava, Tammsaare tee ja Nõmme tee vahelisel alal Tondi Selveri vastas. Parki ilmestab pärna- ja hobukastaniallee. Sinna on rajatud koerte jalutusaedik ja laste mänguväljak.
Ühistranspordiühendus
Mööda Tammsaare teed sõidavad Tallinna liinibussid 12 (Väike-Õismäe – Priisle) (ekspressliin), 13 (Väike-Õismäe – Seli), 20 (Reisisadam (D-terminal) – Pääsküla jaam), 20A (Laagri alevik – Kunstiakadeemia) ja 61 (Astangu – Järve haigla), Ehitajate teega ristmiku juuresoleval ~150-meetrisel lõigul liiguvad ka liinibussid 10, 26A, 27, 28, 33 ja 37, millest viimane liigub ka Mustamäe tee ja Sõpruse pst vahelisel lõigul. Tänavale jäävad järgmised peatused: Sõjakooli (13, 20, 20A), Retke tee (12, 13, 20, 20A), Sipelga (12, 37), A. H. Tammsaare tee (12), Lakiotsa (12, 13, 61) ja Õismäe suunalt Autobussikoondis (10, 12, 13, 26, 26A, 27, 28, 33, 37, 45, 61).
pisi|[[Mustamäe Keskus, A. H. Tammsaare tee 104a]] pisi|Apollo Kino Mustamäe, A. H. Tammsaare tee 104a pisi|[[Tallinna Majanduskooli hoone, Tammsaare tee 147]]
Tammsaare tee pikendus
1996. aastal hakati ehitama Tammsaare tee pikendust, et vähendada kesklinna liikluskoormust. Pikendusele rajati esimene kahetasandiline ristmik Tammsaare teel. Tammsaare tee pikendus valmis 30. septembril 1997.
Pikendus algab Tammsaare tee ja Tondi tänava ristmikult ning kulgeb kuni Järvevana teeni. Pikenduse maksumuseks kujunes 206,5 miljonit krooni, mis oli maksumuselt suurim projekt pärast krooni tulekut.
Theodosius II
Theodosius II või Theodosius Noorem (Imperator Caesar Divii Arcadii Divi Theodosii Flavius Theodosius Augustus; 10. aprill 401 – 28. juuli 450) oli Ida-Rooma keiser 408–450, valitsedes seega 42 aastat, 1 kuu ja 28 päeva (koos isaga 48 aastat).
A. H. Tammsaare tee
Tammsaare tee pikendus
Teepikenduse ehitamine kestis koos kaevetööde, raudteesilla ehituse, asfalteerimise ja haljastamisega 17 kuud. Selle aja jooksul valmis 1,7 kilomeetrit teed, millel on kummaski suunas kaks sõidurada, samuti ehitati kahetasandiline liiklussõlm, jalakäijate sild ja tunnel. Objekti alltöövõtjad olid enam kui 20 firmast, kes kõik olid kohalikud, vähempakkumise konkursiga valitud. Töid koordineeris Soome ehitusettevõte Lemminkäinen Eesti AS.
Theodosius II
Valitsemisaeg
Theodosius hakkas juba 402. aastal kandma tiitlit "augustus" ning seega sai temast formaalselt isa kõrval valitseja juba üheaastasena. Theodosius sai keisriks 408. aastal seitsmeaastaselt, mil suri Arcadius. Enne seda oli ta õppinud nii sõjandust kui ka keeli.
Arusaadavalt poleks seitsmeaastane laps saanud pärast isa surma iseseisvalt riigi juhtimisega hakkama. Keiser Arcadiuse testamendis oli troonipärija koha peal lünk, mis võimaldas erinevatel pretendentidel nõuda endale eeskostja kohta keisri kõrval. Võimalik, et seetõttu tekkiski legend sellest, et Arcadius määras Pärsia šahhi Theodosiuse hooldajaks. Arvatavasti tulenes see legend asjaolust, et riigi idapiiril valitses rahu ning riikide vahel püsis heanaaberlik läbisaamine.
Theodosiuse valitsemisaja algust märgistasid ulatuslikud tänavarahutused, mis olid põhjustatud näljahädast. Egiptusest jäid saabumata laevad viljaga, mis ähvardas jätta linna leivata. Kujunenud olukord võimaldas kaupmeestel kruvida leivahinnad kõrgeks, mis viis omakorda vihased massid tänavatele. pisi|Theodosiuse müürid
Anthemiuse mõjuvõim
Theodosius sõltus kogu oma valitsemisaja jooksul õukondlastest ja naistest. Neist esimene oli pretodriaanide prefekt Anthemius. Teda on kirjeldatud võrreldes keiser Arcadiuse soosikute Rufinuse ja Eutropiusega positiivsemana. Anthemius tegutses pigem riigi kui enese huvides. Üks tema esimesi ettevõtmisi oli kaubanduslepingu sõlmimine Pärsiaga, milles pandi muu hulgas paika kaugeimad punktid, kus naaberriigi kaupmeestel on lubatud tegutseda. Sellest lepingust saab välja lugeda ka poliitilise allteksti: Pärsia šahh aktsepteeris sellega Bütsantsis kujunenud jõudude vahekorda. Teiseks Anthemiuse olulisieaks teeneks oli algatus ümbritseda Konstantinoopol uute müüridega. Vanad müürid olid maavärinate käigus saanud tugevalt kannatada ega pakkunud enam linnale küllaldast kaitset. Uute kaitsemüüride ehitamist alustati 413. aastal (vahetult enne Anthemiuse kukutamist) ning lõpetati 439. aastal, seega püstitati neid müüre 26 aastat. Uus müür oli ligikaudu viis kilomeetrit pikk, sisaldas viit väravat ja 92 torni. Kuigi keisril polnud nende müüride rajamisel praktiliselt mingit isiklikku rolli, hakati seda iseenesestmõistetavalt kutsuma Theodosiuse müüriks. Selle kaitsemüüri osi on säilinud tänapäevani.
Pulcheria mõjuvõim
pisi|Pulcheria 414. aastal toimus Bütsantsi siseelus erakordne sündmus: 4. juulil kuulutati keisri 16-aastane õde Pulcheria augustaks ning tema büst paigaldati senati istungite ruumi Honoriuse ja Theodosius II rinnakujude kõrvale. Sümboolselt sai selle sammuga Rooma impeerium endale kolmanda ühisvalitseja.
Pulcheria oli Arcadiuse ja Eudoxia kolmest tütrest vanim. Ta oli väga energiline ja võimukas ning kuigi ta oli Theodosiusest vaid mõne aasta vanem, oli tal venna üle väga suur mõjuvõim. Augusta tiitli vastuvõtmisega lubas ta ja ka tema nooremad õed, et jäävad alatiseks vallaliseks. Pulcheria oli sügavalt usklik ning tema võimule pääsemisega hakkas õukonna elukorraldus meenutama pigem kloostrit. Usule lisaks sai ta südameasjaks venna kasvatamine ja harimine. Seega pidi keiser tänama oma õde hea hariduse eest. Keiser valdas suurepäraselt kreeka ja ladina keelt, oli tugev matemaatikas, astronoomias, ajaloos ja teistes teadustes. Ta luges palju nii päeval kui ka öösel, mistõttu oskas ise endale konstrueerida spetsiaalse valgusti. Theodosius oli hea joonistaja ning ta illustreeris oma käega raamatuid. Ilus käekiri andis talle ka hüüdnime Kalligraaf. pisi|Olümpia Hea haridus ja usklikkus andsid keisrile pehmeloomulise ja sõbraliku inimese kuvandi. Talle meeldis viibida vaimulike seltskonnas. Keiser omandas ka ise usuküsimustes suure asjatundja kuulsuse. Theodosiuse õhutusel koondati õukonda ulatusliku vaimuliku kirjandusega raamatukogu, kus keiser veetis tunde lugedes. Lugemisele lisaks oli üks tema meelistegevusi kiriklike psalmide laulmine. Ta korraldas isegi hipodroomil suurele rahvahulgale võiduajamise asemel ühise jumalapalvuse. Theodosius sekkus isiklikult kirikusisestesse vaidlustesse ning andis oma suure panuse paganate tagakiusamisele. Tema käsul põletati 426. aastal maha Olümpia pühamu ning 448. aastal korraldati paganlike raamatute põletamine. Keisri austus kirikutegelaste vastu võttis vahel suisa äärmusliku vormi. Üks tahumatu käitumise poolest tuntud munk olevat pannud keisri kirikuvande alla, kui viimane vastas munga järjekordsele palvele eitavalt. Keiser pöördus patriarhi poole, et ta mõjutaks munka vannet maha võtma. Patriarh püüdis keisrit rahustada ning selgitas, et munga pandud vanne ei kehti, kuid ta võib selle vande ise maha võtta. Theodosius sellega aga ei leppinud, vaid ta andis käsu munk üles otsida ning palus, et ta vandest vabastataks.
Paljud kaasaegsed on keisri välimuse kirjeldamisel välja toonud, et Theodosiusel olid tema kaunitarist ema ilusad mustad silmad. Keisrit polevat ka kunagi nähtud vihastamas. Kord olevat üks lähikondlane keisrilt küsinud: "Miks Te oma solvajaid kunagi ei nuhtle surmaga?" Selle peale vastas keiser: "Inimesi pole raske hukata, kui sa aga saad seda tegu kahetsema, siis ei suuda neid ellu tagasi tuua keegi muu peale Jumala."
Lakkamatud kõhklused kujundasid Theodosiusest võimetu ja tahtejõuetu valitseja, kes oli pidevalt kellegi endast tugevama mõju all. Kuna tema huvid olid mujal, suhtus ta riigiasjadesse äärmiselt pealiskaudselt. Mõnikord on isegi öeldud, et Theodosius polnud mitte Pulcheria mõju all, vaid Pulcheria valitseski tollel ajal riiki. Näiteks seisiski mitmete vana usu pooldajate vastu suunatud sammude taga otseselt keisri õde. pisi|Aelia Eudocia
Abielu, Eudocia tõus ja mõjuvõim
Keisrile kohaselt tuli Theodosiusel valida endale abikaasa. Keiser teatas, et tema väljavalituks saab suursuguse päritoluga ja maailma kauneim neiu. Kui sellist naist leida ei õnnestu, eelistas ta, et neid oleks pigem kaunis. Nende juhiste alusel algasid abikaasa otsingud, milles osalesid nii Pulcheria kui ka keisri lähedased sõbrad, sest sellest sõltus ka nende edasine heaolu. Järgnevad sündmused kõlavad lausa muinasjutulikult. Üle terve riigi algasid keisrinna otsingud, kuid erinevatel põhjustel sobivat kandidaati ei leitud. Keisri ellu sekkus saatus. Pulcheria jutule tuli üks ateenlanna nimega Athenais, kes oli ühe filosoofi tütar ning saanud hea hariduse. Isa surma järel läks kogu pärandus Athenaisi vendadele. Isa jättis tütrele vaid väikese rahasumma ning kirjutas testamendis, et sellest talle piisab, sest teda ootab ees õnn, mis ületab iga teise naise oma. Athenais suundus oma tädiga Konstantinoopolisse ning läks Pulcheria jutule, et viimane aitaks tal õigluse jalule seada ning tüdruk saaks oma osa pärandusest. Pulcheria oli aga Athenaisi ilust rabatud ning teatas keisrile, et abikaasa otsingud on lõpule jõudnud. Väidetavalt armus Theodosius Athenaisi esimesest silmapilgust. Algasid ettevalmistused pulmadeks. Athenais oli olnud pagan, mistõttu algas tema koolitamine ja ristimine. Tema uueks nimeks sai Aelia Eudocia. Ta on läinud ajalukku kui andekas poetess, kelle luuletused käsitlesid valdavalt heroilist ja usulist teematikat.
Theodosius ja Eudocia abiellusid 7. juulil 421. aastal. Kui keisrinna vennad sellest kuulsid, üritasid nad karistuse hirmus põgeneda, kuid nad toodi keisrinna ette. Eudocia olevat neile öelnud: "Kui te poleks mulle liiga teinud, poleks ma Konstantinoopolisse tulnud." Sellega oli tülil lõpp ning vendadele määrati kõrged ametikohad õukonnas.
Peagi katkestas Eudocia Pulcheria tähelennu ning temast sai ise keisri peamine mõjutaja. Eudocial õnnestus mõne aja pärast saavutada Pulcheria pagendamine pealinnast.
425. aastal asutati Konstantinoopoli ülikool, mida võib pidada pigem Eudocia teeneks. Õppetöö toimus ülikoolis niid ladina kui ka kreeka keeles ja tänapäeva mõistes kateedreid oli kokku 31, kusjuures neis rakendatud professoritel oli keelatud samal ajal õpetada kodus. Kõik ülikoolis töötanud õppejõud said riigilt palka ning pärast 28-aastast teenistust oli neile ette nähtud pension.
Aastail 429–438 koostati Theodosius II korraldusel seadustekogu, mis sai tema auks nime Codex Theodosianus. See sisaldas alates 313. aastast antud keiserlikke edikte ja kehtis seadusena riigi mõlemas osas.
Välispoliitika
Theodosius II valitsemisaega iseloomustasid pidevad pinged Doonau maile tekkinud hunnide riikliku moodustisega. Selle lakkamatu ohuga püüti võidelda ka relvadega, kuid peamiselt siiski kulla abil. Nii osteti end rüüsteretkedest vabaks. Eriti ohtlikuks muutus riigile olukord 434. aastal, kui hunnide ja teiste rändrahvaste etteotsa sai Attila. Oht Konstantinoopolile muutus lausa käegakatsutavaks. Konflikti vältimiseks pakuti Attilale suurt andamit koos lubadustega seda aasta-aastalt suurendada. Hunnid polnud riigi ainsaks ohuks. Samal ajal võideldi Pärsiaga Armeenia pärast. Lisaks välisele ohule lahvatasid riigis ka suured usutülid, mis neelasid palju keisri tähelepanust.
Vanamõisa (Haljala)
Vanamõisa on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas.
Theodosius II
Eudocia langus
Umbes 441. aasta paiku halvenesid keisri ja keisrinna suhted järsult. Theodosius hakkas oma naist kahtlustama petmises keisri enda lähedase sõbraga. See lugu on samuti muinasjutuline. Väidetavalt sai keiser kingituseks erakordselt suure õuna, mille ta kinkis edasi keisrinnale. Eudocia olevat jätnud õuna söömata ning kinkinud selle oma kallimale, kes paha aimamatult kinkis selle ringiga tagasi Theodosiusele. Vihane keiser nõudis abikaasalt, et ta kingitud õuna näitaks. Eudocia väitis, et sõi õuna ära ning kinnitas seda, keisri nõudmisel ka vandega. Seejärel näitas keiser abikaasale õuna. Järgnes tõsine armukadedusstseen, mille järel kaotas keisrinna igaveseks oma mehe soosingu. Pole teada, kas see lugu on tõsi, kuid kindel on, et keiserliku paari suhted halvenesid ning 442. aastal saadeti Eudocia igavesse pagendusse Jeruusalemma, kus ta 460. aastal suri. Ta kinnitas elu lõpuni, et ei petnud oma meest ning, et tegu oli tema vastase vanenõuga.
Viimased valitsemisaastad
Eudocia pagendamine andis samuti pagenduses viibinud Pulcheriale lootuse taas võimule tõusta. Kuid üle elatud perekondlik draama muutis keisri lähikondlaste suhtes kahtlustavaks ning ta ei usaldanud kedagi peale eunuhh Chrisaphiuse. Viimane tegi aga kõik, et tõrjuda Theodosiuse kõrvalt oma konkurendid. Üheks neist oli näiteks Konstantinoopoli eparh (linnaülem) Cyrus (kreekapäraselt Kyros). Linnamüüride taastamist juhtinud Cyrust tervitati hipodroomil hüüetega: "Constantinus ehitas, Cyrus taastas!" Salakaval Chrisaphius juhtis keisri tähelepanu sellele, et tema nime hüüetes ei mainitud ning eunuhh lisas, et tegemist on vandenõuga. Sellest piisast, et Cyrost süüdistada paganluses, millele järgnes eparhi varanduse konfiskeerimine ja vägivaldne mungaks pühitsemine.
Surm ja pärand
49-aastast Theodosius II tabas surm ootamatult. Keiser oli parasjagu oma jahil, kui kukkus niivõrd õnnetult hobuse seljast, et tema selgroog sai raskelt viga. Järgmisel päeval, 28. juulil 450 suri ta saadud vigastuste tõttu.
Vanamõisa (Haljala)
Vanamõisa suurim vaatamisväärsus on Vanamõisa mõis.
Theodosius II
Surm ja pärand
Theodosius II valitses kaua – 42 aastat. Selle aja jooksul kinnitusid paljud hiljem bütsantslikuks peetud tavad ja traditsioonid. Teda on peetud nõrgaks ja tahtejõuetuks keisriks.
Tema pärandiks jäävad Konstantinoopoli müüride taastamine, ülikooli rajamine ning tema auks nimetatud seaduskogu koostamine. pisi|Theodosius II münt
Theodosius II ja Eesti
Theodosius II solidus on üks kahest Eestist leitud vanaaja kuldmündist.
Regilaul
right|thumb|[[Jakob Hurt|Jakob Hurda koostatud Vana Kandle esimene köide (1886) sisaldab Põlva kihelkonnast kogutud regilaule]]
Regilaul ehk regivärsiline rahvalaul ehk vanem rahvalaul on vanemat tüüpi eesti rahvalaul. Regilaulu vorm ulatub arvatavasti läänemeresoomlaste ja algbaltlaste ühispärandisse, hinnangud vanusele varieeruvad tuhandest kahe tuhande aastani.
Regilaulu vorm tekkis perioodil, mil läänemeresoome hõimud olid omavahel tihedamas kokkupuutes. Herbert Tampere on kirjutanud, et "traditsiooni pikast east kõneleb ka arhaismide säilimine regivärsside keeles". Sellegipoolest teevad teadlased pidevalt uusi avastusi ning regilaulu täpset tekkimisaega ei ole võimalik lõplikult tõestada.
Regilaulu motiive on heliloomingus kasutanud näiteks Veljo Tormis jpt.
Eesti regilaule on avaldatud kihelkondade kaupa kogumikus "Vana kannel". Samuti leiab regilaule liigituste kaupa Herbert Tampere kirjutatud kogumikus "Eesti rahvalaule viisidega I–V" jpt.
Põhitunnused
Regilaulul on kolm tähtsat komponenti: sõnad, viis ja esitus.
Regilaulus on esikohal sõnad, muusika lisab tekstile ilmekust. Regilaulu teksti iseloomustab algriim ja mõttekordus ehk parallelism. Värsivormiks on regivärss – lõppriimita neljajalaline kvantiteeriv trohheiline värss. Soome ja Karjala rahvapärimuses kasutatakse selle värsimõõdu kohta terminit "Kalevala-mõõt". Värsis sisaldub neli värsitõusu ja -langust, mistõttu on seda nimetatud ka neljajalaliseks trohheuseks ("veere, veere, päevakene"). Selline värsivorm kujunes rohkem kui tuhat aastat tagasi. Värsimõõdu nõudel on rahvalauludes läbi sajandite säilinud vanapäraseid sise- ja lõpukaota keelendeid (näiteks laulemaie), mis üldkeelest on ammu kadunud. Folkloristide hulgas üldlevinud arvamuse järgi on väga vanad mõned meie ajani ulatunud lauludki, näiteks "Loomislaul", "Suure tamme laul" ja "Suur härg".
Regilaulu viis (nimetati ka tooniks või mõnuks) on lühike ja väikese ulatusega. Regiviis on valdavalt ühehäälne, ainult mõnel pool Lõuna- ja Kagu-Eestis kohtame mitmehäälsust. Regiviiside seas on palju rühmaviise, see tähendab, et ühte ja sama viisi kasutati mitme eri teksti jaoks (näiteks kiigetoon, karjatoon, pulmatoon).
Regilaulu esitavad tavaliselt eeslaulja ja koor vaheldumisi. Eeslaulja viib laulu edasi, arendab seda; koor kordab eeslaulja esitatud värsse, annab talle mõtteaega. Mõnikord lauldi ka üksi (näiteks karjaselaulud, hällilaulud), kaksi või üheskoos ilma eeslaulmiseta (näiteks sanditamislaulud), ka kahe koori vaheldumisega. Regilaule lauldi ilma pillisaateta. Lauldes võidi rõhutada rütmi näiteks keha õõtsutamise või jalapõrutusega. Lüroeepilisi laule on esitatud ka tantsulise liikumise saatel (näiteks setu "Pöörajooks" või Kihnu rattas laulmine). Lauljad olid põhiliselt naised, mehed mängisid rohkem pilli. Regilaulu esitajat kutsuti laulikuks, kaasitajaks või leelotajaks. Regilaulud levisid suuliselt põlvest põlve ja olid kollektiivne looming.
Regilaulu žanrid
Žanriliselt eristatakse meeleolu ja elamusi vahendavaid lüürilisi laule ("Lauliku lapsepõli") ja sündmustest jutustavaid lüroeepilisi laule ("Venna sõjalugu").
Leonhard Kass
Leonhard Kass (22. oktoober 1911 Tallinn – 23. november 1985 Tallinn) oli Eesti jalgpallur.
Valga maakond
Valga maakond ehk Valgamaa on 1. järgu haldusüksus Eestis. Hõlmab enamiku endise Valga rajooni alast. Maakonnalinn ja ühtlasi suurim asula on Valga linn, sellele järgnevad rahvaarvult Tõrva ja Otepää.
Valga maakond asub Eesti lõunaosas ning kuulub majandusgeograafilise ja regionaalpoliitilise jaotuse järgi Kagu-Eesti piirkonda (koos Põlva ja Võru maakonnaga). Lisaks kuulub maakond ajalooliste sidemete ja maastikulise omapära poolest Lõuna-Eesti regiooni (koos Põlva, Võru, Viljandi, Tartu ja Jõgeva maakonnaga). Maakonna kogupindala on 1922 km², rahvaarv 30 176 inimest (seisuga 1. jaanuar 2014), ulatus põhja-lõuna suunas 65 kilomeetrit ja ida-lääne suunas 59 kilomeetrit. Valga maakond on rahvaarvult Eesti 12. maakond ja pindalalt 14. maakond.
Maakonna keskusest, Valga linnast, on kaugus Eesti suurematesse linnadesse järgmine: Tallinna 267 km, Tartu 86 km, Viljandi 88 km, Võru 73 km, Põlva 96 km, Pärnu 141 km, Narva 264 km. Riia asub 157 km kaugusel.
Valgamaa piirneb loodes Viljandi, põhjas Tartu, idas Põlva ja Võru maakonnaga ja omab piiri lõuna-edela suunas Lätiga (102,4 km).
Kohalikud omavalitsusüksused
pisi|Valga maakonna omavalitsusüksused pisi|Valgamaa omavalitsusüksused enne [[2017. aasta haldusreformi]]
2017. aasta haldusreformist alates on Valga maakonnas on kolm omavalitsusüksust: Otepää vald, Tõrva vald ja Valga vald.
Demograafilised näitajad
Arvestuslikult oli seisuga 1. jaanuar 2014 Valga maakonnas 30 176 elanikku, neist 47,5% mehed ja 52,5% naised. Alaealisi (vanuses 0–14) oli 14,93%, tööealisi (vanuses 15–64) 62,65% ja pensioniealisi (65 ja vanemad) 22,41%. 82,63% elanikest olid eestlased, 12,51% venelased ja 2,9% lätlased. Rahvastiku tihedus oli 14,8 in/km². Alates aastast 2004 on maakonna rahvaarv vähenenud 4154 inimese võrra. Vähenemise peamiseks põhjuseks üldise loomuliku negatiivse iibe kõrvalt on rändeiive ehk maakonnast lahkunud elanikud.
Asustusüksused
Valga maakonnas on kokku kolm linna, seitse alevikkku ja 137 küla.
Linnad: Otepää – Tõrva – Valga
Alevikud: Helme – Hummuli – Laatre – Puka – Sangaste – Tsirguliina – Õru
Külad: Aitsra – Ala – Alamõisa – Arula – Hargla – Holdre – Iigaste – Ilmjärve – Jaanikese – Jeti – Jõgeveste – Kaagjärve – Kalliküla – Kalme – Karjatnurme – Karu küla – Karula – Kassiratta – Kastolatsi – Kaubi – Kaurutootsi – Keeni – Kibena – Killinge – Kirbu – Kirikuküla – Kiviküla – Koigu – Koikküla – Koiva – Kolli – Komsi – Koobassaare – Koorküla – Korijärve – Korkuna – Kuigatsi – Kulli – Kungi – Kurevere – Käärikmäe – Kääriku – Kähri – Kähu – Laanemetsa – Lauküla – Leebiku – Lepa – Linna – Liva – Londi – Lossiküla – Lota – Lusti – Lutike – Lutsu – Lõve – Lüllemäe – Makita – Meegaste – Miti – Muhkva – Mustumetsa – Mäeküla – Mägestiku – Mägiste – Mäha – Märdi – Möldre – Neeruti – Nõuni – Nüpli – Otepää – Paju – Patküla – Pedajamäe – Piiri – Pikasilla – Pikkjärve – Pilkuse – Pilpa – Plika – Pori – Prange – Priipalu – Pringi – Pugritsa – Puide – Põru – Päidla – Pühajärve – Raavitsa – Rampe – Ransi – Raudsepa – Rebasemõisa – Restu – Reti – Riidaja – Ringiste – Risttee – Roobe – Rulli – Ruuna – Räbi – Sarapuu – Sihva – Soe –Sooblase – Soontaga – Sooru – Supa – Taagepera – Tagula – Taheva – Tiidu – Tinu – Truuta – Tsirgumäe – Tõlliste – Tõrvase – Tõutsi – Uniküla – Uralaane – Vaalu – Vaardi – Valtina – Vanamõisa – Vana-Otepää – Vidrike – Vilaski – Voorbahi – Väheru – Väljaküla – Õlatu – Õruste – Ädu
Pinnamood
pisi|Laugas [[Rubina soos]] Valga maakonna pinnaehitus on väga mitmekesine. Maakonna lääneosa jääb Sakala kõrgustiku kaguossa. Selles on valitsev ürgorgudest liigestatud lainjas moreentasandik siin-seal kerkivate kuplite ning seljakutega. Põhja pool annavad maastikule ilme põhja-lõunasuunalised väikevoored ning madalamatel niiskematel aladel puisniidud ja metsad. Tõrva-Helme ümbrus on tasasem, kuid liigestatud Õhne ja ta lisajõgede orgudest (Tikste ürgorg). Paljudes kohtades paljanduvad seal orgude veerudel aluspõhja liivakivid. Sellel tihedasti asustatud alal vahelduvad laialdased põllumaad niitude, lohkudes asetsevate järvede ja üksikute metsatukkadega. Lõuna pool, Hummuli ja Taagepera ümbruses, leidub ka kuplistikke.
Valga maakonna lõunaosas, Läti piiril esineb laialdane liivaala suurte metsade, nõmmede ja soodega. Maakonna keskosa hõlmab põhja–lõunasuunaline Väikese Emajõe orund ning selle jätkuks olev Valga nõgu, kus valitseb suuremalt osalt lainjas moreenmaastik, läbitud madalatest lamm- või moldorgudest. Orgudest on määravaim Väikese Emajõe org, kuhu Tõlliste kohal suubub Pedeli ürgorg. Valga nõo keskosas esineb laialdane soostunud Korva luht. Laiemad põllualad on levinud Sangaste ja Laatre ümbruses.vasakul|pisi|Valga maakonna kõrgeim tipp Kuutsemägi (217 m) Reljeefi vahelduvaim ja kõrgeim osa maakonnast on Otepää ümbruses. Kõrgeimad tipud on Kuutsemägi (217 m), Meegaste mägi (214 m), Harimägi (212 m). Otepää ümbruses on valitsev väga vahelduv kupliline moreenmaastik suurte kuppelmägede ja rohkete järvedega, millest tuntuim on Pühajärv. Kõrgustiku servaaladel on kõrgusvahed küll väikesed, kuid reljeef on seal samuti väga liigestatud. Valga nõost kagus kerkib lääne–idasuunalise vöötmena Karula kuplistik. Eriti vahelduva reljeefiga on kuplistiku idaosa. Lääne suunas pinnavormid madalduvad künnisteks, mis jätkuvad ka Läti piires. Karula ümbrus on rikas järvedest. Tuntuim neist on Karula Pikkjärv kuplistiku põhjaserval.
Maakonna lõunaossa jääb Hargla nõgu – kõrgustikevaheline tasane ala, kus metsade keskel kerkib kohati üksikuid moreenkupleid ja kühme. Omapärase loodusega on Koiva ja Mustjõe orud ning Aheru järve ümbrus.
Maakonna metsamaa pindala on pea 114 000 ha, mis moodustab 56,7% maakonna pindalast. Peamisteks puuliikideks on mänd ja kuusk. Metsad on liigendatud niitude, nõmmede, luhtade ja soodega. Üldpindalast on 7900 hektarit soode all, millest 5400 hektarit kõrgsood ehk rabad. Suurimad rabad on Rubina, Korva ja Lagesoo.
Järved ja jõed
Maakond on väga järvederohke. Eriti arvukalt on järvi Otepää kõrgustikul, Karula kuplistiku alal ning Õhne jõe valgalal. Üle ühe hektari pindalaga looduslikke järvi on piirkonnas ligi 180, kogupindalaga 17 km². Suurim järv on Pühajärv (286 ha), millele järgneb Aheru (234 ha). Maakonna piiridesse kuulub ka Võrtsjärve lõunatipp pindalaga 300 hektarit. Suurem osa järvi on suhteliselt madalad ja alla 10 meetri sügavused. Sügavamad järved maakonnas on (Eesti sügavuselt kolmas) Udsu (30,2 m) ja Petajärv (25 m), millest mõlemad asuvad Koorküla järvestikus jääaja setetega täitunud ürgorgude kohal. Maakonnas on neli ametliku suplusranda – Tõrvas Riiska ja Tõrva Vanamõisa järve, Otepääl Pühajärve ja Valgas Pedeli jõe kaldal.
Järvede kalastik on suhteliselt muutlik, kuna väiksemates järvedes esineb madaluse tõttu talviti suremist, hukutades hapnikunõudlikumaid liike – siiglasi, latikat, koha jt. Mõnedes järvedes esineb sageli üle 10 kalaliigi.
Üle ühe hektari suurusi paisjärvi on maakonnas kokku 30, summaarse pindalaga u 100 ha. Avalikus kasutuses on neist 20. Suurim tehislik järv on Puide veehoidla Jõku jõel (pindala 11,5 ha).
Piirkonna tuntuim jõgi on Väike Emajõgi, mis saab alguse Pühajärvest ning suubub Võrtsjärve, voolates täies pikkuses Valga maakonnas. Teised tähtsamad jõed on Valga linna läbiv Väikese Emajõe suurim lisajõgi Pedeli ja Tõrva linna läbiv Õhne jõgi ning selle suurim lisajõgi Jõku. Maakonna kagunurka läbib teel Võrumaale Mustjõgi. pisi|Valga maakonna jämedaim puu – Pühajärve sõjatamm, mille tüve ümbermõõt on 6,98 m
Looduskaitse
Looduskaitsealune territoorium moodustab Valga maakonna kogupindalast umbes 20%. Suurimateks looduskaitseobjektideks Valgamaal on Otepää looduspark, Karula rahvuspark ja Koiva-Mustjõe maastikukaitseala. Kaitsealasid, mille hulka kuuluvad rahvuspargid, looduskaitsealad, maastikukaitsealad ja selle alatüübid, nagu pargid, puistud, arboreetumid, on kokku 60. Suurim neist on Otepää looduspark, mis pindala (22 430 ha) poolest on ühtlasi suurim maastikukaitseala Eestis. Kaitsealust territooriumi, mis peale kaitsealade hõlmab ka hoiualasid ja püsielupaiku, on pindalalt kokku 43 431 ha.
Aluspõhi
Maakonna aluspõhja moodustavad devoni liivakivid, mis on suhteliselt suure poorsusega, vilgurikkad ja nõrgalt tsementeerunud. Suuremal osal maakonna territooriumist levivad keskdevoni Burtnieki lademe heledavärvilised liivakivid, millega vaheldumisi esinevad savi- ja merglikihid. Maakonna põhjaosa kitsal ribal avanevad keskdevoni Aruküla lademe liivakivid, mis on põimjaskihilised aleuroliitide, savide ja dolomiidi vahekihtidega.
Aluspõhja katab kvaternaarsete setete kompleks (glatsiaalsed, limnoglatsiaalsed ja fluvioglatsiaalsed setted). Pindalaliselt domineerib maakonna põhja- ja keskosas moreen. Hajutatult esinevad kruusad-liivad, liivsavid ja soosetted. Pinnakatte geoloogiline ehitus on keeruline (paksus varieerub 10–100 m ja enamgi). Pinnasevesi lasub 0–10 m sügavusel, küngastel kohati sügavamalgi. Ehitusgeoloogiliselt on maakonna pinnased valdavalt hea kandevõimega, kuid ehitustegevust võib takistada reljeef.
Majandus
Valgamaa on peamiselt tööstuse ja põllumajandusega tegelev piirkond, kus asub ka Eesti tuntuim puhke- ja spordikeskus Otepää. 2013. aastal oli maakonna keskmine brutopalk 729 eurot (võrdluseks Eesti keskmisega 949 eurot samal aastal).
Ettevõtlus
31. detsembril 2013 oli Valgamaal kokku 2717 ettevõtet (sh 930 füüsilisest isikust ettevõtjat ja 1787 äriühingut), 677 mittetulundusühingut ja 23 sihtasutust. Suurema keskmise käibega tegevusalad olid puidutöötlemine ning puit- ja korktoodete tootmine, hoonete ehitus, toiduainete tootmine, taime- ja loomakasvatus ja hulgikaubandus. Tähtsal kohal on turism (peamiselt Otepää piirkonnas). Toodete ja teenuste eksport (2013. aastal 142,5 miljonit eurot) oli tunduvalt suurem kui import (81 miljonit eurot).
Põllumajandus ja karjakasvatus
2014 oli Valgamaal põllukultuuride kasvupind kokku 24 123 ha, millest moodustas teravili 13 554 ha, kaunvili 1236 ha, raps ja rüps 2838 ha, kartul 93 ja avamaa köögivili 38 ha. 2013. aasta lõpuks oli põllumajanduslik kogusaak teravilja puhul 40 662 t, kaunvilja 2256 t, rapsi- ja rüpsiseemne 7184 t, kartuli 1228 t ja avamaa köögivilja puhul 190 t.
Tervishoid ja hoolekanne
Valgamaal pakuvad statsionaarset arstiabi tervishoiuteenust AS Valga Haigla, SA Otepää Tervisekeskus ja SA Tõrva Haigla. Otepää tervisekeskus ja Tõrva haigla on mõeldud hooldusraviks, Valga haiglas pakutakse lisaks hooldusravile ka eriarstiabi. Ambulatoorseid eriarstiabiteenuseid on võimalik saada kõigis kolmes statsionaarse arstiabi asutuses. Maakonna elanikele on üldarstiabi tagamiseks avatud 17 perearstinimistut, kelle heaks töötab 15 perearsti, 2 asendusarsti, 2 abiarsti ja 19 pereõde. Kõige suurem nimistu, teeninduspiirkonnaga Tõrva linn, Helme ja Põdrala vald, on perearst Merike Ausmehel. Nimistusse kuulub 2500 patsienti. Maakonnas on kuus perearstinimistut, mille suurus ületab 2000 patsienti. Kõige väiksem maakonna perearstinimistu teenindab Tõlliste ja Õru valda, nimistusse kuulub 681 patsienti. Kuni 2012. aasta lõpuni korraldas maakonnas perearstiabi maavanem, seoses tervishoiuteenuste seaduse muutumisega on alates 1. jaanuarist 2013 vastav pädevus ja kohustus antud Terviseametile.
Valga maakonnas on kokku 13 hoolekandeasutust, millest suurim on Hellenurme mõis 390 elamiskohaga. Neli asutust on registreeritud mittetulundusühinguna, kolm sihtasutusena, kaks aktsiaseltsina ja üks osaühinguna. Ülejäänutel juriidilised isikud puuduvad. 2014. aasta seisuga on maakonnas võimalik hoolekandeteenuseid osutada 981 inimesele, sellest täidetud oli 818 kohta. Maakonnas osutavad koduteenuseid 27 sotsiaalhooldajat ja 294 teenindavat isikut.
pisi|tühi|AS Valga Haigla peahoone
Turism
vasakul|pisi|[[Sangaste mõisa peahoone]] Valgamaal asub kokku 69 mõisa ja lossi, millest tuntumad on Sangaste ja Taagepera loss (Eesti parim pulmakoht 2007–2013). Valga maakonna tuntuim ja külastatuim turismisihtkoht on Otepää linn, mis kannab aastast 1996 igal talvel 21. detsembrist kuni 20. märtsini talvepealinna nimetust. Otepää piirkond on tuntud kui üks eesti mitmekülgseimatest treeninglaagrite ja talispordiürituste toimumiskohtadest. Majutuskohtade arvult on Valgamaa Eestis maakondade võrdluses neljas (Harjumaa, Saaremaa ja Pärnumaa järel). 2013. aasta seisuga asus Valga maakonnas 77 majutuskohta kokku 826 toa ja 2149 voodikohaga (hõlmatud on vaid statistikakohuslaste andmed).
Enimkülastatud üritused maakonnas on Rally Estonia ja rahvusvaheline Valga militaarajaloo festival (Lõuna-Eesti parim turismisündmus 2013) ning enimkülastatud objektideks Kuutsemäe Puhkekeskus ja Tehvandi spordikompleks. Valga maakonna tuntumad vaatamisväärsused piirkondade kaupa:
Tõrva piirkonnas
Tõrva linnas: Vabadussõja mälestussammas ja Tõrva Gümnaasiumi park, Riiska ja Vanamõisa järve puhkealad, Tikste ürgorg, Tõrva Tantsumägi. Helme vallas: Barclay de Tolly mausoleum, Helme ordulinnuse varemed, Helme koopad, Helme koduloomuuseum, Helme ohvriallikas, Eesti klaverimeistrite toodetud klaverite kogum Helme mõisahoones, kindralmajor Jaan Sootsi ja Aleksander Jaaksoni mälestuskivid, Mats Erdelli kabel Taagepera kalmistul. Põdrala vallas: Võrtsjärve suubuv Väike Emajõgi koos Pikasilla puhkealaga, Henrik Visnapuu ja Johann Pauli sünnikohad. Hummuli vallas: Koorküla koopad, Koorküla Valgjärv, Udsu järv (sügavuselt kolmas Eestis), Põhjasõjaaegne mänd, tuhandeaastane kalmistu, Hummuli lahingupaik.
Otepää piirkonnas
Otepää vallas: Otepää linnamägi, Väike Munamägi, Apteekrimägi, Pühajärv, Otepää kirik, Vabadussõjas langenute mälestussammas, Tehvandi spordikeskus, Märdi veskitamm, Pühajärve sõjatamm. Palupera vallas: Palupera ja Hellenurme mõisakompleksid parkidega, Hellenurme vesiveski ja puhkeala, Middendorffide perekonnakalmistu. Puka vallas: Kuigatsi mõisa park ja hooned Kuigatsi külas, Puka põlispuude grupp, Komsi puistu, Aakre mõisa hooned ja park Aakre külas, Puka aleviku keskuse hoonestus (pangahoone sõdadevahelisest ajast, raudteejaam, apteek), Vooremägi, Kuigatsi ehk Puka linnamägi, Ristimägi Kähri külas. Sangaste vallas: Sangaste loss ja lossipark, Sangaste kirik, Sangaste kalmistu, Sangaste linnamägi, Harimägi, August Gailiti sünnikodu.
Valga piirkonnas
Valga linnas: Valga Vabadussammas, Valga Raekoda, Jaani kirik, skulptuur "Nipernaadi", mälestustahvel Stefan Bathoryile, mälestustahvel Johannes Märtsonil, Alfred Neulandi – esimese eestlasest olümpiavõitja – mälestusmärk, Valga raudteejaam. Karula vallas: Karula ja Kaagjärve mõisakompleksid, Karula kirik, Pikkjärve maastikukaitseala loodusobjektid. Taheva vallas: Ristipuud Kallikülas, Püha pettai Harglas, Ohvrikivi Tsirgumäel, Ohvrimänd Tsirgumäel, RMK Tellingumäe vaatetorn, Taheva mõisa kompleks koos pargiga, Aheru järv, Oore männikud, Mustajõe-Koiva maastikukaitse ala. Tõlliste vallas: Paju mõis, Paju mälestusmärk. Õru vallas: Lota mõis Lota külas, luuletaja Friedrich Kuhlbarsi sünnikoht Uniküla külas, loomaarstiteadlase Elmar Rootsi sünnikoht Priipalu külas, maalikunstnik Kristjan Tedre sünnikoht Priipalu külas, Uniküla koopad Unikülas.
Kirjandus
pisi|püsti|Henrik Visnapuu sündis Helme alevikus Valgamaalt on pärit mitmed Eesti kirjandusmaastiku muutnud isikud. Peamiselt on nende looming ja tegevus Valgamaaga seotud 20. sajandil. Valgamaa kõige tuntumaks kirjanikuks võib pidada Ala külast pärit Hella Wuolijoki (1886–1954), kes sai maailmakuulsaks näidenditega, mis on kirjutatud soome keeles ja Soome elust. Wuolijoki esimestes teostes on palju juttu Valgamaast.
Herta Laipaik (1921–2008) sündis Hummulis Kaprani talus. Mitmed tema teosed sisaldavad Helme kihelkonna rahvapärimusi või on saanud ainest Helme ajaloost. Laipaiga romaani "Hallid luiged" (1986) tegevus toimub väikelinnas Tõrvatus (Tõrva) ja Valgas. Eesti üks kuulsamaid novellikirjanikke Mats Traat (s. 1936) on sündinud Palupera vallas Meema külas ning on paljudes oma teostes jäädvustanud Valgamaad. Tema teoste tegelased on nii mõnigi kord rääkinud Otepää murrakus.
Eesti kaasaegse ulmekirjanduse menukaim autor Indrek Hargla (s. 1970) pärineb Harglast. Oma kirjanikunime Hargla on mees just oma kodupaiga järgi valinud. Hargla kriminaalromaanide sari apteeker Melchiorist on Eesti uuema aja ulmekirjanduse tippteoseks.
Nugade peal
Nugade peal on 2019. aasta Ameerika müsteeriumifilm, mille kirjutaja ja režissöör on Rian Johnson ning produtsendid Johnson ja Ram Bergman. Nüüdisaegne mõrvamüsteerium jälgib kuidas perekonna kokkusaamine läheb allamäge. Pärast majahärra surma hakkab kaptendetektiiv seda mõrva uurima. Filmis on esindatud näitlejad: Daniel Craig, Chris Evans, Ana de Armas, Jamie Lee Curtis, Michael Shannon, Don Johnson, Toni Collette, Lakeith Stanfield, Katherine Langford, Jaeden Martell ja Christopher Plummer.
Valga maakond
Kirjandus
Mehis Heinsaare (s. 1973) novellides "Kohtumine Taageperas" ja "1969" on tegevuspaigaks Taagepera.
Nugade peal
Film esilinastus 2019. aasta 7. septembril Toronto rahvusvahelisel filmifestivalil ja Lionsgate avaldas selle Ameerika Ühendriikides kinodesse 27. novembril 2019. Film pälvis kõrge tunnustuse, eriti selle stsenaariumi, lavastamise ja näitlemise eest. See film teenis kogu maailmas 312 miljonit dollarit 40 miljoni dollari suuruse eelarvega. 77. Kuldgloobuse galal sai film kolm nominatsiooni muusikali või komöödia kategoorias: parim film, parim meesnäitleja Craig'i eest ja parima naisnäitleja de Armas'i eest. See pälvis ka parima originaalse stsenaariumi nominatsioonid 73. Briti Akadeemia filmiauhindadel ja 92. Oscarite galal. Ameerika Filmiinstituut ja riiklik kogu valisid selle ka USA 2019. aasta kümne parima filmi hulka.
Valga maakond
Kirjandus
Rahvaluule- ja keeleteadlasena Eesti ühiskondliku elluärataja Jakob Hurt pidas õpetaja ametit Otepääl aastatel 1872–1880. Hurda elust Otepääl on kirjutanud ka soome-rootsi kirjanik Ester Stậhlberg (1870–1950) ajaloolises romaanis "Päikese tõusu poole".
Muusika ja näitekunst
Rahvapilliõpetaja ja torupillimeister Ants Taul (s. 1950) on sündinud Tõrvas. 1995. aastast on Taul Viljandi Kultuurikolledži rahvapilliõppejõud. Ta on asutanud pereansambli Torupill (1995), mis esinenud paljudes riikides. Valgas on sündinud trompetist Abi Zeider (1920–1999), kes mänginud džässi- ja estraadiorkestrites ning oli Eesti Televisiooni ja Eesti Raadio estraadiorkestri kontsertmeister. Tunnustatud dirigent Peeter Lilje (1950–1993) on sundinud Valgas, kus õppis ka muusikakoolis. Lilje oli Estonia kontsertmeister ja dirigent ning ERSO ja Oulu linnaorkestri peadirigent. Ta juhatas sümfooniaorkestreid paljudes riikides üle maailma.
Madis Kõiv (1929–2014) elas lapsepõlves Tõrvas ja Valgas. Töötanud õppejõu ja teadurina. Kirjutanud näidendeid, proosat ja kuuldemänge ning tegelenud maalikunstiga.
Maakonnas sündinud ja kasvanud näitlejatest on laiemale publikule kõige tuntum Holdre vallas sündinud Lembit Eelmäe (1927–2009), kelle kuulsaimaks rolliks võib pidada Jaan Toominga "Põrgupõhja uues Vanapaganas" mängitud Jürkat. Näitleja Meta Luts (1905–1958) sündis Riidaja vallas. Luts alustas lavateed teatris Endla ja töötas seejärel Estonias ning Tallinna Draamateatris. Näitleja Anne Veesaar sündis 1957. aastal Valgas. Veesaar on töötanud Rakvere Teatris ja Vanalinnastuudios. Üks tema tuntumaid osatäitmisi on telesarjas "Õnne 13". Tõrvast on pärit ka Ugala näitleja Aarne Soro. Pikasilla külast on pärit Lea Tormis (s. 1932), kes on tuntud teatriteadlane ja kriitik.
Sport
Otepääl, endises Pühajärve vallas sündinud August Englas on tulnud maailmameistriks Kreeka-Rooma maadluses aastal 1953 ja vabamaadluses aastal 1954. Kergejõustiklastest on Valgast (täpsemalt Valka poolsest osast) pärit neli korda olümpiamängudel osalenud Pavel Loskutov. Raimond Lutsu õpilase parimaks saavutuseks on EM-i hõbemedal meeste maratonijooksus (2002).
Valgas on püstitatud kolm Eesti rekordtulemust kergejõustikus, millest tuntuim on Eesti odaviskerekord 87.83, mis on Andrus Värniku nimel ja visatud 2003. aasta 19. augustil. Tipptulemusena on märgitud rekorditeraamatusse ka Anu Teesaare naiste kümnevõistluse rekord 6411 (5. september 2004) ja Jekaterina Jutkina naiste 5 kilomeetri käimistulemus 24.07 (7. juuni 2003). Pallimängudes on Valgamaal ette näidata ainus Eesti meistrivõistluste kuldmedal meeste käsipallis, mille võitis võistkond Valga Maret-Sport aastal 1992. Valgal on Eesti meistriliigavõistkond nii korv- kui ka käsipallis.
Valgast on pärit mitu tuntud sporditreenerit eesotsas Rein Ahuniga, kes on olnud kergejõustikutalentide Märt Israeli ja praegu NFL-is mängiva Margus Hundi treeneriks. Eesti üks läbi aegade parimaid käsipallureid Kaupo Palmar alustas oma käsipallitreeninguid Valgas aastal 1985. Kahel korral Eesti parimaks käsipalluriks valitud Palmari esimesed juhendajad olid Ebba Lõokene ja Ülo Mere.
Valgamaal asub tuntud talispordi- ja suusalinn Otepää, kus on korraldatud murdmaasuusatamise MK-etappe. Esimene neist toimus aastal 1999. Aastatel 2003–2012 toimusid MK-etapid Otepääl igal aastal, seejärel 2015. ja 2017. aastal. Audentese Spordigümnaasiumi Otepää filiaalis on hariduse omandanud paljud tuntud Eesti spordikuulsused nagu näiteks maanteeratturid Rein Taaramäe, Tanel Kangert ja Rene Mandri ning murdamaasuusatajad Aivar Rehemaa ja Algo Kärp.
Tuntumatest talisportlastest on maakonnast pärit kolmekordne olümpialane suusatamises Elmo Kassin (Valga), suusataja Kein Einaste (Sangaste), laskesuusataja Kalju Ojaste (Otepää) ja kelgutaja Helen Novikov (Tõrva). Kunagisest Kaagjärve vallast on pärit tuntud spordipedagoog ja Eesti suusakoondise juhina kahel OM-il käinud Kaarel Zilmer.
Valgamaa spordielu koordineerib Valgamaa Spordiliit, mis on asutatud 30. novembril 1995. Spordiliidu juhatuse esimees on Tiit Kattai.
Meedia
Valga linnas asub nädalas kolm korda ilmuva maakonnalehe Valgamaalane toimetus. Ajaleht kuulub koos Pärnu Postimehe, Sakala, Virumaa Teataja ja Järva Teatajaga meediaettevõttesse AS Eesti Meedia.
Tõrva linna, Helme ja Põdrala valla piirkonnas toimuvaid üritusi kajastab kord kuus ilmuv Helme Kihelkonnaleht. Otepää vald koos Palupera, Puka ja Sangaste vallaga annab välja ühist piirkondlikku häälekandjat Otepää Teataja, mis ilmub kaks korda kuus.
Valga linnas asub maakonna ainuke alaline raadiojaam Ruut FM. Periooditi tegutseb Valga maakonnas noorte eestvedamisel Tõrva Raadio.
Haridus ja noorsootöö
Õppeaastal 2013/2014 oli maakonnas kokku 23 õppeasutust. Nendest 20 munitsipaalkoolid ehk õppeasutused hallatud kohaliku omavalitsuse poolt, kaks ametlikku riigikooli ja üks erakool. Munitsipaalkoolide hulka kuulub 7 gümnaasiumi ja keskkooli (üks kaugõppegümnaasium) ja 13 põhikooli. Riigikoolidest on maakonnas Valga Jaanikese Kool ja Valgamaa Kutseõppekeskus. Maakonna ainukeseks erakooliks on Audentese Spordigümnaasiumi Otepää filiaal.
Valga maakonna suurimad (õpilaste arvu põhjal 2013/2014) koolid on: Valga Põhikool (846), Tõrva Gümnaasium (446), Valgamaa Kutseõppekeskus (415), Valga Vene Gümnaasium (1. septembrist 2015 jätkab Valga Vene Gümnaasium põhikoolina, kandes nime Valga Priimetsa Kool) (391) ja Otepää Gümnaasium (387).
Eesti hariduse infosüsteemi andmete põhjal on Valgamaal 7 huvikooli: Valga Muusikakool, Tõrva Muusikakool, Otepää Muusikakool, Puka Kunstikool, Valga Kultuuri- ja huvialakeskus, Valgamaa Noorte Tehnikakeskus ja Valga Ukraina Laupäevakool Kalõna.
Koolides õppis 2014. aastal kokku 3700 õpilast ja töötas kokku 481 pedagoogi (lisaks aineõpetajatele ka koolide juhtkond). Lisaks töötavad koolides mitmed erialaspetsialistid – huvijuhid, infojuhid, logopeedid, psühholoogid, sotsiaalpedagoogid ja eripedagoogid. Valgamaa aasta õpetaja 2014 nimetuse pälvis Valga Jaanikese kooli õpetaja Jelena Sljusartšuk.
Keskaeg
Maakonna ajalugu ulatub Saksa vallutuse aegsesse asustusse 13. sajandil, mille kohta leidub andmeid Läti Henriku kroonikas. See nimetab Eesti-Läti piiriks Ümera jõge. Ajaloolased on selleks pakkunud ka Säde jõge, mis lõuna poolt Valga külje alt läbis Tireli soo põhjaosa ning voolas Burtnieki järve. Suur Tireli soo ja Säde jõe ülemjooksu ümbritsevad heinamaad ja metsad olid vanasti küllap veel laialdasemad ja läbipääsmatumad ning seega piiriks nagu loodud.
Muistne (13. sajandi) rahvuspiir on kulgenud hoopis teisest kohast. Arvatavasti olid Härgmäe ümbruse alad tollal eestlastega asustatud ning rahvuspiir kulges arvatavasti Säde jõe allikailt metsi mööda Koiva jõe kõige põhjapoolsema kääruni ja sealt edasi Koiva jõge mööda. Ei ole muidugi ka välistatud, et Kaagjärve ümbrus kuulus toona koos Valga linna alaga latgalitele.
13. sajandil toimunud ristisõdade ja muistse vabadusvõitluse järgselt kujunes Valgamaa ajaloolise Vana-Liivimaa loomulikuks keskuseks, kust läksid läbi tähtsamad liiklemisteed nii põhjast, lõunast kui ka idast, omades seega suurt strateegilist tähtsust. pisi|14. sajandil ehitatud [[Helme ordulinnuse varemed]]
Varauusaeg
1789. aastal elas Valgas 891 inimest. Seoses Valga linna muutumisega kreisilinnaks rajati sinna Jaani kirik, aastail 1783–1786 valmis kreisiametiasutuste hoone (hilisem vangla).
Lähiajalugu
12. veebruaril 1919 andis Eesti Vabariigi valitsus välja määruse Valga maakonna moodustamise kohta Vabadussõja käigus Eesti vägede kätte sattunud maa-alast, mis oli küllaltki väike. Teiselt poolt ulatusid päris Valga lähedale Võru, Tartu ja Viljandi maakonna osad. Algse Valga maakonna alla kuulusid Sooru, Paju, Luke, Valga ja Hoomuli vallad. Eesti ajutise lepingu põhjal ja toitlustusalal asusid veel Karula, Hargla, Sangaste ja Helme kihelkonna need vallad, mis kuulusid Lõunarinde rekvisitsiooni komisjoni alla. 19. aprillil 1919 asus Valga maakonnavalitsuse esimehe ametisse Karula talunik Johann Kurvits. Selles ametis oli ta juulini 1921, mil tema ametiposti võttis üle August Sild.
Valga ja osalt ka Härgmäe ümbruses oli kuni 1920. aastateni paljus tegemist Eesti-Läti segaaladega, kus puudus kindel ja täpne rahvuspiir. Ka Valga linnas oli tollal eestlasi ja lätlasi umbes võrdselt. Kindla ja konkreetse rahvuspiiri kujunemisele aitas kaasa 1920. aastal Eesti-Läti riigipiiri paikapanek, mis jättis 18. sajandil moodustatud Valga kreisist (maakonnast) Eestile Paju ja Sooru mõisa alad ning enamiku Valga linnast (seal olid eestlased ka paljus ülekaalus), ülejäänu jäi aga Lätile. Suurimad erinevused ajaloolisest Valga kreisist olid Eesti-Läti piiril Valga ja Mõisaküla kohal. Kui ajalooline ning lätlastega asustatud Valgamaa jäi Lätile, siis Eesti-Läti segaasustusega Valga linn jäi suuremalt osalt Eestile, samuti väikesed maa-alad ajaloolisest Valgamaast Valgast põhjas (Paju ja Sooru mõisate ümbrus) ning ka idas. Mõisaküla kohal jäi Eestile ajaloolisesse Volmarimaasse Ruhja kihelkonda kuulunud Laatre mõis. 4. juuliil 1919 võttis Otto Strandmani esimene valitsus vastu määruse Eesti piiridesse kuuluvate endiste Läti, Valga ja Volmari maakonna valdade alluvuse ja valitsemise kohta. Ajaloolise Valgamaa ehk Valga kreis aga jäi Läti poolele ja ajalooliste Võru- ja Viljandimaa osadest (Helme ja Karula ümbrused) moodustati uus Valga maakond.