cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kosmose koloniseerimine
Koloniseerimise võimalikud asukohad
pisi|Kunstniku Les Bossinas' 1989 kontseptsioon Marsi missioonist Kosmose koloniseerimiseks on võimalik kasutada mõnd kosmosekeha või vabalangemis
Maa orbiit
Võrreldes teiste võimalike Maa-lähedastele orbiitidele võimalik jõuda tundidega. Kuule jõuab päevadega ning Marsile jõudmiseks läheb aega kuid. Lisaks on Maa orbiidil rikkalikult päikeseenergiat. Gravitatsiooni on võimalik luua kosmose koloonia tiirlemise intensiivsusega.
Pea orbiidi eeliseks on sinna jõudmise kiirus. amiseks puuduseks orbitaalkolooniatel on materjalide puudus. Neid materjale on võimalik importida Maalt, kuid see on väga kallis. Odavamalt on võimalik saada materjale Kuult, Maa-lähedastelt asteroididelt, komeetidelt või mujalt.
Kuu asustamine
Tänu Maa lähedusele on arutatud Kuu koloniseerimist. Kuul on väiksem paokiirus, mis lubab lihtsamini vahetada kaupa ja teenuseid. Kuul elamise puudusteks on kergesti lenduvate elementide nagu hapniku, lämmastiku ja süsiniku puudumine, mis on elamiseks vajalik. Jäälademeid on võimalik leida polaarkraatrites. Vesinikku on võimalik tuua Maa-lähedastelt asteroididelt ning ühendada hapnikuga, mida võetaks välja kuukivist.
Lagrange'i punktid
pisi|Päikese ja Maa gravitatsioonivälja skeem, kus on näidatud 5 Päikese ja Maa Lagrange'i punkti Teine võimalik Maa-lähedase asustamise sihtkoht on Maa ja Kuu viis Lagrange'i punkt, milleni jõudmiseks praeguse tehnoloogia kulub üldiselt paar päeva. Neist mõned saavad katkematult päikeseenergiat. Maa ja Kuu Lagrange'i punktid L4 ja L5 on stabiilsed ning sinna koguneb tolmu ja kosmose prügi, seevastu punktid L1–L3 on ebastabiilsed ning vajavad aktiivset stabiliseerimist põtkurite abil. Kuna L1–L3 on ebastabiilsed punktid, siis on hakatud kahtlema nende punktide sobivuses kosmose kolooniaks.
Paraku asuvad punktid L1, L3–L5 Maa magnetväljast väljas ja saavad kosmilist kiirgust ning kosmose kolooniatena vajaksid kiirguskaitset. L2 punktis on võimalik tekitada looduslik ööpäeva režiim, kuna punkt asub Kuu taga.
Maa-lähedased asteroidid
Paljud väikesed asteroidid, mis pöörlevad ümber Päikese, liiguvad Maa ja Kuu vahelt mööda mitu korda ühes dekaadis. Oma suure ekstsentrilisuse tõttu võib asteroid liikuda kuni 350 000 000 kilomeetri kaugusele Päikesest ja 500 000 000 kilomeetri kaugusele Maast.
Marss
Marsi pind on ligikaudu sama suur kui Maa maismaa. Kui Marsi lõunapoolusel olev jää ühtlaselt üle terve planeedi jaotada, saaks jää kihi paksuseks 12 meetrit. Süsinikku on võimalik saada süsinikdioksiidist, mida leidub Marsi atmosfääris.
Marsil võivad olla toimunud sarnased geoloogilised ja hüdroloogilised protsessid nagu Maal. Seetõttu võib Marsil olla väärtuslikke mineraale ja sobiva varustusega võiks eluks vajalikke vahendeid saada Marsi maapinnast ja õhkkonnas.
Marsi atmosfäär on väga õhuke, mistõttu on ka atmosfäärirõhk madal (ligikaudu 800 Pa). Marsi koloonia vajaks seega nt Maa atmosfääri rõhku hoidvat rõhukuplit. Kliima on Marsil palju jahedam, kui Maal. Tolmutormid, mis võivad kesta kuu või kauem, tõkestavad oluliselt päikesevalgusest. Marsi gravitatsioonijõud on ligikaudu kolmandik Maa omast ning ei ole teada, kas see on piisav, et toetada inimeste elutegevust pikemaajaliselt.
Marsi pinnal on kiirgus palju tugevam ning on vaja ka kaitset päikesetormide kiirguse eest, kuna puudub magnetväli.
Phobos ja Deimos
Marsi kuud võivad olla kosmose koloniseerimise kohtadeks. Kuudel võib olla elamine võimalik, kui kasutada sarnaseid meetodeid, mida kasutatakse asteroididel elamiseks.
Veenus
Veenuse maapinnal on liiga kuum elada, kuna keskmine temperatuur on 462 kraadi ning atmosfääri rõhk on vähemalt 90 korda suurem kui Maa maapinnal olev atmosfääri rõhk. Oma massiivse atmosfääri tõttu on võimalik kasutada alternatiivset kohta koloniseerimiseks. Ligikaudu 50 kilomeetri kõrgusel on rõhk langenud mõne atmosfäärini ja temperatuur on vahemikus 40–100 kraadi. See atmosfääri osa on tõenäoliselt kaetud tihedate pilvedega, mis sisaldavad natukene väävelhapet.
Merkuur
On pakutud välja ideid, et Merkuuril on võimalik kolooniat luua sama tehnoloogiaga ja meetodiga nagu tehtaks seda Kuul. Selliseid kolooniad on võimalik luua peaaegu ainult poolustele, kuna ülejäänud planeedil on päevane temperatuur väga ekstreemne. Poolustel on temperatuur pidevalt alla −93 kraadi.
Merkuuri polaaralasid on vaadeldud Maalt ja praegu MESSENGERi sondiga toimuvate vaatlused on piisavad, et polaarala kraatritest, mis on pidevalt varjatud Päikese eest, on võimalik leida jääd ja/või teisi kergesti lenduvaid elemente. Samuti on teadlased teinud mõõtmisi Merkuuri eksosfääris, mis on põhimõtteliselt vaakum, ja näidanud välja, et eksosfääris leiduvad ioonid on pärit veest. pisi|Ceres loomulikus värvis pildistatud kosmoselaevaga [[Dawn mais 2015]]
Ceres
Ceres on kääbusplaneet asteroidivöös, mille mass on umbes 1/3 kogu vöö massist. Päikesesüsteemi sisemistest planeetidest on Ceres oma massi ja ruumalaga kuues planeet. Cerese pindala on veidi suurem kui Argentina pindala. Asteroidide kaevandamise peabaasiks sobib Ceres väga hästi, kuna ta on suurim asteroidide vöös. Sealt oleks võimalik transportida kaevandatud mineraale Kuule, Marsile ja Maale.
Jupiteri kuud – Europa ja Ganymedes
Jupiteri kuu Europa koloniseerimiseks on loodud Artemise projekt. See seisneb selles, et teadlased asustavad iglud ja puurivad läbi Europa jääkooriku, selleks, et uurida pinnaalust ookeani. See projekt võtab vaatluse alla võimalike õhutaskute koloniseerimist. Europat peetakse üheks kõige koloniseeritavamaks kehaks päikesesüsteemis.
Kaupo (eesnimi)
Kaupo on mehenimi.
Statistika
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 182. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Kaupo 910 mehel.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Kaupo 893 mehel ning see oli populaarsuselt 183. mehenimi. Kõige levinum oli see eesnimi vanuserühmas 50–54 aastat, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 13,28. Kõige sagedasem oli eesnimi Kaupo Hiiu maakonnas, kus nime kandis 18,83 isikut maakonna 10 000 elaniku kohta.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Kaupo 5 inimesel.
Dutka mõis
Dutka mõis (saksa keeles Dutkenshof, läti keeles Dutkas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Trikāta kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Valmiera piirkonnas Trikāta vallas Dutka külas.
Aleksander Kofkin
Alexander Kofkin (sündinud 11. mail 1941) on Austria kodakondsusega Eesti toiduaineärimees, kes tegeleb Tallinnas äritegevusega ning omas kuni aastani 2011 Viimsis eraresidentsi Villa Mary.
Eesti Rahvuskultuuri Fondi Alexander Kofkini fond toetab näitlejate ja lavastajate täiendusõpet välismaal.
Tallinna Ülikooli Arengufondi vahenditest toetati Alexander Kofkini stipendiumiga TTÜ Tallinna Kolledži üliõpilasi, et aidata kaasa üliõpilaste õppimismotivatsioonile ja akadeemilise personali järelkasvule Tallinna Tehnikaülikoolis.
Dutka mõis
Ajalugu
Mõis rajati 17. sajandil. See on nime saanud Vāle mõisale kuulunud Dutka talu järgi, mis kuulus kuninglikule trompetimängijale Valentin Vešavale. Aastal 1682 sai ta ka varem Trikāta mõisa osaks olnud Dutka mõisa maade omanikuks ja mõis sai siis nime talle varem kuulunud majapidamise järgi.
Aastal 1798 kinkis keiser Paul I mõisa paruness Aleksandra Petrovna Möller-Zakomelskajale (sündinud Rezvaja) (1768−1814). Pärijad müüsid selle aastal 1807 Alexander von Transehele (1749−1828). Pärast viimase surma said mõisa valdajateks tema pärijad ja 1829. aastal langes see tütrele Charlotte Alexandra von Transehele (sündinud von Transehe) (1783−1868). Aastal 1860 sai selle omanikuks tema tütar Charlotte Alexandra von Hansen (sündinud von Transehe) (1825−1893), kes oli abielus kindralleitnant Wilhelm Heinrich von Hanseniga. Viimaseks omanikuks oli aastatel 1894−1920 nende poeg Karl Friedrich Arthur von Hansen (1864-1943).
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 seitse adramaad, sellele allus 110 mees- ja 132 naishinge. Aastal 1688 oli mõisa suurus 6 ja 1/2 adramaad. Aastal 1734 oli mõisal samuti 6 ja 1/2 adramaad, aastal 1758 aga seitse adramaad. Aastal 1823 oli mõisa suurus 5 ja 11/20 adramaad. Ka aastal 1832 oli mõisal adramaid 5 ja 11/20, aastal 1881 oli neid aga 2 ja 6/80, lisaks allus mõisale 6 ja 22/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Peet (eesnimi)
Peet on mehenimi.
Kosmose koloniseerimine
Jupiteri kuud – Europa ja Ganymedes
Ganymedes on päikesesüsteemi suurim kuu. Selle kuu eripära on see, et tal on magnetväli ja seetõttu ei saa kuu pind nii palju kiirgust kui muidu. Magnetvälja olemasolu viitab sellele, et Ganymedese tuum on vedel ja kuu geoloogiline ajalugu on rikkalik.
Peet (eesnimi)
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 895. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Peet 48 mehel. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Peet 39 mehel. Peet oli esinemissageduselt 1034. mehenimi. Peet oli keskmiselt 74 aasta vanune (mediaanvanus oli 75).
Kosmose koloniseerimine
Saturni kuud Titan ja Enceladus
Titani on kolonisatsiooniks välja pakutud, kuna see on ainukene kuu päikesesüsteemis, millel on tihe atmosfäär. Atmosfäärist leiab rikkalikult süsiniku ühendeid. Robert Zubrin on märkinud, et Titanil leidub kõiki kergesti lenduvaid elemente, mis on eluks vajalikud. See teeb Titani tõenäoliselt kõige soodsamaks koloniseerimise kohaks päikesesüsteemis. Zubrin ütleb, et mingil määral on Titan kõige sõbralikum maaväline maailm kolonisatsiooniks päikesesüsteemis.
Enceladus on väike jäine kuu, mis pöörleb Saturni lähedal. Encelausel on märkimisväärselt hele maapind ning geisritaolised avad jää ja vee aurust, mis purskab lõuna polaarpiirkonnas. Kui Enceladusel on vedelat vett, siis muutub Enceladuse üheks peamiseks maaväliseks elu otsimiskohaks ning võimalikuks koloniseerimiskohaks Marsi ja Saturni kuu Europa kõrval.
Modulor
Modulor on šveitsi päritolu prantsuse arhitekti ja maalikunstniku Le Corbusier' (1887–1965) aastatel 1942–1955 välja arendatud proportsioonisüsteem, mille eesmärgiks oli anda arhitektuurile inimese mõõtudel põhinev matemaatiline alus. Idee arhitektuuri aluseks olevast proportsioonisüsteemist esineb juba Vitruviusel.
1948. aastal avaldatud Modulori võib pidada arhitektuuri ajaloo ja teooria üheks märkimisväärsemaks saavutuseks. 1955. aastal täiustas Corbusier proportsioonisüsteemi nii, et see sai kogu tema hilisema arhitektuuriloomingu aluseks.
Süsteem
Modulor põhineb inimese mõõtudel ja kuldlõikel.
Algseks põhimõõduks oli 175 cm kui keskmine prantsuse mehe pikkus, kuid 1946. aastal sai põhimõõduks 183 cm, mis vastas kuuele jalale, kuna "inglise kriminaalromaanides on nägusad mehed, nagu politseinikud, alati kuus jalga pikad". Põhimõõdust on tuletatud geomeetriline jada, n-ö punane seeria, mille liikmed on omavahel kuldlõikesuhtes: ..., 183, 113 (nabakõrgus), 70, 43, 27 cm.
Punase seeria väärtusi kahekordistades on saadud n-ö sinine seeria: ..., 226 (mehe pikkus maast üles sirutatud sõrmeotsteni), 140, 86, 54 cm.
Rakendused
Modulori esimeseks rakenduseks on Le Corbusier' projekteeritud Marseille's asuv "elamisüksus" (Unité d'Habitation à Marseille), mis on ehitatud täielikult Modulori proportsioonisüsteemis. Järgmised "elamisüksused" asuvad Firminys, Briey-en-Forêt's, Nantes'is ja Berliinis. Kuna Berliinis ei tohtinud elamuehituse reeglite tõttu suuremat osa Modulori proportsioonisüsteemist kasutada, siis Le Corbusier lõpuks loobus projekteerimisest.
Modulori näiteid leidub ka La Tourette'i kloostri puhul. Kloostrisse on ehitatud 100 mungakongi, igaüks kõrgusega 226 ja laiusega 183 cm.
Kriitika
Modulori kriitikud leiavad, et Le Corbusier' valitud mehe pikkuse standardmõõtkava ei vasta antropomeetriale ning on valitud ainult matemaatilise mugavuse tõttu. Samuti kritiseeritakse seda, et naise keha ei mängi Modulori puhul mingit rolli, sest selle proportsioonid on teistsugused.
Gaza provints
Gaza provints on 1. järgu haldusüksus Mosambiigis.
Provintsi pindala on 75 709 km² ja elanike arv 1 333 106 (2006).
Provintsis asub Limpopo rahvuspark. Provintsi halduskeskus on Xai-Xai. Gaza provintsist põhjas asub Manica provints, idas Inhambane provints, lõunas Maputo provints. Loodes piirneb ta Mosambiigi ja Zimbabwe piiriga ning läänes Mosambiigi ja Lõuna-Aafrika Vabariigi piiriga.
Gaza provints jaguneb üheteistkümneks ringkonnaks:
Česká tisková kancelář
Česká tisková kancelář (ČTK, Četka) on 1918. aastal asutatud Tšehhi uudisteagentuur, mille peakorter on Prahas.
Agentuur asutati samal päeval kui Tšehhoslovakkia riik ja on kuulunud algusest peale riigile.
Haaslava Vooremägi
Mäele on rajatud Vooremäe suusa- ja rahvaspordikeskus.
Vooremäe kujutis on Haaslava valla lipul ja Haaslava valla vapil.
Rootsi Etnograafiamuuseum
pisi|Rootsi Etnograafiamuuseum Rootsi Etnograafiamuuseum (rootsi keeles Etnografiska museet) on Stockholmis aadressil Djurgårdsbrunnsvägen 34 asuv etnograafiamuuseum.
Aastast 2016 on muuseumi eesotsas (rootsi keeles överintendent) Ann Follin.
Muuseum sai iseseisvaks üksuseks 1900. Varem oli see Kuningliku Teaduste Akadeemia üksus. 1935 nimetati muuseum Rootsi Etnograafiamuuseumiks.
Muuseumis on üle 200 000 arhivaali.
Põlisrahvaste õiguste deklaratsioon
ÜRO põlisrahvaste õiguste deklaratsioon on Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee poolt 13. septembril 2007 vastu võetud deklaratsioon pärismaalaste õigustest.
Eesti kuulus deklaratsiooni resolutsiooni esitajate hulka koos järgmiste riikidega: Belgia, Boliivia, Costa Rica, Kuuba, Taani, Dominikaani Vabariik, Ecuador, Soome, Saksamaa, Kreeka, Guatemala, Ungari, Läti, Nicaragua, Peruu, Portugal, Sloveenia ja Hispaania.
Big Rigs: Over the Road Racing
"Big Rigs: Over the Road Racing" on 2003. aastal loodud võidusõidumäng, mille on loonud Stellar Stone ja välja andnud GameMill Publishing. Mäng on saanud suure kriitika osaliseks ning seda on korduvalt nimetatud kõige kohutavamaks mänguks läbi aegade.
Iseloomustus
Mäng on vigu täis. Esiteks puudub mängus oleval kaasvõistlejal igasugune tehisintellekt, mistõttu ei liigu tema veok pärast starti paigast. Kuigi mängu hilisemas versioonis viga parandati, jäi vastane siiski enne finišijoont pidama, mistõttu on võimatu võidusõitu kaotada. Teiseks suureks veaks on füüsikaseaduste täielik eiramine. Mängijal on võimalik autoga sõita nii läbi igasuguste objektide (majad, puud, lambipostid) kui ka mängumaailmast päris välja. Tagurdamisel on võimalik veokiga saavutada ülehelikiirus.
Mängu arendus
Mängu "Big Rigs" lõi Californias registreeritud firma Stellar Stone. Et raha kokku hoida, palkas firma arendajaid Ukrainast. Mängu loojateks olid Denis Julitov, Artem Mironovski, Jaroslav Kulov, Svetlana Slavinskaja, Peter Jameson, Tim Maletski ja Alex Burton. Mäng on varustatud Sergei Titovi loodud Eternity Engine'iga.
Jim Ollinovski
pisi|Ott Ollino ehk Jim Ollinovski kalm [[Elva kalmistul, august 2012.]] Jim Ollinovski (kodanikunimega Ott Ollino; 23. juuli 1974 Elva – 23. aprill 1993 Pärnu ) oli eesti kirjanik ja kunstnik.
Ollinovskilt on ilmunud kaks postuumset luulekogu: "Luuletused" (Tallinn: Detlar, 1994, koostanud Ülo Haljasorg) ja "Aeroplaan esimesest pilgust" (Tallinn: Pilgrim, 2009, koostajad Epp Ollino ja Mart Velsker). Suur osa ta loomingust on siiski endiselt avaldamata, suurem jagu sellest asub Eesti Kirjandusmuuseumis. Ollinovski luuletustest üks tuntumaid on "Unustatu", mida Meelis Leisi viisistatuna on laulnud ansambel Ummamuudu. Samuti on tema sõnadele tehtud Kago laul "Öiste vestluste vari".
Kunstis kasutas Ollinovski ohtralt innovaatilist tehnikat. Tema graafika näitusi on toimunud Elvas ja Tartus.
Jim Ollinovski luule on mitmekülgne ja avangardne, iseloomulikud on rohked viited kirjandustekstidele ja muusikale eri ajastutest ja riikidest. Sagedasemad on seosed Ladina-Ameerika kirjandusega (Fernando Pessoa, Jorge Luis Borges) ning ansamblitega King Crimson ja Joy Division.
"Nende otsingute juures on mõjutusi 20. sajandi Euroopa avangardsetest kirjandusvooludest, mütoloogiliste maailmade uurimisest, filosoofiast, rock-kultuurist jm, kuid samas pole autor jäänud pelgalt mõjualuseks, vaid on oma parimates luuletustes leidnud sel­lise kirjutamisviisi, mis teda teistest eesti kirjanikest eristab," iseloomustas tema loomingut kirjandusteadlane Mart Velsker. Kriitik, kirjanik ja muusik Lauri Sommer on nimetanud Ollinovskit 1990. aastate alguse kõige andekamaks noorpoeediks.
Ehkki Jim Ollinovski loometee jäi lühikeseks, on ta avaldanud mõju laiemalt kui varasurnud autori puhul arvata võiks. Tema mõju on tunnistanud näiteks luuletaja fs ning laulja ja laulukirjutaja Kerli Kõiv.
Demjan Bednõi (jõelaev)
Demjan Bednõi (vene keeles Демьян Бедный) on kolmetekiline Sergei Jessenin-klassi (projekt Q-065) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud Österreichische Schiffswerften AG laevatehases Korneuburgis 1986. aastal. Laev sai nime vene luuletaja Demjan Bednõi auks. Ristiema on Elly Haiden.
Ajalugu
Aastail 1973–1983 tellis NSVLi valitsus nafta müügist teenitud dollarite eest ennenägematu mugavusastmega jõereisilaevu kapitalistlikult välismaalt. Kiil pandi Austrias Korneuburgis Österreichische Schiffswerften AG (ÖSWAG) laevatehases ja laev lasti vette ning anti Leena jõelaevandusele (vene keeles Ленское речное пароходство) üle 1985. aastal, kuid ainult Doonaust–Leenani Jakutskisse toimetamine kestis 2 aastat.
Demjan Bednõi sõidab kaugliinil Jakutskist Tiksisse ja tagasi Jakutskisse ning lühikesel liinil Jakutsk-Lenskije Stolbõ Leena jõel.
Pärinurme mõis
Pärinurme mõis (saksa keeles Pernorm) oli rüütlimõis Harjumaal Hageri kihelkonnas.
Kernavė vald
Kernavė vald (leedu keeles Kernavės seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Širvintose rajooni territooriumil.
Valla pindala on 41 km². 2011. aasta seisuga elas seal 449 inimest. Valla keskus on Kernavė alev, kus aastal 2011 oli 272 elanikku. Vallavanema kohusetäitja on Birutė Jankauskienė.
pisi|Kunigiškiai II pisi|Semeniškiai pisi|Pogulianka
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid
Sigtuna Eesti Gümnaasium
Sigtuna Eesti Gümnaasium oli 1945–1947 Rootsis Sigtunas tegutsenud eesti kool.
Kooli lõpetasid kaks lendu, neis kokku 83 õpilast.
Kool asutati Helge Haage ja Heinrich Marki eestvõttel ja Gustav Dahli ning H. Ödmanni kaasabil.
Kooli lõpetajad:
Czesław Jarnuszkiewicz
pisi| Czesław Jarnuszkiewicz (27. august 1888 Kochoń – 19. juuni 1988 London) oli Poola sõjaväelane (brigaadikindral).
Ta sündis Kochońis (praeguse haldusjaotuse järgi Lipno maakonnas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas).
1935. aastal autasustati teda Kotkaristi II klassi teenetemärgiga, tunnustades tema tööd Varssavi korpuse ülemana.
Tarvastu mõis
pisi|[[Tarvastu ordulinnus|Linnusevaremete juurde püstitati 1825. aastal mõisaomanike von Mensenkampffide matusekabel]] Tarvastu mõis (saksa keeles Tarwast) oli rüütlimõis Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jäävad mõisa jäänused Viljandi maakonda Viljandi valda.
Mõisat on esimest korda mainitud 1414.
Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Karl August von Mensenkampff.
Mõisa peahoone pole säilinud.
Wojciech Trąmpczyński
pisi|Wojciech Trąmpczyński Wojciech Stefan Trąmpczyński (8. veebruar 1860 – 2. märts 1953 Poznań) oli Poola poliitik.
Aastatel 1922–1927 oli ta Poola Seimi marssal.
1925. aastal anti talle III liigi 1. järgu Vabadusrist.
Ameerika Ühendriikide tööminister
Ameerika Ühendriikide tööminister (inglise keeles Secretary of Labor) on Ameerika Ühendriikide tööminister. Ta on valitsuskabineti liige ja juhib tööministeeriumit.
2021. aasta seisuga on tööminister Marty Walsh
ELTA
ELTA on Leedu uudisteagentuur, mille peakorter asub Vilniuses.
ELTA asutas Juozas Eretas aastal 1920 Kaunases.
Aastail 1940–1990 oli ELTA Nõukogude Liidu uudisteagentuuri TASS osa.
Kollane vihm
Teemad
„Kollases vihmas“ on kirjutatud erinevatel teemadel. Pagulaskirjanikule omaselt käsitleb Neeme kodumaa teemat. Proosaluuletustes on esiplaanil loodusnähtuste kujutamine isikupärase kujundikeele kaudu, lugejale avaneb autori filosoofiline maailmatunnetus. Kuna Neeme oli elukutselt kunstnik, siis ametile sobivalt on luuletusteski esindatud kirjutamine värvidest ja kunstniku loomeprotsessist. „Kollases vihmas“ on luuletaja tegelenud ka sõjateemaga. Mitmed luuletused kõnelevad inimsuhetest (armastus, sõprus) ja tunnetest, nagu kurbus, rõõm ning üksindus.
Stiil
Kirjandusteadlane Helmi Eller märgib, et Neeme luuletekstides on rikkalikult epiteete ja kujundeid, rohkesti värvimotiive. Elleri arvates on Neeme luulekeeles uusromantismi kirjandusvoolule omaseid jooni, mis meenutavad talle kirjandusrühmituse Noor-Eesti liikmete kirjutamisstiili. Eller nimetab Neemet „noor-eestlaste otseseks järglaseks“. Leonid Trett näeb Neeme luulekeeles mõjutusi Ida filosoofiast ja mõningaid sarnasusi sanskriti luulega. Hannes Oja on pidanud luulekogu illustratsioonide stiili poolabstraktseks kunstiks.
Retseptsioon
Kuigi teost on vähesel määral arvustatud, on vastukaja olnud positiivne. Leonid Trett on teost hinnates kirjutanud: „Kokkuvõttes aga võib ütelda, et selle luulekogumiku näol on tegemist omapärase ja väärtusliku saavutusega kunstnik G. Neeme poolt, milline saavutus näib tõusvat ta loomingu paremiku tasemele kujutava kunsti alal.“ Helmi Eller on täheldanud luuletustes autori maailmavaate avaldumist: „Harva saame nii ulatusliku sissevaate ühe luuletaja vaimsusesse, kuigi luuletuskogud esitavad stiliseeritud tõelisust, sümboolset konkreetsust.“ Hannes Oja on oma arvustuses keskendunud teose kujundusele, tuues kiiduväärsena esile kogumiku illustratsioonide kunstilise ühtsuse. Meta Pruul on viisistanud luulekogu esimese luuletuse „Mu maa“.
Kirjandus
Neeme, Gunnar 1976. ''Kollane vihm. Maalinguid nägemisest ja mõistmisest''. Adelaide: Ivoret.
Laak, Marin 2018. ''Siiruviiruline tantsijatar sidrunikollasel matil. Gunnar Neeme luule kunstist.'' – Gunnar Neeme. Lõunaristi all – eesti kunstnik Austraalias. Tallinn: Eesti Kunstimuuseum, 109-132.
Pendle Hilli nõiaprotsessid
pisi|Kaks süüalust nõida, Anne Whittle (Chattox) ja tema tütar Anne Redferne. Illustreerinud John Gilbert 1854. aasta William Harrison Ainsworthi raamatus "Lancashire'i nõiad". Pendle Hilli nõidade kohtuprotsessid aastast 1612 on ühed kuulsaimad ja kõige paremini dokumenteeritud nõiaprotsessid Inglismaa ajaloos 17. sajandil. Kahtteist süüalust, kes elasid Pendle Hilli ümbruses Lancashire'is, süüdistati kümne inimese mõrvamises nõiakunsti abil. Kõigi üle, peale kahe, toimus kohtumõistmine Lancasteris assize ' i-kohtus 18.–19. augustil 1612 koos Samlesbury nõidade ja teistega kohtuistungitel, mis on saanud tuntuks kui Lancashire'i nõiaprotsessid. Ühe nõia üle mõisteti kohut Yorki assize ' i-kohtus 27. juulil 1612, teine suri vanglas. Üheteistkümnest kohtuprotsessil osalenud nõiast – üheksast naisest ja kahest mehest – mõisteti kümme süüdi ja hukati poomise teel; üks osutus süütuks.
Usuline ja poliitiline taust
pisi|300x300px|[[Pendle Hill loodest vaadatuna. Paremal on Longridge Felli idaserv, mis on Pendle Hillist eraldatud Ribble'i oruga.]] Süüdimõistetud nõiad elasid Pendle Hilli ümbruses Lancashire'i krahvkonnas, mida 16. sajandi lõpul peeti metsikuks ja seadusetuks piirkonnaks: "Ala oli tuntud varguste ja vägivalla poolest, kus kirik oli au sees ilma selle õpetusi mõistmata." Ka pärast Henry VIII tehtud kiriklikke muudatusi jäid Pendle Hilli elanikud truuks roomakatoliku kirikule.
Kui kuninganna Mary protestantlik poolõde Elizabeth 1558. aastal troonile tuli, pidid katoliku preestrid taas peitu minema, aga kaugemates piirkondades, nagu Pendle Hill, jätkasid nad saladuskatte all missa pidamist. 1562. aastal kehtestas Elizabeth seaduse "An Act Against Conjurations, Enchantments and Witchcrafts" (5 Eliz. I c. 16), mis nõudis nõiduses süüdimõistetutele surmanuhtlust, kuid üksnes juhul, kui oli põhjustatud kahju; väiksemate süütegude eest karistati vangistamisega. Seaduse tingimuseks oli, et igaüks, kes peaks "kasutama või harjutama mis tahes nõiakunsti, loitsimist, võlumist või nõidumist, mille tagajärjel inimene sureb", oli süüdi roimas ja mõisteti surma.
Pärast Elizabethi surma 1603. aastal sai troonile James I. 1590. aastate alguseks oli ta veendunud, et Šoti nõiad hauvad tema vastu midagi. Pärast külaskäiku Taani osales ta North Berwicki nõidade kohtuprotsessidel aastal 1590, nõiad mõisteti süüdi Jamesi ja tema abikaasa Anne'i mõrvakatses, kuna olid saatnud nende laeva teele tormi, kui nad üritasid Šotimaale tagasi pöörduda. 1597. aastal kirjutas ta raamatu "Daemonologie", juhendades oma järgijaid, et nad peavad hukkama ja karistama igat nõiakunsti toetajat ja praktiseerijat. Aasta pärast Jamesi troonile saamist võeti vastu seadus, millega kehtestati surmanuhtlus juhul, kui oli tõestatud, et kahju oli tekitatud nõiduse abil või laipu oli kasutatud nõiakunsti eesmärgil.
1612. aasta alguses pidi iga rahukohtunik Lancashire'is koostama oma ümbruskonna keeldujatest nimekirja, st nendest, kes keeldusid käimast Inglise kirikus ja osalemast armulaual. Tollal oli see karistatav kuritegu. Roger Nowell oli Pendle Hilli rahukohtunik. 1612. aasta märtsis uuris ta kaebust, mille oli talle esitanud John Law' perekond. John väitis, et teda on nõidusega vigastatud. Paljud, keda hiljem juhtumiga seostati, pidasid end tõepoolest nõidadeks, kuid selles mõttes, et nad olid küla ravitsejad, kes kasutasid nõidust ilmselt tasu eest, kuid sellised mehed ja naised olid 16. sajandi Inglismaal külaelus omaksvõetud osa.
pisi|304x304px|Elizabeth Southernsi perekond pisi|250x250px|Anne Whittle'i pere Ühte süüdistatavat, Demdike'i, oli piirkonnas peetud nõiaks juba viiskümmend aastat, ja mõned surmad, milles nõidu süüdistati, juhtusid aastaid enne seda, kui Roger Nowell nendest huvituma hakkas. Pendle Hilli nõiad mõisteti süüdi 21. märtsil 1612.
Mõned süüdistatud Pendle Hilli nõiad, näiteks Alizon Seade, uskusid siiralt oma süüd, kuid ülejäänud protestisid oma süütuse nimel lõpuni.
Karen Ellemann
pisi|Karen Ellemann (2011) Karen Ellemann Kloch (sündinud 26. augustil 1969 Charlottenlundis Gentofte vallas Pealinnapiirkonnas) on Taani poliitik, ta kuulub liberaalsesse erakonda Venstre. Ta oli aastatel 2009–2010 Taani sotsiaalminister, aastatel 2010–2011 Taani keskkonnaminister, olles ühtlasi Taani Põhjamaade koostööminister.
Isiklikku
Tema isa on endine Taani välisminister Uffe Ellemann-Jensen, isapoolne vanaisa oli Folketingi liige Jens Peter Jensen. Ta on lahutatud ja tal on kaks last.
Techirghiol
Techirghiol (türgi keeles Tekirgöl) on linn Rumeenias Constanța maakonnas. Techirghiol asub Techirghioli järve (limaani) kaldal ajaloolises Põhja-Dobrudža piirkonnas, maakonnakeskusest Constanțast ligi 14 km lõunas.
Techirghiol on kuurortlinn. Sanatooriumis kasutatakse raviks muda ja soolast vett.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Techirghioli elanikest rumeenlasi 77,09%, tatarlasi 9,22%, türklasi 5,89% ja teistest rahvustest inimesi 0,8%. Rahvus oli teadmata 6,96%-l elanikest.
Techirghiol on asutatud 1893. aastal, sanatoorium avati 1899. aastal.
Aasta sportlane
Kõige rohkem kordi on selle aunimetuse saanud jalgrattur Erika Salumäe (üheksa korda) ja suusataja Kristina Šmigun (kaheksa korda).
Aasta sportlane valitakse internetis toimunud rahvaküsitluse, spordiliitude hinnangute ja spordiajakirjanike valikute liitmisel.
Hessen-Homburgi maakrahvkond
Hessen-Homburg moodustati eraldi maakrahvkonnaks aastal 1622 Hessen-Darmstadti maakrahvi poolt. Seda hakkas valitsema tema poeg, kuigi see ei saanud Hessen-Darmstadtist sõltumatuks enne 1668. aastat.
Lühikeseks ajaks jagati see Hessen-Homburgiks ja Hessen-Homburg-Bingenheimiks, kuid need osad taasühendati aastal 1681.
Hessen-Homburgi maakrahvkond koosnes kahest osast, Homburgi ringkond Reini paremkaldal ja Meisenheimi ringkond, mis liideti aastal 1815, sama jõe vasakkaldal.
Aastal 1866 päris Hessen-Homburgi Hessen-Darmstadti suurhertssog, kui Meisenheim läks Preisimaale. Hiljem samal aastal võeti need territooriumid Hessen-Darmstadtilt ära ja endine maakrahvkond kombineeriti koos Hesseni kuurvürstkonna, Nassau hertsogkonna ja vabalinna Frankfurdiga Preisimaa Hessen-Nassau provintsiks.
Tänapäeval moodustab see osa Saksamaa Hesseni liidumaast.
Mart Laanpere
Mart Laanpere (sündinud 28. mai 1964) on eesti haridusteadlane ja koolijuht.
1982. aastal lõpetas ta Kuusalu Keskkooli. 1989. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika ja füüsika eriala. 1997. aastal kaitses ta teadusmagistri kraadi Twente Ülikoolis. 2013. aastal kaitses Tallinna Ülikoolis kasvatusteaduste erialal doktorikraadi väitekirjaga "Pedagogy-driven design of virtual learning environments".
Aastatel 1992–1996 oli ta Kolga Keskkooli direktor, 1996. aastast Tallinna Pedagoogikaülikooli (2005. aastast Tallinna Ülikool) haridustehnoloog, 1998–2002 lektor ja haridustehnoloogia keskuse juhataja, 2003. aastast teadur, 2014. aastast haridustehnoloogia vanemteadur. 2021. aastast on ta Tallinna Ülikooli digitehnoloogiate instituudi matemaatika ja informaatika didaktika professor.
Rathinda amor
Elupaik
Liik on omane Lõuna-Aasiale, eriti India Lääne-Ghatidele, Lõuna-India tasandikele, Bangladeshile ja Sri Lankale. Elutseb keskmise ja tugeva vihmasajuga džunglites ning võsametsades. Eelistab alustaimestikku, kuid teda võib näha ka metsateedel ja lagendikel.
Kirjeldus
vasakul|pisi|Ülaosa Liblika tiivaulatus jääb vahemikku 26-28 mm. Liblikal on mõlemal tagatiival kolm lühikest "saba" ehk kannust. Ülemine pool tiibadest on tumepruun ühe valge laiguga mõlema esitiiva keskel ja kahe oranži laiguga mõlema tagatiiva allosas. Tiibade alaosa on kollakas pruun peenikeste tumedepruunide triipudega ja kaetud täppidega. Mõlema tiiva serval on oranž ja valge triip. vasakul|pisi|AlaosaLiblikal on nõrk lennuvõime. Hoiab maapinna lähedale ja üldiselt ei püsi õhus kaua. Maandudes keerab ümber, astub kõrvale ja raputab oma kannuste kiude. See võib olla kiskjate segadusse ajamiseks, et nad ei saaks aru, kummal pool on liblika pea.
Elutsükkel
vasakul|pisi|Vastne (5), nukk (5a)Röövikud on kahvaturohelised ja nende keha katavad harjased, ogad ja karvatutid. Pea lähedal asuvad osad on hargnenud kaheks, viimastel osadel on kaks väljapoole suunatud oga.
Nukk on roheline, kuid nukust liblika koorumise lähenedes muutub see pruuniks. Kõhu tagumine osa on roosa ja sile. Nukk on tagakeha tipuga lehestiku külge kinnitunud.
Toitumine
Liblikas toitub seebipuulistest, mürdilaadsetest ja mangodest, samuti madaraliste, kaksiktiibviljaliste, piimalilleliste, ja rihmvõõrikuliste sugukonna taimedest. pisi|Kerala metsauuringute instituudi liblikaaias
Paadrema algkool
Paadrema algkool oli algkool Pärnu maakonnas Varbla vallas Paadrema külas. Kool suleti 2002. aastal.
Ajalugu
Paadrema mõisahärra parun von Uexküll asutas Paadrema valla kooli 1858. aastal. 1908. aastal valmis Hallivanni koolimaja, milles tegutses kool aastatel 1908–1976 ja 1981–2002. Aastatel 1976–1981 oli kool suletud. Taasavatud kool kandis ajavahemikul 1981–1990 nime Mõtsu Algkool, seejärel sai kooli nimeks Paadrema Algkool. Paadrema kool on olnud 7-, 6-, 4- või 3-klassiline. 2002. aastal otsustas Varbla vald Paadrema Algkooli õpilaste vähesuse tõttu sulgeda. Majas tegutses seejärel mõnda aega laste mängurühm. 7. oktoobril 2009 asutati Paadrema koolimaja haldamiseks ja Paadrema piirkonna külade koostöö edendamiseks MTÜ Paadrema Külaselts.
Jaunbrenguļi mõis
Jaunbrenguļi mõis (saksa keeles Neu-Wrangelshof, läti keeles Jaunbrenguļu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Trikāta kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Valmiera piirkonnas Brenguļi vallas Brenguļi külas.
Elva kalmistu
pisi|Elva kalmistu värav (juuni 2009) pisi|Elva kalmistu pärast 2010. aasta augustitormi Elva kalmistu on surnuaed Elva linna servas parkmetsas.
Jaunbrenguļi mõis
Osten-Sackenid ja Krüdenerid 1788−1817
1788. aastal eraldas keisrinna Katariina II kaks aastat varem riigi kätte langenud Vecbrenguļi mõisast 10 adramaad ja doneeris need kapten Christoph Adolph von der Osten gen. Sackenile; sellest valdusest kujunes Jaunbrenguļi eramõis. Peagi omandas viimase kapten Anton von der Osten gen. Sacken, kes selle juba 1791. aastal ära pantis.
Elva kalmistu
Kalmistu aadress on Vaikne tänav 39.
Jaunbrenguļi mõis
Osten-Sackenid ja Krüdenerid 1788−1817
Mõisa omandas major Woldemar Heinrich von Krüdener (1747−1815). 1806. aastal pantis kindralmajor Alexander Gottlieb von der Osten gen. Sacken selle Krüdeneri abikaasale Eleonore Katharinale (sündinud von Schroeders) (1768−1814). 1811. aastal valdas seda taas Woldemar Heinrich von Krüdener. Pärast tema surma läks mõis 1817. aastal aga oksjonile ja selle omandasid Transehed.
Elva kalmistu
Elva kalmistu on rajatud 1924. aastal. Peavärava kavandas 1934. aastal Hanno Kompus. Kalmistu uue osa on kujundanud maastikuarhitekt Nora Tammoja.
Jaunbrenguļi mõis
Transehed 1817−1920
Mõisa uueks omanikuks sai kapten, hilisem Liivimaa maanõunik Nikolaus Johann von Transehe (1779−1858); tema käes oli rendil ka Vecbrenguļi mõis. Pärast tema surma oli mõis 1860. aastani pärijate valduses, seejärel omandas selle vanem poeg kaardiväeporutšik Alexander Johann Viktor von Transehe (1813−1870). Pärijad jagasid 1871. aastal pärandi ära ja mõisa omanikuks sai ornitoloog Nikolai Karl Michael Viktor von Transehe (1842−1919), kes mõrvati bolševike poolt. 1920. aastal võõrandati mõis tema pärijatelt.
Elva kalmistu
Elva kalmistule on teiste hulgas maetud teoloog Ago Viljari, geograaf Endel Varep, kirjanikud Jaan Kärner ning Ain Kaalep, keeleteadlane Johannes Silvet, näitleja Leopold Hansen, ilmatark Vadim Želnin, kirjandusteadlane Daniel Palgi, kirjanik Jim Ollinovski, keemik Ivan Kondakov, riigikontrolör Karl Soonpää, telerežissöör Jaan Rommot, koorijuht ning pedagoog Ants Sööt, füüsik ja astronoom Charles Villmann.
Jaunbrenguļi mõis
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 8 ja 3/4 adramaad, sellele allus 165 mees- ja 170 naishinge. Aastal 1688 oli mõisa suurus (koos Vecbrenguļi mõisaga) 19 ja 1/2 adramaad, sama oli mõisade suurus aastal 1734. Aastal 1758 kuulus mõisale kümme adramaad, aastal 1823 oli adramaid 7 ja 1/4. Ka aastal 1832 oli mõisal adramaid 7 ja 1/4, aastal 1881 oli neid aga 3 ja 46/80, lisaks allus mõisale 7 ja 63/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Elva kalmistu
Elva kalmistul on sõjaväelase Hugo Kulboki kenotaaf.
Jaunbrenguļi mõis
Karjamõisad
Mõisale allus Pulke karjamõis. Lisaks kuulus sellele Volmari kihelkonda jäänud Kenge karjamõis.
Hajutatud pearaamatu tehnoloogia
Hajutatud pearaamatu tehnoloogia (HPT, ingl. distributed ledger technology, DLT-ks) on tehingute dokumenteerimise meetod. Erinevalt klassikalisest, tsentraliseeritud pearaamatu meetodist, milles on kõik on selle haldajale nähtav ja kontrollitav, pakub hajutatud süsteem suuremat privaatsust ja turvalisust. Hajusas süsteemis dokumenteeritakse tehing mõne süsteemis osaleja poolt, kuid alles peale seda kui võrgustunud virtuaalsüsteemis on saavutatud bilansi osas konsensus.
Tehnoloogia
Hajutatud pearaamatu P2P (peer-to-peer) süsteem põhineb arvutivõrgul ja konsensusalgoritmidel, sest vaid nii saab pearaamatu hajutada erinevate arvutisõlmede (serverid, kliendid jne) vahel usaldusväärselt ja korduvalt esitatuna.
Tehingu toimumise järel salvestab iga süsteemis osalev arvuti pearaamatu andmete identse koopia. Kui pearaamatu värskendustehing edastatakse P2P-võrku, töötleb iga hajutatud sõlm uut värskendustehingut iseseisvalt ja seejärel kasutavad kõik töötavad sõlmed ühiselt konsensusalgoritmi, et määrata värskendatud pearaamatu õige koopia. Kui konsensus on saavutatud, värskendavad kõik teised sõlmed end värskendatud pearaamatu uusima, õige koopiaga. Turvalisust jõustatakse krüptograafiliste võtmete ja allkirjade kaudu. pisi|Skemaatiline diagramm hajutatud pearaamatu tehnoloogiatest Pearaamatu süsteemis võivad osaleda nii avalik- kui eraõiguslikud isikud, nad võivad asuda erinevates riikides, kuid on ühenduses üle interneti. Kokkuleppe meetodiks võib olla töö tõendamine (nagu Bitcoin), majanduslike huvide tõendamine (panuse kaudu, ingl. proof of stake, nagu Etherium Casperis), koordinaatori poolt hallatuna (Raft) või valimiste kaudu (Swirlds). Kasutusel on ka avalikku ja erasektorit ühendav HPT, mille puhul saab igaüks selles osaleda ja vaadata avalikke andmeid, kuid privaatseid mitte. Andmehalduse infrastruktuur on HPT rakendamisel selle kõige keerukam osa.
HPT eristab üksteisest peamiselt tehingute tunnustamise ja salvestamise meetod (DLT Concept). Eristatakse plokiahela, plokipõhise atsüklilise diagrammi (blockDAG) ja tehingupõhist atsüklilise diagrammi (TDAG) põhist meetodit. Igal meetodil on erinevad, vaid sellele ainuomased lahendused, mille omadused eristavad neid üksteisest. Kõigi nende puhul on kesksel kohal info kättesaadavus ja konfidentsiaalsus. Kõige enam on levinud lineaarsel andmestruktuuriga 256-bitine räsialgoritm (SHA). Atsüklilisel diagrammil põhinevad andmestruktuurid või hübriidblokiahelad  vähendavad tehinguandmete mahtu ja tehingukulusid, suurendades samal ajal tehingute kiirust võrreldes Bitcoiniga. Sellist tehnoloogiat rakendavad näiteks krüptorahad MIOTA ja HBAR (Hedera Hashgraph).
Hajutatud pearaamatu tehnoloogiat kasutatakse juba praegu teadustööde avaldamisel, tervishoius, logistikas jms valdkondades, kus ühelt poolt peab info olema kergesti leitav ja samal ajal konfidentsiaalne.
Rakendused
HPT esimesed katsetused tehti 2016. aastal, et hinnata nende kasulikkust. 2020. aastal hakkas Axon pakkuma hajutatud pearaamatuplatvormi Veris, mis haldas aktsiate vahetustehinguid. Seda platvormi kasutavad juba BlackRock Inc., Goldman Sachs Group Inc. ja Citigroup, Inc.
Hajutatud pearaamatul põhinevaid lahendusi katsetavad aktiivselt ka erinevate riikide keskpangad keskpanga digiraha (CBDC) kasutuselevõtuks.
Koonu mõis
Koonu mõis (saksa keeles Kono) oli rüütlimõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jäävad mõisa jäänused Lääne-Viru maakonda Väike-Maarja valda.
Otto I (Saksi)
Otto Hiilgav (u.830/40 – 30. november 912) (saksa: Otto der Erlauchte), Ottoonide dünastia liige, oli Saksi hertsog 880. aastast kuni oma surmani.
Perekond
Otto oli dünastia esiisa Saksi krahvi Liudolfi (suri 866) ja tema naise Oda (suri 913) noorem poeg. Tema vendade-õdede hulgas olid tema vanem vend Brun, nende isa valduste pärija, ja Liutgard, kes 876. aastal abiellus Karolingide kuninga Ludwig Nooremaga. Abielu väljendas Liudolfi domineerivat positsiooni Saksi maadel.
Koonu mõis
Mõisat on esimest korda mainitud 16. sajandi keskpaigas.
Otto I (Saksi)
Valitsemine
Kuningas Ludwig Noorema hartaga Gandersheimi kloostrile 26. jaanuarist 877 kirjeldatakse pago Suththuringat (Lõuna-Tüüringi piirkond) kui in comitatu Ottonis (Otto krahvkonnas). Ta järgnes oma vennale Brunile pärast viimase surma Lüneburgi nõmme lahingus (Ebsdorfis) 2. veebruaril 880, võideldes viikingitest sissetungijate vastu.
Koonu mõis
Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Dehnid.
Otto I (Saksi)
Valitsemine
Vaatamata oma dünastilistele suhetele olid Ottol Karolingide õukonnaga ainult lõdvad sidemed ja ta lahkus harva Saksimaalt. Ta jäi piirkondlikuks Ida-Frangi vürstiks ning tema isandad Ludwig Noorem ja keiser Arnulf, kelle mõlemaga olid tal head suhted, sekkusid harva Saksi autonoomiasse. Oma maadel oli Otto tegelik vürst ja ta kehtestas end ka maksukogujana naabritelt slaavi hõimudelt idas, nagu dalemintsid.
Widukindi Corveyst sõnul pakkusid "saksi ja frangi inimesed" pärast viimase Karolingist monarhi Ludwig III Lapse surma 911. aastal Ottole Ida-Frangi kuningriiki. Ta ei nõustunud sellega siiski oma vanuse tõttu, vaid viitas selle asemel Frangimaa hertsog Konradile. Selle aruande õigsust peetakse kaheldavaks.
Otto suri järgmisel aastal Wallhauseni Königspfalzis. Ta maeti Gandersheimi kloostri kirikusse.
Itaalia kuningriik (1861–1946)
Itaalia kuningriik (itaalia keeles Regno d'Italia) oli 1861. aastal Itaalia ühendamise teel Sardiinia kuningriigi juhtimisel loodud riik, mille eelkäija Sardiinia oli. Kuningriik kestis kuni 1946. aastani, kui itaallased valisid vabariikliku põhiseaduse.
Itaalia kuulutas 1866. aastal liidus Preisimaaga Austriale sõja: vaatamata ebaõnnestunud kampaaniale sai ta pärast Bismarcki võitu Veneetsia piirkonna. Itaalia üksused sisenesid 1870. aastal Rooma, lõpetades paavsti rohkem kui tuhandeaastase ilmaliku võimu. Itaalia võttis 1882. aastal vastu Bismarcki ettepaneku ühineda koos Saksamaa ja Austriaga Kolmikliitu, millele järgnesid tugevad erimeelsused Prantsusmaaga koloniaalvallutuste suhtes. Kuid, kui suhted Berliiniga olid väga sõbralikud, jäi liit Viiniga puhtalt formaalseks. Nii nõustus Itaalia 1915. aastal brittide kutsega ühineda Esimeses maailmasõjas Antandiga, kuna lääneliitlased lubasid osalemise korral territoriaalset kompensatsiooni (Austria-Ungari arvelt), mis oli palju soodsam, kui Viini pakutud Itaalia neutraliteet. Võit sõjas andis Itaaliale suurriigi staatuse, koos püsiva kohaga Rahvasteliidu nõukogus.
Rahvusliku Fašistliku Partei valitsemisaegset Itaalia kuningriiki aastast 1922 kuni laialiajamiseni aastal 1943, Benito Mussolini diktatuuri all, on ajaloolased sageli nimetanud "fašistlikuks Itaaliaks". Fašismi ajal oli kuningriik Teises maailmasõjas Natsi-Saksamaaga liidus kuni aastani 1943. Ülejäänud kahel Teise maailmasõja aastal vahetas Itaalia kuningriik pärast Mussolini peaministri ametist minemakihutamist ning fašistliku partei keelustamist poolt. Fašistlik jäänukriik, mis jätkas liitlaste vastu võitlemist, oli Natsi-Saksamaa nukuriik "Itaalia Sotsiaalne Vabariik", mida ikka juhtis Mussolini ja talle lojaalsed fašistid Põhja-Itaalias. Varsti pärast sõda viis rahva rahulolematus Itaalia konstitutsioonilise referendumini, millel küsiti, kas Itaalia peaks jääma monarhiaks või saama vabariigiks. Itaallased otsustasid monarhia kaotada ja moodustada Itaalia vabariigi, mis on Itaalia täna.
Territoorium
Itaalia kuningriik hõlmas kogu territooriumi, mis tänapäeva Itaaliagi. Kuningriigi territooriumi kiire kasv toimus Itaalia ühendamise käigus kuni aastani 1870. Riik ei omanud pikka aega Triestet või Trentino-Alto Adiget, mis on tänapäeval Itaalia osad, ning omastas need alles aastal 1919. Pärast Versailles' ja Saint-Germaini rahulepingut omastas riik Gorizia, Trieste ja Istria (praegu Horvaatia ja Sloveenia osad) ning väikseid osi tänapäeva Loode-Horvaatias, samuti väikese osa Horvaatia Dalmaatsia provintsist. Teise maailmasõja ajal sai kuningriik veel Sloveenia ja Dalmaatsia territooriume. Pärast Teist maailmasõda kehtestati tänapäeva Itaalia piirid ja kuningriik loobus nende maade nõudmisest.
Itaalia kuningriik omas ka kolooniaid ja protektoraate ning nukuriike, nagu tänapäeva Eritrea, Somaalia, Liibüa, Etioopia (okupeeritud aastal 1936 Itaalia poolt ja siis okupeeritud Teises maailmasõjas Suurbritannia poolt), Albaania, Kreeka (okupeeritud Teises maailmasõjas), Horvaatia (Itaalia ja Saksamaa nukuriik Teises maailmasõjas), Kosovo (okupeeritud Teises maailmasõjas) ja Montenegro (okupeeritud Teises maailmasõjas).
Valitsus
Itaalia kuningriik oli teoreetiliselt konstitutsiooniline monarhia. Täidesaatev võim kuulus monarhile, seda teostati ametisse nimetatud ministrite kaudu. Parlamendi kaks koda – ametisse nimetatav senat ja valitav esindajatekoda – piirasid monarhi võimu. Kuningriigi põhiseadus oli "Statuto Albertino", endine Sardiinia kuningriigi valitsusdokument. Teoreetiliselt olid ministrid vastutavad vaid kuninga ees. Kuid praktikas oli Itaalia valitsusel ilma parlamendi toetuseta võimatu võimule jääda.
Esindajatekoja liikmed valiti majoritaarse valimissüsteemiga valimistel ühetaolistes ringkondades. Kandidaat vajas 50% valinute ja 25% registreeritud valijate toetust, et olla valitud hääletamise esimeses voorus. Kui esimeses hääletusvoorus ei suudetud kõiki kohti täita, toimus varsti pärast seda ülejäänud kohtade täitmiseks teine voor.
Pärast eksperimenteerimist aastal 1882 kehtestati Esimese maailmasõja järel suurte, piirkondlike, mitmekohaliste valimisringkondadega võrdeline valimissüsteem. Sotsialistidest sai suurim partei, kuid nad olid võimetud moodustama valitsust, kuna parlament oli koos kristlike populistide ja klassikaliste liberaalidega kolme erinevasse fraktsiooni jagatud. Valimised toimusid aastatel 1919, 1921 ja 1924: viimasel korral tühistas Mussolini võrdelise valimissüsteemi ja asendas selle Acerbo seadusega, mis andis fašistlikule parteile absoluutse enamuse parlamendis.
Aastatel 1925–1943 oli Itaalia peaaegu de jure fašistlik diktatuur, kuigi põhiseadus jäi ametlikult jõusse ja fašistid ei muutnud seda, kuna monarhia toetas ka fašistlikku poliitikat ja institutsioone. Muutusi poliitikas toimus – aastal 1928 loodi Fašismi Suur Nõukogu kui valitsusorgan, mis kehtestas kontrolli valitsussüsteemi üle, ja esindajatekoda asendati aastal 1939 Kimpude ja Korporatsioonide Kojaga (Camera dei Fasci e delle Corporazioni).
Monarhid
Itaaliat juhtinud Savoia dünastiast monarhid olid
Ühendamisprotsess (1848–1870)
pisi|[[Itaalia ühendamine|Itaalia ühendamise protsess]]
Itaalia kuningriigi loomine oli Itaalia rahvuslaste ja Savoia dünastiale ustavate monarhistide ühendatud jõupingutuste tulemus, et luua ühendatud kuningriik, mis hõlmaks terve Apenniini poolsaare.
Pärast 1848. aasta revolutsiooni oli Itaalia ühendamisliikumise tunnustatud juht Itaalia revolutsionäär Giuseppe Garibaldi. Ta oli populaarne lõuna-itaallaste hulgas ja maailmas oli teada tema väga ustavaid järgijaid. Garibaldi juhtis Itaalia vabariiklikku ühendamisliikumist Lõuna-Itaalias, kuid Põhja-Itaalia Savoia dünastiast monarhia Sardiinia kuningriigis, de facto Piemonte riigis, mille valitsust juhtis Camillo Benso, krahv Cavour, omas ka ambitsioone ühendatud Itaalia riigi rajamiseks. Kuigi kuningriigil ei olnud sidemeid Roomaga (mida loeti loomulikuks Itaalia pealinnaks, kuid mis oli veel Kirikuriigi pealinn), esitas kuningriik edukalt väljakutse Austriale Itaalia teises iseseisvussõjas, vabastades Lombardia-Veneetsia Austria võimu alt. Kuningriik lõi ka tähtsad liidud, mis aitasid tal parandada võimalusi Itaalia ühendamiseks, nagu Suurbritannia ja Prantsusmaaga Krimmi sõjas. Sardiinia oli sõltuv Prantsusmaa kaitsest ja aastal 1860 pidi Sardiinia suhete säilitamiseks Prantsusmaale territooriume loovutama, kaasaarvatud Garibaldi sünnikoht Nice.
pisi|vasakul|[[Camillo Benso, krahv Cavour, ühendatud Itaalia esimene peaminister]]