cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Abhaasia ajalugu
Venemaa keisririigi võimu all
1864. aastal tühistas keiser Abhaasiale antud laialdase autonoomia ja eristaatuse Venemaa keisririigis. Abhaaside ülestõus 1866. aastal elanikkonna maksustamise ja solvamise tõttu (Abhaasia vabadele kogukondlastele esitati uute Venemaa võimurite poolt üleskutse vabaneda makstava maksu eest oma senistest juhtidest. Nii vabad kogukondlased kui ka Abhaasia ülikkond käsitlesid sellist ettepanekut räige solvanguna kuna oli tegemist vabade üksteisest lugupidavate kogukondlastega, mitte orjapidajate ja orjadega. Ühtlasi solvas abhaase hingepõhjani Venemaa võimurite kõrk, üleolev ja neile ülalt alla suunatud suhtlushoiak ning robustne esinemisstiil, kuivõrd omavahel, ka eri seisusest abhaaside vahel, toimis ilma eranditeta vastastikune lugupidamine.) suruti veriselt maha ja arvukalt abhaase põgenes Türki. Maha suruti ka teine ülestõus 1877, mis oli seotud Türgi vägede maabumisega ja abhaaside asumisega järjekordses Vene-Türgi sõjas türklaste poolele.
Ülestõusude mahasurumine tõi kaasa suure muutuse rahvastikus. Venelaste karmide repressioonide tõttu emigreerus või sunniti emigreeruma aastatel 1864–1878 Türki suur osa islamiusulisi abhaase, kes moodustasid abhaasi rahvastikust väidetavalt 60% ehk umbes 200 000 inimest (kaasaegsed rahvaloendusandmed ei ole päris usaldatavad) koos teiste Kaukaasia muslimitega (neid väljasaadetuid nimetatakse muhaadžiriteks).
Kujunenud situatsioonis arutas Gruusia intelligents entusiasmiga tühjaks jäänud maade koloniseerimist. Thbilisi intelligents veenis Venemaa juhtkonda Abhaasia ainult megrelitega koloniseerimise kasulikkuses ja edukuses. Selle eesmärgi saavutamiseks väljendas Gruusia intelligents Venemaa Keisririigi ametnikele igal sammul oma lojaalsust, üritades nii saada erandlikku õigust Abhaasiale. Näiteks kirjutas kuulus Gruusia publitsist Jakob Kogebašvili oma programmilises artiklis 1877. aastal: "Ümberasumine on, ilma igasuguse kahtluseta, mitte ajutine vaid alatiseks. Abhaasia ei näe enam kunagi oma poegi", märkides veel,"...kitsikus ja maa puudujääk Megreelias...teevad paljude megrelite asumise Abhaasiasse eriti nende poolt soovitavaks". Muuhulgas toodi artiklis ära, et "...megrelid peavad esimesena asuma väljasaadetud abhaaside asemele...". Ka teised allikad märgivad, et Abhaasia asustamine Megreelia elanikega oli edukas. Megrelid mängisid Abhaasias sama rolli, mis kasakad Venemaa keisririigi Põhja-Kaukaasia piirkonnas, olles saavutanud privilegeeritud positsiooni, tänu osalusele Venemaa keisririigi poolel sõjas Kaukaasia rahvaste, sealhulgas abhaaside, vastu (1817–1864). Tahtmine hallata "verest tühjaks jooksvat" Abhaasiat oli sedavõrd suur, et J. Kogebašvili sõnade kohaselt oli Abhaasia tühjaks jäänud regioonide asustamine megrelitega lausa riikliku tähtsusega ülesanne. Tulemuseks oli megrelite massiline asumine Abhaasiasse. 1879. aastal asutati Abhaasia keskosas Merkheuli küla, 1881. aastal Besletka, 1882. aastal Akapa, 1883. aastal Kelasur ja Pshap külad, jne. Kartveli kolonisatsioon Abhaasias oli sedavõrd tormiline, et tekitas ärevust Venemaa Tsaaririigi võimudes. Venemaa huvid põrkusid otseselt grusiinide huvidega. Aastal 1881 hinnati abhaaside arvuks Venemaa keisririigis 20 000. Need abhaasid, kes jäid paigale ega pöördunud kristlusse, kuulutati jooksikuteks ning neilt võeti õigus elada rannikupiirkonnas ja linnades. Kolmkümmend aastat ehk 1877–1907 loeti Venemaa Keisririigis abhaase "süüdiolevaks rahvuseks". "Süüdioleva rahvuse" staatus võeti maha Venemaa Keisririigi valitsusjuhi Pjotr Stolõpini ettepanekul 1907. aastal seoses sellega, et abhaasid ei osalenud 1905. aastal revolutsioonilises tegevuses, mida ei saa öelda grusiinide kohta.
Pärast 1877. aasta abhaaside ülestõusu "verre uputamist" Venemaa ja Megreelia ühendväe poolt (megrelid ärgitasid abhaase megrelite poolt alustatud ülestõusuga liituma kuid jõudude vahekorra muutudes, ülestõusu keskfaasis, vahetasid poolt ja asusid tegutsema koos Venemaa vägedega abhaaside vastu ), suunasid Venemaa Keisririigi võimud piirkonda immigrantide tulva, mille käigus rajati muuhulgas Kaukaasia Musta mere ranniku lähedusse või eelmäestikku, sh Abhaasiasse Suhhumi ümbrusse ja Psou jõe lähedale, viis eestlaste küla. 20. sajandi alul parandasid tervist ning puhkasid Kaukaasia mägedes ja Musta mere ääres sealhulgas Abhaasias kohalike eestlaste külalisena Eduard Vilde ja Anton Hansen Tammsaare,.
Tänapäeva Abhaasia ajaloolased väidavad, et suured alad jäid inimtühjaks ning, et kristlastest grusiinid, armeenlased ja venelased asusid sinna elama alles hiljem. Gali piirkonnas (Samurzakan) on megrelitel õnnestunud varem seal enamuses elanud abhaasid "gruusiastada". Veel 20. sajandi alul seal elanud abhaasid on pidevalt Inguri jõe teiselt kaldalt Samegrelost sisse rännanud megrelite poolt assimileeritud. ,
Kodori orgu (Tsebelda ja/või Dali-Tsabali piirkond) asustas 19. sajandi keskel abhaasihõim tsabaldid. Pärast peaaegu 100%-list muslimitest tsabaldide, kes olid Venemaa võimudele meeleheitlikku vastupanu osutanud, Türki küüditamist aastatel 1865–1878 sai võimalikuks Svanethist svanide asumine Kodori orgu.
Eeltoodu vaidlustavad gruusia ajaloolased, kes väidavad, et kohalikud gruusia hõimud megrelid ja svanid olid piirkonnas pidevalt elanud Kolchise riigi eksisteerimisest alates.
Nõukogude võimu all
pisi|250px|[[Taga-Kaukaasia SFNV 1922. aastal]] 1919. aastal kuulutati Abhaasia autonoomseks piirkonnaks, 4. märtsil 1921 Abhaasi Nõukogude Sotsialistlikuks Vabariigiks (Abhaasi NSV-ks). Detsembris 1922 kirjutasid Abhaasi NSV ja Gruusia NSV kui rahvusvahelise õiguse subjektid alla erilisele Liidulepingule, mille järgi toimus ühinemine Gruusia NSV-ga föderatiivsetel lepingulistel alustel. Gruusia NSV kaudu kuulus Abhaasi NSV Taga-Kaukaasia Sotsialistlikku Föderatiivsesse Nõukogude Vabariiki (Taga-Kaukaasia SFNV), milles vastavalt lepingule omas Abhaasi NSV 1/3 Gruusia NSV kohtadest. Vastavalt sõlmitud Liidulepingule astuti vastastikku sõjalisse, poliitilisse ja finants-majanduslikku liitu. Abhaasi NSV ja Gruusia NSV riiklik-õiguslikud suhted olid seega lepingulisel alusel, mille kohaselt säilis lepingupoolte võrdõiguslik staatus. Vaatamata sellele, et rea volitusi andis Abhaasi NSV üle Gruusia NSV-le, säilis Abhaasi NSV suveräänsus ja territoriaalne terviklikkus. Abhaasi NSV põhiseaduses oli rõhutatud Abhaasi NSV unikaalset staatust NSV Liidus.
ANSV staatusse taandatud Abhaasias asusid Gruusia võimud abhaase taga kiusama eesmärgiga abhaasid assimileerida ja liita Abhaasia lõplikult ning ilma autonoomiata Gruusia põhiterritooriumiga. Pärast Abhaasia selle ajajärgu poliitilise liidri Nestor Lakoba mürgitamist Thbilisis Gruusia Kommunistliku Partei Keskkomitee I sekretäri Lavrenti Beria poolt 1936. aastal algas grusiinide senisest veelgi massilisem asumine Abhaasia aladele. Rahvusliku lõhestamise ning jaga-ja-valitse-mängu eriliseks meistriks Kaukaasias oligi Abhaasia päritolu megrel Lavrenti Beria, kes igati soodustas grusiinide ümberasumist Abhaasiasse.
Mõningate eranditega tõrjuti abhaasid peaaegu täielikult Abhaasia autonoomse piirkonna ja kohaliku elu juhtimisest kõrvale ning abhaasid muudeti järjest kahanevaks vähemuseks oma ajaloolisel asualal. Olulist rolli hakkasid etendama Abhaasia juhtimisel, poliitilises nomenklatuuris ja teistel võimupositsioonidel eelkõige massiliselt sisserännanud megrelid.
Abhaasia tähestik viidi üle ladina tähestikult gruusia tähestikule, jättes arvestamata, et gruusia tähestiku alusel ei olnud võimalik paljusid abhaasikeelseid sõnu grammatiliselt õigesti kirjutada. Koolides hakkas õpetus toimuma gruusia keeles, abhaasi keelt kuni 1950. aastani eraldi õppeainena ei õpetatud, sihikindlalt teostati assimilatsiooni, abhaaside gruusiastamise ja "uusümberasunike poliitikat". Massiliselt nimetati ümber koha- ja tänavanimesid, asendades abhaasiapärased nimed gruusiapärastega, jne. Aastatel 1937–1953 asustati Gruusia siserajoonidest Abhaasiasse ümber kümneid tuhandeid grusiine, mis suurendas oluliselt grusiinide osakaalu Abhaasia elanikkonnas. Nn demograafiline ekspansioon kestis edasi ka Stalini-järgsel perioodil. Lõpptulemus oli, et kui 1886. a grusiinid moodustasid Abhaasia elanikkonnast vaid 6%, siis 1989 oli neid juba 45,7%. Grusiinidest asustuskolonistide ümberasumist korraldati juba alates 1937. aastast, vaatamata sellele, et vaba maad Abhaasias praktiliselt enam ei olnud. Ümberasumise korraldajad olid jätnud tähelepanuta asjaolu, et 2/3 Abhaasiast hõlmasid mäed. Abhaaside gruusiastamisvastased meeleavaldused aastatel 1957, 1967 ja 1978 reaalseid soovitavaid tulemusi abhaasidele ei toonud.
Pärast diktaator Jossif Stalini surma 1953. aastal olukord abhaaside jaoks mõnevõrra leevendus. Järgnevatel aastatel muutis Moskva oma suhtumist. Seati koguni sisse rahvuslikud kvoodid, mille kohaselt abhaasid, kes 1959. aastal moodustasid vaid 15,9% Abhaasia rahvastikust, said endale ebaproportsionaalselt suure mõju vabariigi juhtorganites. Täiesti mõistetavalt ei parandanud see rahvustevahelisi suhteid, kuna selleks ajaks juba enam kui 40% Abhaasia elanikest moodustavad grusiinid tundsid end selgelt diskrimineerituna. Mihhail Gorbatšovi algatatud ja 17. märtsi 1991 referendumil Nõukogude Liidu säilitamise küsimuses anti Abhaasias 98,6% hääli Nõukogude Liidu säilitamise poolt, samal ajal kui grusiinid ja armeenlased referendumit boikoteerisid. Abhaasid hääletasid Nõukogude Liidu säilitamise poolt, kuna neil oli tekkinud põhjendatud kartus, et iseseisev Gruusia võib apsuad oma vabariigi juhtimisest täielikult kõrvale tõrjuda.
Alates 1988. aasta lõpust toimus Gruusias P. Ingorokva ideede reanimeerimine, mis oma ühemõttelisuse ja kergesti kättesaadavuse tõttu on ka praegu laialt Gruusia elanikkonna, intelligentsi aga eriti mittespetsialistide hulgas levinud. 14. novembril 1990 tuli Gruusias populistliku loosungi "Gruusia grusiinide jaoks" harjal võimule uus megrelist liider Zviad Gamsahhurdia. Paljud Gruusia poliitikud käsitlesid eeltoodud loosungit kui üleskutset rahvusringkondade likvideerimiseks. "Aitab minevikust rääkimisest, et oleme vennad, jne. Vaja on kõnelda tulevikust, sellest, et need on meie vaenlased – abhaasid, osseedid, ja meil on vaja palju mõistust ja tarkust, et mitte kaotada lahingut", – kirjutas 1989 akadeemik A. Bakradze, üks tuntud Gruusia intelligentsi esindajatest. Võttes aluseks P. Ingorokva räigeid võltsinguid, hakkasid Gruusia liidrid Z. Gamsahhurdia, M. Kostava, A. Bakradze, jt, miitingutel Thbilisis, Suhhumis, Gagras ning perioodiliselt ajakirjanduses avalikult esinema ja sisendama kartvelitest elanikkonnale, et Abhaasia – see on grusiinide maa, aga abhaasid, need on grusiinid. Eriti püüdsid eristuda paljud Gruusia kirjanikud. Igapäevaselt Gruusia ajakirjandus, raadio ja televisioon provotseeris abhaase, öeldes, et nad on nn "tänamatud külalised" grusiinide maal, et nad on "apsuid" ning nende autonoomia tuleb tühistada. ,, Need "haritud grusiinid" ei häbenenud 1989. aastal trükkida Gruusia Kirjanike Liidu ajakirja kaanele provokatsioonilise üleskutse: "Ärge sundige meid, et peaksime ühel ilusal päeval kätte võtma relva ja, kuivõrd teil ei ole olemas õiglustunnet, siis näitama teile, kui külalistele, teed sinna, kust te paar sajandit tagasi saabusite". Tundes arvulist ülekaalu, teatasid grusiinid, et see on nende maa, aga abhaasid need on "tulnukad mägedest", ja üldse, see ei ole rahvus, kuna neid on nii "vähe".
Perestroika ajal tundsid abhaasid, et Gruusia püüab abhaaside positsioone veelgi murendada. Märtsis 1989 toimus Lõhnõs Abhaasia rahvuslaste konverents, millel esitati nõudmised taastada aastatel 1921–1931 kehtinud Abhaasia põhiseadus. Nõuti, et taastataks Abhaasia NSV ja selle unikaalne lepinguline staatus võrdõiguslikus liidus Gruusia NSV-ga. Nõudmised esitas Suhhumi Ülikooli abhaasi rahvusest rektor ajalooteaduste professor Stanislav Lakoba. Abhaaside nõudmised jäeti tähelepanuta. 1989. aastal pärast Lõhnõ konverentsi toimunud rahutustes hukkus paarkümmend inimest. Zviad Gamsahhurdia võimupäevil kuulutati kogu Gruusia ainsaks riigikeeleks gruusia keel. Abhaasi keel ei saanud Abhaasias mingit staatust. Ühtlasi lõpetati Thbilisist saadud korralduse alusel abhaasi keeles kõrghariduse andmine ainsas abhaasia töökeelega kõrgkoolis – Suhhumi Ülikoolis, mis muudeti Thbilisi Ülikooli filiaaliks.
Juulis 1989 abhaaside ja grusiinide vahel toimunud verine konflikt ei olnud tingitud etnilistest erinevustest eri rahvuste vahel. Konflikti põhjused olid "ideoloogiline vastasseis" ja poliitiline võitlus. Akadeemik Andrei Sahharov nimetas Gruusiat "väikeseks impeeriumiks". Ta toetas abhaase, nimetades ära, et "erilise tähelepanuga tuleb suhtuda väikerahvuste probleemidesse ning et suurrahvuste vabadusi ja õigusi tuleb rakendada väikerahvuste huve kahjustamata". ,, , Abhaaside iseseisvuspüüdlusi toetas alati ka Eesti ajaloolane, orientalist ja poliitik Linnart Mäll.
Waśniów
Waśniów on küla Poolas Święty Krzyżi vojevoodkonnas Ostrowiec Świętokrzyski maakonnas, Waśniówi valla halduskeskus. Waśniów asub Ostrowiec Świętokrzyskist ligikaudu 12 km lääneedelas.
Waśniów sai linnaõigused enne 1467. aastat, kuid kaotas need 1869. aastal.
Huiabella Fantastica
Huiabella Fantastica on Eesti-Soome (bändi enda sõnul Talsinki ) punkbänd, mis tekkis pärast eesti pungi lagunemist.
Bänd avaldas oma esimese EP "Bufé lé madnessé" oktoobris 2014. Hiljem on nad keskendunud straight-edge-kultuurile ja kristlikule sõnumile, propageerides hoidumist mõnuainetest, ropendamisest ja lihasöömisest.
Laul ja kitarr - Matt Hoffman
Igor Krasnov
Igor Viktorovitš Krasnov (sündinud 24. detsembril 1975) on Vene riigiametnik.
22. jaanuarist 2020 on ta Venemaa Föderatsiooni peaprokurör. Ta on ka Venemaa Föderatsiooni Julgeolekunõukogu liige.
Kregor Hermet
Kregor Hermet (sündinud 9. juunil 1997 Tallinnas) on Eesti korvpallur.
Kregor Hermet on 2,04 meetrit pikk ja kaalub 98 kilogrammi.
Karjäär
Hermet alustas mängimist Audentese spordiklubis noortevõistlusi ja Audentese SG/Noortekoondises kus tegi ka oma debüüdi kunagises Eesti Korvpalli Meistriliigas. 2014. aastal mängis Hermet Kohila / Eesti Telekomi meeskonnas, seejärel aastal 2015 naasis Audentese SG/Noortekoondise võistkonda.
2016. aastal sõlmis ta lepingu Hispaania esiliiga klubiga Forca Lleida.
2018. aasta suvel naasis Hermet kodumaale ja sõlmis lepingu Tartu Ülikooli korvpallimeeskonnaga.
Pärast kahte head hooaega Tartus, sõlmis Hermet 2020. aasta suvel lepingu Eesti esiklubiga BC Kalev/Cramoga. Hermet võitis 2020. aasta sügisel BC Kalev/Cramoga PAF Superkarika ja heade esituste eest premeeriti teda Superkarika resultatiivseima mängija tiitliga.
Hermet kuulub Eesti meeste korvpallikoondisse.
Oleg Sapožnin
pisi|Oleg Sapožnin ja moekunstnik [[Krista Kajandu Miss Estonia 88 žüriis]] Oleg Sapožnin (27. detsember 1931 Tallinn – 2. juuli 2014 Tallinn) oli Eesti spordi-, kultuuri- ja majandustegelane ning jalgrattur ja jalgrattaspordikohtunik.
Sapožnin on maetud perekonna rahulasse Tallinna siselinna kalmistul.
Haridus
Ta lõpetas aastal 1949 Tallinna 30. Keskkooli ja aastal 1954 elektriinsenerina Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Täiendas end Moskva Mittestatsionaarses Energeetikainstituudis elektrivõrkude ja -süsteemide erialal.
Töökohad
Sapožnin töötas aastatel 1954–1975 Eesti Energias, alustades elektrijaama valveinsenerina ja lõpetades Eesti Elektrivõrkude Ehituse juhatajana. Ta olita Moskva olümpiamängude Tallinna purjeregati organiseerimiskomitee Tallinna osakonna ja hiljem valitsuse juhataja. Ta oli Eesti NSV Riikliku Filharmoonia viimane ja Eesti Kontserdi esimene direktor.
Tööstaaži kokku 56 aastat, neist Eesti Energia süsteemis 21 aastat.
Spordikarjäär
Oleg Sapožninist sai esimene Eestist ja NSV Liidust pärit rahvusvahelise tasemega jalgrattakohtunik. Sportima hakkas koolis, jalgrattasõidus olid tema innustajad Eimar Kask ja Miralda Merila. Saavutas koolinoorte ja Tallinna meistrivõistlustel auhinnalisi kohti. Ta tegutses paljudel suurvõistlustel jalgrattakohtunikuna (aastast 1970 oli Sapožnin rahvusvahelise kategooria kohtunik), sh 1972 ja 1996 OM-il (vanemkohtunikuna), 10 MM-il (2 korda peakohtunikuna). Avaldas kirjutisi ajakirjas Kehakultuur ja ajalehes Spordileht. Spordiraamatute "XXI olümpiamängud. Montreal 1976" (1978) ja "100 aastat jalgrattasporti Eestis" (1986) üks autoreid.
Hobid ja harrastused
pisi|[[Hugo Hiibus, Ants Antson ja Oleg Sapožnin Miss Estonia 88 žüriis]] Eesti Olümpiakomitee ja Eesti Jalgratturite Liidu tööst osavõtt auliikmena, maakodu rajamine ja selle eest hoolitsemine. Džässmuusika klubi tööst osavõtt.
Perekond
Tema isa oli multiinstrumentalist Vladimir Sapožnin, esinejanimega Boba.
Vanaisa Vassili Voinov ehitas Tallinna kogu Tsaari-Venemaa esimese betoonehitise: revüüteatri Grand Marina, milles muuhulgas paiknesid ka Tallinna suurim kino Ars ja lokaal Must Kass. Hoone sai suuri kahjustusi Tallinna pommitamisel, ent on tänapäevani tuntud kui Vene kultuurikeskus.
Olegi poeg Vladimir Sapožnin (11. detsember 1964 – 10. aprill 2023) töötas 30 aastat erinevates toiduainetööstuse ettevõtetes.
Raamat
Piret Kooli kirjutatud elulooraamat "Oleg Sapožnin – lõputu rahutuur" ilmus 4. oktoobril 2017 (kirjastus Post Factum, Tallinn 2017, 9789949603121. 384 lk). Teose esitlus toimus Olegi vanaisa Vassili Voinovi mälestuseks ehitatud WW Passažis – aadressil, kus Oleg lapsena elas.
''„21 aastat oma elust töötasin Eesti Energias, viis ja pool aastat tegin olümpiat, neli kuud töötasin ministrite nõukogus ning 12 ja pool aastat juhatasin filharmoonia tööd. Lõpuks sai minust Passaaži tegevjuht – need on kõik väga erinevad küljed. Aga tänu sellele, et olen spordiga tegelnud, on mul närvisüsteem säilinud,” tunnistab 60 aastat maailma tippvõistlustel jalgrattakohtunikuna osalenud Oleg Sapožnin oma päevaraamatus.''
Mahukas elulooraamatus saavad sõna kümned Oleg Sapožnini sõbrad ja tuttavad. Põhirõhk on ta enda räägitud lugudel, mida ta on Eesti Spordimuuseumi helilindile rääkinud enam kui 17 tundi.
Kellapid
"Kellapid" on Eestis toodetud komöödiaseriaal. Seriaali stsenarist on Mart Juur.
Seriaali esimene jagu oli TV 3 eetris 6. oktoobril 2016. Kokku on olnud sarja ühe hooaja jooksul eetris 11 jagu.
Kriitikute hinnang
Õhtulehe veebiväljaandes arvustas teletoimetaja Keit Paju seriaali avajagu: "Üks asi, mis sarja juures veidi imelik tundus, oli see, et seda reklaamiti kui kogupere komöödiasarja, kuid juba esimeses osas toodi ekraanile teemad nagu kaalu langetamine, homod ja seks."
Publiku hinnang
Õhtuleht korraldas novembris 2016 oma lugejate seas küsitluse, millele vastanutest koguni 57% arvas, et "Kellapid" on tollal eetris olnud Eesti teleseriaalidest halvim. Hoolimata tugevast kriitikast oli saatel suhteliselt palju vaatajaid. Kantar Emori andmetel oli oktoobris 2016 TV3e vaadatumate saadete seas “Kellapid” kümnendal kohal, 79 000 vaatajaga.
John A. Macdonald
John Alexander Macdonald (10. või 11. jaanuar 1815 – 6. juuni 1891) oli Kanada riigitegelane.
John A. Macdonald oli Kanada Dominiooni rajajate seas – üks Kanada Konföderatsiooni Isasid ning Kanada esimene peaminister (1867–1873, 1878–1891). Tema poliitiline karjäär kestis ligi pool sajandit.
Ingrida Šimonytė
Ingrida Šimonytė (sündinud 15. novembril 1974 Vilniuses) on Leedu poliitik, alates 11. detsembrist 2020 peaminister, 24. novembril 2020 esitas president Gitanas Nausėda oma dekreediga peaministri kandidaadiks, mille seim heaks kiitis. Peaministri kandidaat peab 15 päeva jooksul esitama parlamendile valitsuse programmi ja koosseisu. Esialgu on see kavas 10. detsembril, seni jätkab kohusetäitjana Saulius Skvernelis. Šimonytė on parteitu. Ta oli 7. juulist 2009 kuni 13. detsembrini 2012 Leedu rahandusminister.
Ta lõpetas aastal 1992 Vilniuse 7. Keskkooli (praegu Vilniuse Žirmūnai Gümnaasium, asub Žirmūnai linnaosas). Aastal 1996 lõpetas ta Vilniuse Ülikooli majandusteaduskonna ärikorralduse bakalaureusena, aastal 1998 majandusteaduskonna rahandusmagistrina.
Usėnai
pisi|left| Usėnai (saksa keeles Mädewald) on küla Leedus Šilutė rajoonis, Usėnai valla halduskeskus. Külas asuvad põhikool ja raamatukogu. Usėnai asub Klaipėda ja Pagėgiai vahelise raudtee ääres Veižase jõe kaldal. Külas asub Usėnai raudteejaam.
Küla mainiti kirjalikult esimest korda aastal 1722. Aastal 1874 valmis küla läbiv raudtee, mille äärde rajati ka raudteejaam. Küla kuulus Memeli piirkonda, mis liideti Leeduga aastal 1923. Aastal 1944 toimusid küla all Saksamaa ja Nõukogude liidu vägede vahel ägedad lahingud. Nõukogude ajal oli küla kohaliku sovhoosi keskasulaks. 6. juunil 1966 avastas rühm kohalikke noorukeid metsast lõhkemata mürsu. Nad üritasid seda avada, mille tagajärjel mürsk lõhkes, tappes seitse last. Aastal 1976 rajati külla II maailmasõja ohvrite mälestamiseks puitskulptuuride kompleks. Aastal 2002 ehitati külla katoliku kabel.
Intertüdruk
Süžee
Leningradi meditsiiniõde Tanja Zaitseva on lisaks oma põhitööle ka valuutaprostituut. Tema rootslasest klient Ed Larsen teeb talle abieluettepaneku. Tanja nõustub, kuna ta tahab Läände pääseda, et elada jõukat elu ja maailma näha. Kuid välismaale pääsemiseks tuleb ületada mitmed bürokraatlikud takistused. Tanja peab tooma tõendi oma isalt, et sel pole tema suhtes mingeid pretensioone. Tanja pole oma isa juba 20 aastat näinud. Viletsas materiaalses seisus isa nõuab Tanjalt selle tõendi eest 3000 rubla. Tanjal pole seda raha kusagilt võtta ning ta on sunnitud selle summa teenima prostitutsiooniga.
Esialgu meeldib Lääne elu Tanjale väga, kuid varsti saabub pettumus. Rootsi "sõbrad" ei unusta hetkekski, millega Tanja Nõukogude Liidus raha teenis. Tanja mees Ed Larsen armastab teda, kuid teeb talle tema harjumuste kohta pidevalt märkusi. Tanja saab aru, et ta on täiesti võõras inimene tundmatus maailmas. Tanja tahab oma ema külastada. Siis teatab üks Tanja sõbranna talle telefoni teel, et tema suhtes on Nõukogude Liidus algatatud kriminaalasi valuutaspekulatsioonide süüdistusega. Uurijad käivad Tanja ema juures ja räägivad talle, et ta tütar on tegelenud prostitutsiooniga. Tanja õpetajannast ema on vapustatud ja keerab gaasikraani lahti, soovides lõpetada elu enesetapuga. Naabrid tunnevad gaasilõhna, murravad korterisse sisse ja päästavad ta. Samal ajal tunneb Tanja kuuenda meelega, et juhtunud on midagi hirmsat. Ta istub autosse ja kihutab lennujaama, sattub aga liiklusõnnetusse ja hukkub.
Varia
1989. aastal käis Nõukogude Liidu kinodes filmi vaatamas 44 miljonit inimest.
Toborna pettäi
pisi Toborna pettäi (ka Toborna pettai) on kaitsealune mänd ja pühapuu Võrumaal Noodaskülas Rõuge kihelkonnas.
Toborna pettäi kasvab Kütioru idanõlval niinimetatud Tobornamäel ja on kaldunud Võru-Loosi maantee kohale.
Puu on aja jooksul kaotanud suuri oksi ja ladvatüve, millest on jäänud puule nähtavad jäljed. Puu võra on ümbruse mõjul tugevasti muutunud. Kui puu kasvab lagedal põllumaastikul, sirutus võra vihmavarjunataoliselt maantee kohale, kuid lähiümbruse võsastumise tõttu kuivasid äärmised oksad ja keskel hakkasid need püramiidselt valguse poole tõusma. Haljendama on jäänud vaid üks alumine oks, puu vanim osa meenutab kändu ümbermõõduga 2,8 meetrit.
Puu vanus on teaduslikult määratlemata.
Rahvapärimuse järgi on mänd suurema püha puudesalu viimane puu, kuhu on ohvreid toodud. Samuti on muistendipärimuses peetud puud Vastseliina lossi kulla peidupaigaks, mille venelaste eest taganev Rootsi sõjavägi oli puu alla peitunud. Kulda tulevat pärimuse järgi otsida tuleb seitsme sõdurisineli kauguselt, suunast, kuhu teatud täiskuu-keskööl langeb puu vari.
Éver Banega
Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Boca Juniors, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2000. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2007. aastal. Samal aastal võitis ta klubiga Copa Libertadorese.
2008. aastal liitus ta Hispaania kõrgliiga klubiga Valencia. Hooajal 2008–09 mängis ta laenul Madridi Atléticos. Pärast mängis ta Valencias kuni 2014. aasta jaanuarini, mil läks laenule Argentina kõrgliiga klubisse Newell's Old Boys.
2014. aasta augustis naasis Banega Hispaania kõrgliigasse, sõlmides lepingu Sevillaga. Hooajal 2016–2017 mängis ta Itaalia kõrgliiga klubis Milano Internazionale, kuid mängib pärast seda taas Sevillas. Hooaegadel 2014–15, 2015–16 ja 2019–20 võitis ta Sevillaga UEFA Euroopa Liiga.
Hooajal 2020–21 asus ta mängima Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Shabab.
2007. aasta tuli Banega Argentina kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. 2008. aasta suveolümpiamängudel võitis ta Argentina olümpiameeskonnaga kuldmedali. Argentina jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 2008. aasta jaanuaris sõprusmängus Guatemala vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 26. märtsil 2013 MM-i valikmängus Boliivia vastu. Ta on kuulunud Argentina koondisse 2011. aasta Copa Américal, 2015. aasta Copa Américal, 2016. aastal Copa América Centenariol ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Sergio Reguilón
pisi|Sergio Reguilón (2018) Sergio Reguilón Rodríguez (sündinud 16. detsembril 1996 Madridis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Tottenham Hotspur ja Hispaania jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Madridi Realis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. 2015. aastal debüteeris ta klubi reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 mängis ta Hispaania kolmandas liigas laenul UD Logroñéses.
Madridi Reali põhimeeskonnas tegi ta debüüdi 2. oktoobril 2018 UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus Moskva CSKA vastu. Hispaania kõrgliigas tegi ta debüüdi 3. novembril 2018 mängus Valladolidi Reali vastu. Hooajal 2019–20 mängis ta laenul Sevillas.
2020. aasta septembris sõlmis ta viieaastase lepingu Tottenhamiga.
Hansen (Liivimaa aadlisuguvõsa)
Hansen (vene keeles Ганзен) on Alam-Saksimaalt Hildesheimist pärit kaupmehe- ja aadlisuguvõsa. Tänapäeval elavad Hansenid Kanadas.
Ajalugu
Suguvõsaliin algab Hildesheimi raehärra Jobst Hanszesiga (Hansen) (suri 1710). Tema poeg Jobst Heinrich Hansen (1697−1758) asus elama Leipzigi, kus valiti raehärraks ja linnapeaks. Viimase pojapojapoeg Wilhelm Heinrich Hansen (1808−1879) astus Venemaa teenistusse ja tõusis sõjaväeteenistuses kindralleitnandiks. Ta omandas ohvitseripatendi kaudu Venemaa aadliseisuse ja võeti 9. jaanuaril (vkj) 1870 Liivimaa rüütelkonna matriklisse.
Märt Hunt
pisi|Märt Hunt ETV saates "Tähelaev. Kadri Hunt" (2005) Märt Hunt (19. märts 1940 Paide – 14. märts 2020 Tallinn) oli eesti helilooja, muusikapedagoog ja ansamblite juht.
Haridus
Ta lõpetas 1958. aastal Paide Keskkooli. Aastatel 1958–1960 õppis Tallinna Muusikakoolis koorijuhtimist Harri Ilja klassis. 1965. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhina Jüri Variste klassis.
Töö
Juba keskkooli ajal juhendas ta orkestrit ja meesansamblit. Hiljem töötas Tallinna 46. Keskkooli muusikaõpetajana, Noorsoo kultuuripalees Mustpeade majas ja Tallinna Õpetajate Majas. Juhatas asutuste ansambleid, samuti ansambleid Ritsikad, Elektra ja Kooli-prii.
Looming
Kirjutanud palju lastelaule. Nendest tuntumad on „Sulle, emake“, „Kommilaul“, „Kuula ikka väiksemat“ ja „Las sadada“.
Märt Hundilt on ilmunud lastelaulude kogumikke, kassett „Päkapikumaa laulud“ ning CD „Kuula ikka väiksemat“.
Tema loomingust on esitatud laulu- ja tantsupidudel järgmisi palu:
Isiklikku
Abikaasa Reet Hunt on algklassiõpetaja, korraldanud rahvusvahelist konkurssi „Noor muusik“ ning lastele muusikalavastusi „Talvetrall“ ja „Päkapikumaa“.
Tütar Kadri Hunt on laulja, helilooja, muusikaõpetaja ja koorijuht. Laulab ansamblites Vox Clamantis, Heinavanker ja Hüüd&Hääl. On Püha Miikaeli poistekoori dirigent ja Eesti Raadio Laste Laulustuudio juhataja.
Lapselapsed on pianist, õppejõud ja rahvusvahelise konkursi „Noor muusik“ korraldaja Mihkel Poll ning viiuldaja ja õppejõud Mari Poll-Novaković.
Fałków
Fałków on küla Poolas Święty Krzyżi vojevoodkonnas Końskie maakonnas, Fałkówi valla halduskeskus. Fałków asub Końskiest umbes 22 km läänes.
Fałków sai linnaõigused 1340. aastal, kuid kaotas need 1869. aastal.
Focki loss
Focki loss (letseburgi keeles: Fockeschlass; saksa keeles: Fockeschloss) asus Luksemburgi Suurhertsogiriigis Koerichi lossist vaid 200 meetrit läänes. Lossi asustasid Fock von Hübingeni perekonna rüütlid. Lossi hakati nimetama lossiks alles 1593. aasta paiku, kui abiellumise teel sai lossi isandaks Viandeni krahvkonna haru. Praegu meenutavad endist lossi vaid saali- ja tänavanimed.
Ajalugu
Focki loss asus Fockegaarti künkal ja sai nime aadliperekonna Fock von Hübingeni järgi, kellele kuulus loss aastatel 1487–1593.
1593. aastal läks Focki loss abielu teel Nassau perekonna valdusse. Aastatel 1596–1632 lisati elamu lääneküljele ristkülikukujuline renessansshoone. Kraavi lõunapoolses osas asuv puidust sillauks asendati kivisillaga ja 1632. aastal ehitati idamüüri ette kabel. Selle kinkisid Ludwig von Nassau ja tema abikaasa Claudia Fock von Hübingen ühise testamendiga.
18. sajandi alguses jätkus ajahambast puretud linnuse renoveerimine. 3. juunil 1738 omandas Focki lossi Ansembourgi parun Lambert-Joseph de Marchant, mõni kuu hiljem omandas ta ka kõrval asunud Koerichi lossi ja ühendas kaks Koerichi kinnistut. Focki loss jäi lagunema ja 1777. aastal tõdeti, et lossist on järel vaid varemed. 1788 on dokumentides mainitud, et lagunenud kabel lammutati. Kivid eemaldati järk-järgult ja neid kasutatakse külas elamuehituseks. 1900. aasta paiku on alles vaid mõned lossi keldriruumid.
Loss praegu
Praegu ei ole lossikompleksist midagi järele jäänud. Fockeschlass 'i järgi on nimetatud küll aga saale ja tänavaid. Ühingu Käercher Schlassfrënni algatusel paigaldati 31. mail 2011 Focki lossi tee äärde Focki lossi lugu kajastav mälestustahvel.
Kohtunik (film)
Kohtunik on Andres Puustusmaa 2019. aasta film, mille peaosas on Mait Malmsten.
Film kogus 2019. aastal 7515 kinokülastust ja teenis 40 tuhat eurot kassatulu.
Olari Koppel
Olari Koppel (sündinud 16. jaanuaril 1969) on Eesti ajakirjanik ja riigiametnik.
Ta lõpetas 1995. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajakirjanduse erialal.
Fernando Francisco Reges
pisi|Fernando 2014. aastal [[Manchester City särgis]] Fernando Francisco Reges Mouta (enam tuntud lihtsalt kui Fernando; sündinud 25. juulil 1987 Alto Paraíso de Goiáses) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Sevilla.
Ta alustas klubikarjääri 2006. aastal Brasiilia klubis Vila Nova.
2007. aastal liitus ta Portugali kõrgliiga klubiga Porto. Hooajal 2007–08 mängis ta laenul teises Portugali kõrgliiga klubis, Estrela da Amadora. Portos mängis ta pärast seda kokku kuus hooaega. Hooaegadel 2008–09, 2010–11, 2011–12 ja 2012–13 tuli ta klubiga Portugali meistriks. Lisaks võitis ta Portoga kolm korda Portugali karika, kolm korda Portugali superkarika ja hooajal 2010–2011 UEFA Euroopa Liiga.
2014. aasta juunis liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Manchester City, kus mängis kokku kolm hooaega. Aastatel 2017–2019 mängis ta kaks hooaega Türgi kõrgliiga klubis Galatasaray ning mõlemal hooajal klubiga Türgi meistriks.
2019. aasta juulis liitus ta Sevillaga.
Saugos
Saugos (saksa keeles Saugen) on küla Leedus Šilutė rajoonis, Saugose valla halduskeskus. Külas on põhikool. Saugos asub Klaipėda ja Pagėgiai vahelise raudtee ääres, seal asub Kukorai raudteepeatus. Külas on sündinud saksa ajaloolane Reinhard Wenskus.
Küla mainiti kirjalikult esimest korda aastal 1722. Aastal 1875 valmis küla läbiv raudtee. Aastal 1905 ehitati külla luteri kirik, aastal 1947 valmis sealne katoliku kirik. Küla kuulus Memeli piirkonda, mis liideti Leeduga aastal 1923.
Riina Raudsik
Ta pälvis aastal 2015 avalikkuse huvi seoses osalusega MMS-i tarvitamise teemalises Facebooki-grupis.
Haridus
1968. aastal lõpetas Riina Raudsik Tartu Lastemuusikakooli klaveri erialal. 1970. aastal lõpetas Raudsik Tartu I Keskkooli ja astus Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonda sportmängude erialale (korvpall). Aastal alustas Raudsik õpinguid arstiteaduskonnas. 1977. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli kirurgina. Aastatel 1977–1978 oli ta internatuuris Tartu Kliinilises Haiglas, kus kvalifitseerus anestesioloogiks. Aastatel 1982–1984 oli ta kliinilises ordinatuuris kardioloogia alal, baasiks Tallinna Kiirabihaigla infarktiosakond, juhendaja Jüri Gross. Aastatel 1997–2000 spetsialiseerus perearstiks. Aastal 2004 omandas ta töötervishoiuarsti kvalifikatsiooni.
Sport
Aastatel 1969–1971 mängis ta korvpalli Eesti noortekoondises ja TRÜ naiskonnas (treenerid Rita Sild ja Edgar Naarits).
Töö
Aastatel 1979–1981 oli Raudsik Tallinna Kiirabihaigla kiirabijaama kardioloogia- ja reanimatoloogiabrigaadides kiirabiarst. Aastatel 1984–1989 oli ta kardioloog Tallinna Kiirabihaigla I infarktiosakonnas ja kardioreanimatoloog sama haigla kardioreanimatsiooni osakonnas. Alates 1989. aastast on ta Jüri tervisekeskuse juhataja ja arst. 1991. aastal võttis ta seal kasutusele vibroakustilise ravimeetodi.
Eesti Kunstiselts
Eesti Kunstiselts oli Ants Laikmaa algatusel 1907. aastal asutatud esimese eesti kunstiorganisatsioon.
Riina Raudsik
Avalikkusele suunatud tegevus
Ta on pidanud loenguid teemadel, mis puudutavad inimese tervist, energeetikat, antidepressante, tervislikku toitumist, adekvaatset veetarbimist, liikumise tähtsust, põletike olemust organismis, keha loomuliku paranemise võimalusi, keha füsioloogiat, biokeemiat, energiatootmise protsesside olemust jne.
Eesti Kunstiselts
1903. aastal avaldas Ants Laikmaa ajalehes Teataja "Üleskutse", milles rõhutas kunsti tärkavat osatähtsust eesti kultuuris ja selle tutvustamise vajadust. Üleskutse avaldamise järel sõitis Laikmaa Peterburi, kus kohtus oma peamise mõttekaaslase, tollase Stieglitzi kunstikooli õpilase Voldemar Pätsi ja veel kümmekonna noore kunstniku ja kunstiõpilasega, kuid 1905. aasta sündmuste tõttu valmis seltsi põhikiri alles 1906. aasta augustis. Eesti Kunstiseltsi asutamiskoosolek toimus 1907. aasta aprillis. Seltsi esimeheks valiti Laikmaa. Ööl vastu 3. juunit 1907 ta arreteeriti ja pagendati Eestist.
Riina Raudsik
Avalikkusele suunatud tegevus
Ta on kirjutanud ka avalikkusele suunatud artikleid ja raamatuid.
Eesti Kunstiselts
Eesti Kunstiseltsi tegevus elustus 6. septembril (vkj. 24. augustil) 1909, kui tuli kokku üldkoosolek ja valiti uus eestseisus eesotsas Voldemar Pätsiga. 1910. aastal korraldati Eesti Kunstiseltsi esimene näitus. 1912. aastaks oli kunstiseltsist saanud toonases kultuurielus arvestatav organisatsioon.
Riina Raudsik
Avalikkusele suunatud tegevus
Raudsik kirjutas eessõna 2009. aastal eesti keeles ilmunud Robert O. Youngi ja Shelly Redford Youngi raamatule "pH ime: tasakaalusta oma toitumist, paranda oma tervist" (tõlkija Raili Puskar, kirjastus Balti Raamat). Raamat soovitas juua MMSi ja vesinikperoksiidi. Raamatu ilmumise järel tegid mürgistusteabekeskus, kiirabi ja Tartu Ülikooli toksikoloogid ajakirjanduses ühisavalduse, milles palusid inimestel kloordioksiidi või vesinikülihapendi lahuseid mitte mingil juhul juua.
Eesti Kunstiselts
1912. aasta septembris avati Eesti Kunstiseltsi joonistuskursused. Seejärel asus selts taotlema kooli avamise luba ja esimene eesti kunstikool avatigi 1914. aasta sügisel. Esimesed aastad tegutses Tallinna Kunsttööstuskool Eesti Kunstiseltsi koolina.
Seltsi liikmeskonda lisandus tuntud kunstnikke. 1913. aastal saabus Eestisse tagasi Laikmaa, sama aasta märtsis valiti ta seltsi kunstinõukogu liikmeks. Aasta pärast kuulus sellesse nõukokku Nikolai Triik ja mõni aeg hiljem ka Kristjan Raud.
Riina Raudsik
MMSi skandaal
2015. aasta septembris puhkes MMSi propageerimisega seotud meediaskandaal, kus Riina Raudsikule heideti ette MMSi tarvitamise soosimist, sest ta osales MMS-i tarvitajate Facebooki-grupis. Raudsik väitis, et on kõigest vaatlejana teema vastu huvi tundnud ega ole kunagi patsientidele MMSi soovitanud.
Eesti Kunstiselts
Kunstiseltsi tegevuse tähtsateks tähisteks jäävad näitused aastail 1916, 1917 ja 1918.
Eesti Kunstiseltsi tegevuse jäljed kaovad 1919. aastal Eesti Kunstiseltside Keskkomitee asutamises osalemise järel.
Riina Raudsik
MMSi skandaal
Novembris 2015 heideti ta Eesti Arstide Liidust välja.
Jüri Tervisekeskuse suhtes viidi läbi järelevalvemenetlus; Terviseamet tuvastas, et "MMSi ei ole Riina Raudsik kunagi inimestele tutvustanud ega andnud selle kasutamiseks ka soovitusi". Küll aga koostati Jüri Tervisekeskuse OÜ-le mitmeid ettekirjutusi, soovitati läbi viia perearstide ümbersertifitseerimine Eesti Perearstide Seltsi juures ning tehti Haigekassale ettepanek kontrollida Jüri Tervisekeskuses osutatavate teenuste vastavust kehtestatud tingimustele ja kontrollida kehtivate ravijuhiste järgimist.
Isiklikku
Riina Raudsiku ema Tamara Raudsik oli stomatoloog, isa Heino Raudsik näitleja ja korvpallur.
Sotsiaalne raha
pisi|Sümbol, mida kasutatakse interneti virtuaalplatformidel (Facebook, YouTube jts) suhtumise väljendamiseks. Sotsiaalse raha mõiste viitab varudele, mis tekib majanduslikust tegevusest kogukondlikus toodete vahetuses (vt. LETS) või virtuaalsest tegevusest suhtlusvõrgustikes. Viimasel juhul väljendub see like’ides, mille hulk muutub reklaamiandjate kaasabil rahalise tulu allikaks või token’itena, mida platformi kasutaja teenib selle tegevuses aktiivselt osaledes (vt. näiteks Brave).
Kasu, mis tekib sotsiaalsest osalusest võib jagada järgmisteks osadeks:
Ajalugu
Adam Smith (1723-1790), Šoti filosoof arutles oma 1759. aastal andis Smith välja teoses „The Theory of Moral Sentiments“ (Moraalitunde teooria) teemal, milles ta uuris seda, kuidas inimesed tunnetavad üksteist, mõistavad teiste vajadusi ja tunnevad neile kaasa. Töö käigus leidis ta, et inimesed jälgivad üksteist suhtluse käigus ning teevad järeldusi saadud kogemustest. Selleks, et teised peaksid inimese käitumist õiguspäraseks ja õiglaseks, peab ta ületama oma egoistliku omakasu püüde ning käituma sündsalt või vähemalt teesklema seda välismaailmale. Inimestevaheliste suhete uurimiseks lõi Smith virtuaalse „erapooletu vaatleja“ isiku, kes esindas kogukonda kui tervikut ning hindas sellest lähtudes, mida tunnustada kasulikuna sootsiumile ja õiglasena teiste inimeste suhtes. Sellest omakorda ilmnes see, mida eraisikud tunnustavad ühisosana ja väljendatakse mõistetega: terve mõistus ja avalik huvi (ingl: Common sense and Public interest). Smithi ‘vastastikuse sümpaatia’ teooria järgi jälgivad inimesed seda, kuidas teised tajuvad nende käitumist ja milliseid järeldusi nad sellest teevad (nn kohtuotsused), saades seeläbi teadlikuks enda käitumise järelmitest. Tagasiside, mis tekib inimeses teiste hinnangute tajumisel (või ettekujutamisel), loob aluse üksteisest arusaamiseks, suunab inimeste käitumist ja kujundab ühiskondlikke käitumispõhimõtteid. Kui sümpaatia põhimõte võimaldab inimesel teise motiive heaks kiita või ümber lükata, siis erapooletu vaatleja allutab tema motiivid ja käitumise moraalsele hinnangule. Kui kaastunnet võib pidada Smithi moraaliteooria aluseks ja see vastab küsimusele, milline põhimõte muudab teatud tegevused, motiivid jms moraalselt heaks, siis erapooletu vaatleja on moraali kriteerium ja vastab küsimusele: milline käitumine väärib moraalset heakskiitu? Smithi sõnul saab see idee teatava kehtivuse vaid siis, kui inimesel on ka tahe empaatiat tekitada, et panna ennast teise rolli, kelle vastu kaastunnet soovitakse näidata. Sellest loogikast lähtudes sõnastas ta teesi, et moraali reeglid on vahend, mille kaudu inimesed loovad oma reaalsuse.
Rakendused
pisi|Cincinnati ajaraha Ajaraha ja ajapanganduse idee lähtub töö väärtusteooriast  kontseptsioonist ning selle põhiselt on juurutatud erinevaid sotsiaalse raha projekte Ameerika Ühendriikides (Cincinnati time money 1827-1830, Ithaca HOURS al. 1991), Suurbritannias (The National Equitable Labour Exchange 1832-1835, Time Bank UK al. 2002), Jaapanis (Volunteer Labour Bank 1973-2007) ja globaalsel tasandil (Time Republik al. 2013).
Kogukonnasisene vahetussüsteem (Community Exchange System) on LETS’i kontseptsiooni edasiarendus. Kogukonnasisese vahetussüsteemi asutasid Tim Jenkin (õpetaja ja apartheidi vastane) ja Don Northcott 2003. aastal Kaplinna Ajapangana (Cape Town Talent Exchange) projekti raames. Tehingute vormistamiseks kasutatakse digitaalset makseühikut, mida nimetatakse „talendiks“. Tegevuse käigus, kulude vähendamiseks ja tegevusala laiendamiseks, arendati välja tarkvara ning internetipõhine lahendus. 2008. aastal registreeriti ametlikult tulu mittetaotlev ettevõte Community Exchange Systems Ltd, millest hiljem kasvas välja rahvusvaheline ettevõte CES International. 2019. aastal oli sellele ettevõttel neli CES-serverit (Kaplinnas, Taiwanil ja Austraalias kaks), mis teenindavad kogu rahvusvahelist võrgustikku. Võrgustikku kuuluvad ka Hispaania Integraal CES, mis teenindab Euroopa ja Ladina-Ameerika kogukondi ning Genfis asuv CommunityForge.net. 2021. aasta seisuga on sellel esindused 103. riigis ning neid ühendab CES’i veebisait, mis võimaldab ka teostada vahetusi ülemaailmsel tasandil. Eestist osalevad selles projektis kaks kogukonda  (Seto turg ja Laagri ajapank). Igal kogukonnal on oma „valuuta“, mille haldussüsteem salvestab toimunud tehingud oma kontosüsteemis. Enamik tehinguid toimub vastastikuse krediteerimise, kuid mõned ka ajapanga  põhimõttel. Mõned kasutavad paralleelselt veel paberraha, e-raha kaasaskantava vormina.
Sotsiaalse krüptoraha mõiste märgib Web 4.0’l keskkonnas realiseeritavat, tehisintellektil ning plokiahelal põhinevat detsentraliseeritud rahasüsteemi, milles kasutusel olev makseühik seotakse inimese keskkonnahoidlikust ja sotsiaalset jätkusuutlikkust hindava käitumisega. Süsteemi toimimise eelduseks on asjade internet (IoT), BigData vabakasutus ja vabaturumajandusele omane täielikku läbipaistvus. Sellise rahasüsteemi realiseerimist katsetati rahvusvahelise projekti Finance 4.0 raames, kuid selle praktikas rakendamine eeldab tehnoloogilist arengutaset, mida pole veel saavutatud.
Albaania president
Albaania Vabariigi president on Albaania riigipea ja ühtlasi sõjaväe ülemjuhataja.
Lasteekraan
Lasteekraan on Eesti Rahvusringhäälingu lastele suunatud ristmeediaplatvorm. Platvorm on eelkõige lastele mõeldud sisu voogedastamiseks, kuid sisaldab ka eakohaseid mänge. Lasteekraani portaali on koondatud kõik rahvusringhäälingu lastesaated, multifilmid ja muu noorematele vaatajatele mõeldud sisu.
Albaania president
Presidendi valib Albaania Parlament kolmeviiendikulise häälteenamusega viieks aastaks. Albaania põhiseadus määrab presidendile maksimaalselt kaks ametiaega. Ametisse astuv president peab parlamendi liikmete ees andma ametivande.
Praegu ametis olev president on Bajram Begaj.
Lasteekraan
Lasteekraan asendas 2019. aastal ERRi eelmise lastele suunatud Lastejaama veebiportaali.
Antonio Čolak
Antonio-Mirko Čolak (sündinud 17. septembril 1993 Ludwigsburgis) on Saksamaal sündinud Horvaatia jalgpallur, kes mängib ründajana Šotimaa kõrgliigaklubis Rangers.
Aastatel 2018–2020 mängis ta Horvaatia kõrgliiga klubis HNK Rijeka. Hooajal 2019–20 lõi ta Horvaatia kõrgliigas 20 väravat ning oli kahe teise mängija kõrval liiga suurim väravakütt. Aastatel 2019 ja 2020 võitis ta Rijekaga Horvaatia karikavõistlused.
2020. aasta septembris sõlmis ta lepingu Kreeka kõrgliiga klubiga PAOK FC. 2021. aasta märtsis läks ta Rootsi kõrgliigaklubisse Malmö FF. 2021. aastal lõi ta Rootsi kõrgliigas 14 väravat ja tuli Malmöga Rootsi meistriks.
2022. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Rangersiga.
Horvaatia jalgpallikoondises debüteeris Čolak 11. novembril 2020 sõprusmängus Türgi vastu.
Piisavus
Piisavus (inglise sufficiency, eco-sufficency) on rahuldumine mingi teenuse- või tootmistasemega pideva kasvutaotluse ja sellest lähtuva loodusvarade tarbimise lakkamatu kasvamise asemel.
Piisavus ja ökotõhusus on säästva arengu saavutamise meetmetena väga olulised, sest kui ökotõhususe taotlemisega ei taotleta ka piisavust, siis jääb tõhususe abil saavutatud dematerialiseerimine tarbimise kasvu tõttu olematuks (loodusvarakasutus ei vähene näiteks siis, kui kaks korda vähem kütust tarbivat sõiduautot kasutatakse kaks korda pikemaks teekonnaks).
Kuna kõrge elukvaliteediga riikides on seos materiaalse jõukuse, SKT ja heaolu vahel suhteliselt lõtv, siis peaks piisavus olema võimalik ilma elukvaliteedi languseta, sest heaolu suurendamiseks võib kasutada ka puhkust ja teisi materiaalseid vahendeid mittevajavaid tegevusi.
Raudalu kivid
pisi|Raudalu Suur kivi Raudalu kivid on Tallinnas Nõmme linnaosas Raudalu asumist põhja pool kahel pool Karuse tänavat asuv kaitsealuste rändrahnude rühm, mis koosneb neljast lähestikku asuvast kivist.
Kõige suurem rahn on Raudalu Suur kivi, mida kasutas muistendi järgi Vanapagan, kui ta Kalevipojaga võidu kivi viskas.
Konditsioneerimine
Konditsioneerimine (ladina keeles condicio tingimus, olukord) on mingite tingimuste loomine, normi viimine.
Tehnikas tähendab konditsioneerimine ruumi suunatava õhu töötlemist, et anda sellele soovitud omadusi. Konditsioneerimist kasutatakse ruumides või sõidukites inimestele, tootmises tehnoloogilise protsessi kulgemiseks sobiva sisekliima tagamiseks. Konditsioneerimisel võidakse õhku soojendada, jahutada, tolmust puhastada, niisutada, kuivatada, desodoreerida või odoreerida ning ioniseerida. Õhu konditsioneerimiseks kasutatakse konditsioneeri (klimaatorit).
Integraal
pisi|Määratud integraal funktsioonist f(x) lõigul [a,b] on sinise ja kollase pinna pindalade vahe Integreerimine on koos oma pöördtehte diferentseerimisega üks matemaatilise analüüsi baasmõistetest.
Määratud integraal reaalmuutuja funktsioonist f(x) lõigul [a,b] on suurus mida võib tõlgendada kui funktsiooni f(x) graafiku ja x-teljega piiratud pinna pindala. Pindala loetakse negatiivseks, kui f(x) on negatiivne, ja positiivseks, kui f(x) on positiivne.
Konditsioneerimine
Teiseks tähendab konditsioneerimine teravilja jahvatuseelset niisutamist ja soojendamist, mille tulemusena eralduvad kestad terade jahvatamisel hõlpsamini ja paranevad jahu küpsetusomadused.
Integraal
Määramata integraal reaalmuutuja funktsioonist f(x) on funktsioon kus tuletis F'(x) = f(x). Määramata integraali tundmine võimaldab arvutada määratud integraali: Viimast võrdust nimetatakse Newtoni-Leibnizi valemiks.
Formaalsed definitsioonid
Integraali võib defineerida erinevalt. Järgnevalt on toodud mõned levinumad integraalide tüübid:
Integraalide liigitus integreerimispiirkonna järgi
Integraale saab liigitada nende integreerimispiirkonna järgi:
Ameerika mäed
pisi|[[Eftelingi lõbustuspargi ameerika mäed]] Ameerika mäed (inglise keeles roller coaster) on lõbustusatraktsioon, kus sõidetakse järske pöördeid, tõuse ja langusi tegeval maapinnast kõrgemal õhus oleval rööbasteel. Inimesed sõidavad seal avatud vagunites.
Atraktsiooni esineb lõbustus- ja teemaparkides kogu maailmas. Ameerika mägede rööbasrada ei pea ilmtingimata kulgema ringselt, mõnel puhul sõidetakse raja lõpust tagurpidi tuldud teed mööda tagasi. Kaks või rohkem teineteisega ühendatud vagunit moodustavad rongi. Enamikul Ameerika mägedel sõidetakse mitme vaguniga rongides, kus reisijad on kinnitatud oma istme külge. Kuid leidub ka atraktsioone, kus vagunid sõidavad rööbasteel ühekaupa.