Love,_Friendship,_and_the_Self
2.2 Tuntavad hinnangud ja tähtsuse konstitueerimine
Sellel, et millelgi on tähtsus, ja sellel, et miski on sellise projektiivse ratsionaalse emotsioonide mustri fookus, on kahepoolne seos. Need mustrid sõltuvad tähtsusest. Emotsioonid kui intentsionaalsed tähtsusetunded ei saa olla õigustatud, kui nende fookusel ei ole tähtsust. Neis peituv sidumus on mõistetav ratsionaalsena ainult selle tähtsuse kaudu: tundes, et fookusel on tähtsus, tunnen ma, et ta väärib tähelepanu ja kutsub vastavates olukordades teisi emotsioone. Konkreetsed emotsioonid eeldavad kohase objektina tähtsust. Nüüd võib tunduda, nagu tähtsus mõisteliselt eelneks projitseeritavatele ratsionaalsetele emotsioonide mustritele, aga see tähendaks ignoreerida nendevahelist teist mõistelist seost. Niivõrd kui miski on sellise emotsioonide mustri fookus, tagab selle mustri projitseeritavus, et fookuse soodsale või ebasoodsale käekäigule reageeritakse asjakohase emotsiooniga. Emotsioonide mustri projitseeritavus on tundlikkuse kohandatus fookusega, ja selline valvsus ongi tavaliselt tähtsuse jaoks nõutav. Mustrid ei tee arusaadavaks mitte ainult dispositsiooni fookusele reageerida. Et muster on ratsionaalne, siis peaks tundma neid järgnevaid emotsioone ning fookusele tähelepanu pöörama just sellepärast, et varasem muster seob neid tundma, kui nad muus suhtes on õigustatud. Nii et mustri ratsionaalsus teeb arusaadavaks, et fookus väärib tähelepanu. Tähtsus eeldab sellist mustrit, vähemalt niivõrd kui tähtis olemine on tähelepanu väärimine: raske on mõista kedagi millestki hoolivana, kui ta emotsionaalselt ei reageeri, kui fookusega midagi soodsat või ebasoodsat juhtub. Tähtsuse omamine tähendab ka tegutsemise väärimist, ja pole juhus, et emotsiooni tundmine ei ole lihtsalt asjaolude teatud moel tähelepanemine: ka emotsioonid motiveerivad meid, paljudel juhtudel intentsionaalsele tegevusele. (Emotsioonid võivad panna ka mittekavatsuslikult käituma, näiteks hirmust värisema; selline mittekavatsuslik käitumine on emotsioonide mitteratsionaalne väljendus.) Hirm võib panna ohu eest põgenema, viha või armukadedus võib panna kätte maksma. Sellisel juhul seletab emotsioon tegu, motiveerides seda, tehes selle arusaadavaks ratsionaalsuse laiemas kontekstis: emotsiooni formaalses objektis peituv hinnang õigustab tegu, näidates (teiste asjade võrdsuse korral), et sellel on mõte, seda tasub praegustel asjaoludel teha. (Autor lükkab tagasi tavalise eristuse õigustavate põhjendite ja motiveerivate põhjendite vahel (viimaseid peetakse tegu põhjuslikult seletavateks; Michael Smith, „The Moral Problem“) ning pooldab motivatsioonilist internalismi (Helm, „Emotions and Practical Reason: Rethinking Evaluation and Motivation“).) See mõte võib (aga ei pruugi olla) eesmärk, mis tuleb saavutada. Rõõmust hüppamisel ja kurbusest nutmisel on mõte, kuid see pole eesmärk, vaid pühitsemine või leinamine, ja hüppamine või nutmine ongi pühitsemine või leinamine, tegevus, mille teeb arusaadavaks konkreetset liiki tähtsus, millele rõõm või kurbus kohaselt reageerivad. Selline mitte eesmärgile suunatud tegevus on eesmärgi ratsionaalne väljendus ja pühendumus fookuse tähtsusele. See, et emotsioonid tegevust niimoodi motiveerivad, ei tähenda, et me vältimatult vastavalt tegutseme. Emotsioonid võivad olla ainult üks paljudest motivatsiooni allikatest, ja konkreetsetel juhtudel võivad need teised allikad kas ratsionaalselt või irratsionaalselt emotsioonidest üle sõita, näiteks hirmu ületades või rõõmu lämmatades. See, et emotsioonidega seotud pühendumus tähtsusele motivatsiooni kuidagi mõjutab, on emotsioonivõime omamise mõistmise tingimus: kui konkreetsel juhul tuntakse kurbust ilma leinamise impulsita, siis pühendumus fookuse ja sihtmärgi tähtsusele on puudulik, ja kui kunagi pole leinamise impulssi, kui see on muus suhtes kohane, siis pole ka kurbusevõimet. See, et emotsioonid on üks paljudest võimalikest motivatsiooni allikatest, nõuab, et nad oleksid ratsionaalses seoses teiste allikatega, et oleks arusaadav, et see, mida me teeme, on tavaliselt kõike arvestades ratsionaalselt kohane asi. Emotsioonide ja soovide vahel ongi selline ratsionaalne seos. Ja kui miski on projitseeritava ratsionaalse emotsioonide mustri fookus, siis see peaks ratsionaalselt olema ka soovi fookus, nii miski, mida ollakse motiveeritud taotlema ja hoidma, kui ka instrumentaalsete põhjendite allikas selleks eesmärgiks vahendite taotlemisele. Sest näiteks vaasile fokuseeritud projitseeritav ratsionaalne emotsioonide muster ongi pühendumus vaasi tähtsusele. Kuivõrd tähtis olemine on tegutsemise väärimine, peavad sellel pühendumisel olema vastavad soovid (näiteks soovida vitriini, mis kaitseb seda tolmu ja juhuslike pallide eest) ja ta peab nende pärast tegutsema. Nii et kui pole vastavaid vaasile fokuseeritud soove ja motiveeritust nendest soovidest, kui see on muus suhtes õigustatud, siis see on irratsionaalne. Vastupidi, nende soovide järjekindel puudumine tähendaks, et ei olda valmis selle pärast tegutsema, seega rikuks selle tähtsust ning emotsioonide mustri ratsionaalsust. Teiselt poolt, soov kätkeb ka sidumust tunda vastavaid emotsioone. Millegi soovimine ei ole lihtsalt dispositsioon midagi eesmärgina taotleda, vaid kätkeb ka arusaamist, et see eesmärk on väärt taotlemist. Nii et kui üldiselt ei tuntaks hirmu, kui soovitud eesmärk on ohus, kergendust, jne, kui oht läheb mööda, siis oleks raske aru saada, kuidas sellel eesmärgil on tähtsus ja kuidas see on soovi kohane objekt. Emotsioonide projitseeritav ratsionaalne muster peab sisaldama ka soovide niisugust mustrit. Nii et mustri projitseeritavus teeb võimalikuks mitte ainult tähtsuse valvamise, vaid ka valmisoleku sellepärast tegutseda, ja mustri ratsionaalsus teeb arusaadavaks mitte ainult mustri tähelepanuväärsuse, vaid ka tegutsemusväärsuse. Tähtis olemine ongi projitseeritava, ratsionaalse emotsioonide ja soovide fookuseks olemine. (Asjad on tegelikult palju keerulisemad. Hindavatel otsustustel on koht laiemas hinnangute mustris, mis on ühtaegu tähtsust kaaskonstitueerivad ja sellele reageerivad, ja täielikus teoorias on tähtis välja tuua ratsionaalsed seosed hindavate otsustuste, emotsioonide ja soovide vahel. Neil ratsionaalsed seosed on kesksed selles, mis teeb arusaadavaks, kuidas motivatsiooni on õige mõista praktiliste otsustuste suhtes seesmisena ja kuidas väärtuse üle kaalutlemine on võimalik.) Kuivõrd tähtsuse konstitueerivad sellised emotsioonide ja soovide mustrid, on õige pidada millegi tähtsust subjektile sõltuvaks teatud hindavast hoiakust, nimelt hoolimisest. Sellepärast võib tunduda, nagu tähtsuse projitseeriksid maailmale lihtsalt hoiakud, nii et neid hoiakuid tuleb mõista konatiivsetena. Ent see oleks eksitus. Kui need hoiakud oleks konatiivsed, peaksid nad tähtsusele mõisteliselt eelnema, aga nii see ei ole, arvestades esimest mõistelist seost tähtis olemise ja vastava projektiivse ratsionaalse emotsioonide ja mustrite seose vahel. Tuleb hinnata, kas emotsioonid ja soovid on õigustatud, vaadates, kas nende fookusel on ikka see tähtsus, mille need seisundid talle omistavad. Ja nõutava mustri omamine on dispositsioon reageerida teatud liiki olukordadele, kusjuures selle liigi saab konkretiseerida ainult fookuse tähtsusele viidates. Nii et emotsioonide muster on tegelikult tundlikkuse harjumuslik kohandumus sellele tähtsusele. Tähtsus ei mulju end meisse mitte ainult tähelepanu köites, vaid ka tegutsema vermides. Selles suhtes võib tähtsus tunduda tunnetuslike hoiakute objekti sarnasena, ent see oleks eksitus, millest järelduks, et tähtsus on hoiakute suhtes mõisteliselt esmane. Nii et siin tuleb loobuda tunnetuse ja konatsiooni veelahkmest. Emotsioonid ja soovid on sidumused oma fookuse tähtsusele. Kui need sidumused pole puudulikud, siis nad määratlevad ja rajavad laiema projitseeritava, ratsionaalse mustri, mis selle tähtsuse konstitueerib ja teeb võimalikuks, et see end meisse muljub, köidab meie tähelepanu ja motiveerib meid tegutsema. Nii et emotsioonid on tuntavad hinnangud. See tähendab, nad on niisugused sidumused, mis on passiivsed reaktsioonid tähtsusele ja ühtaegu konstitueerivad seda tähtsust laiemate ratsionaalsete mustritega, mille osa need on ja mida need aitavad määratleda.