cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1903
1903. aasta (MCMIII) oli 20. sajandi 3. aasta.
Hendrik Vestmann
Hendrik Vestmann (sündinud 30. aprillil 1974 Tartus) on eesti muusik ja dirigent.
Ta on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli klaveri erialal ning Eesti Muusikaakadeemia koorijuhtimise ja orkestridirigeerimise erialal. Magistrikraadi dirigeerimise alal sai ta 2002. aastal Karlsruhe Kõrgemas Muusikakoolis, kus tema juhendajaks oli Wolf-Dieter Hauschild.
Alates 2001. aastast on ta juhatanud paljusid orkestreid, sh MDR Sümfooniaorkester, NDR Raadio Filharmoonia Orkester, Hamburgi, Düsseldorfi, Bochumi, Wuppertali ja Nürnbergi sümfooniaorkester, Lääne-Austraalia Sümfooniaorkester, Tampere Filharmoonia Orkester ja Grazi Filharmoonia Orkester.
Hendrik Vestmanni dirigendikarjäär algas Heidelbergi Ooperiteatris, kus ta dirigeeris Rossini ooperit "La Cenerentola". Aastatel 2004-2006 töötas ta Vanemuise teatri peadirigendina, seejärel Münsteri Ooperiteatris esimese dirigendi ja muusikajuhi kohusetäitjana. 2013-2016 oli ta Bonni Ooperiteatri muusikajuht. Alates 2016. aastast töötab Hendrik Vestmann Oldenburgi Linnateatris muusikajuhina.
Hendrik Vestmann on külalisdirigendina üles astunud Šveitsis Sankt Gallenis, Saksamaal Mannheimis, Karlsruhes, Hannoveris, Austrias Grazis. Ta esineb regulaarselt ka Berliini Koomilise Ooperiga.
Isiklikku
Tema ema Silvia Vestmann ja isa Henn Pai on olnud Vanemuise ooperilauljad.
Johannes Mikkola
Johannes Mikkola (12. oktoober 1914 Alliku vald – 31. jaanuar 2002) oli Eesti poliitik ja sõjaväelane. 1938. aasta Põhiseadusele tugineva tunnustamata nn Nõmme valitsuse sõjaminister ja (alates 12. detsembrist 1998) põllutööminister.
Robert Kovač
Robert Kovač (sündinud 6. aprillil 1974 Berliinis) on Horvaatia jalgpallikoondise endine kaitsja.
Tema vanem vend Niko Kovač on Horvaatia jalgpallikoondise endine poolkaitsja.
Retranšment
Retranšment (prantsuse keeles retranchement, tähenduses 'kindlustatud kaitseliin') on pikk kaitsevall, mis on parema külgtulega katmiseks harilikult sakiline ja mille ees võib olla vallikraav. Selliseid valle püstitati enamasti suuremate maa-alade eelkaitseks, seal kus põhikindlustised ei taganud suure vahemaa tõttu piisavat kaitset.
Robert Kovač
Vennad sündisid Saksamaal horvaadi võõrtööliste peres.
Retranšment
Vaata ka
Retrenchment (military)
Robert Kovač
Koondisekarjäär
Kovači debüüt koondises toimus 28. aprillil 1999, kui mängiti Itaalia jalgpallikoondisega viiki 0:0.
2002. aasta MM-valikgrupi võitis Horvaatia Belgia ja Šotimaa ees, kaotamata ühtki mängu. Vennad Kovačid arvati Jaapanis toimuvaks MM-iks Horvaatia koondisse. Mõlemad osalesid kõigis Horvaatia mängudes algusest lõpuni. Esimeses voorus 3. juunil kaotas Horvaatia 0:1 Mehhiko jalgpallikoondisele. Teises voorus Itaalia vastu 8. juunil jäi Horvaatia 55. minutil taha, kuid võitis ikkagi 2:1. Selles kohtumises oli Robert ainus horvaat, kes sai kollase kaardi (39. minutil). Kolmandas voorus Ecuadori jalgpallikoondise vastu 13. juunil vajas Horvaatia võitu, kuid selle asemel sai Ecuador läbi aegade esimese võidu MM-il (1:0). Alagrupist läks Mehhiko edasi võitjana ja Itaalia teisena, tänu väravate vahele oli Horvaatia kolmas, aga langes ikkagi välja.
2004. aasta EM-valikgrupis oli Horvaatia koos eelviimaseks jäänud Eesti jalgpallikoondisega. Robert Kovač osales 6 valikmängus 8-st, kõigis algrivistuses. Valikgrupi võitis 17 punktiga Bulgaaria jalgpallikoondis, järgnesid 16 punktiga Horvaatia ja Belgia. Tänu väravate vahele (+8 +2 vastu) tuli Horvaatia teiseks ja pääses lisavalikmängudele Sloveenia jalgpallikoondise vastu, kus Horvaatia viigistas kodus 15. novembril 2003 1:1 ja võitis võõrsil 19. novembril 1:0 ning pääses finaalturniirile. Robert tegi teise lisavalikmängu kaasa algusest lõpuni, esimeses ei osalenud.
Finaalturniiril Portugalis viigistas Horvaatia esimeses voorus 13. juunil Šveitsi jalgpallikoondisega 0:0 ja teises 17. juunil Prantsusmaa jalgpallikoondisega 2:2. Kolmandas voorus 21. juunil Inglismaa jalgpallikoondise vastu vajas Horvaatia võitu ja Niko Kovač viis Horvaatia 5. minutil juhtima, kuid Inglismaa võitis lõpuks 4:2. Alagrupi võitis Prantsusmaa Inglismaa ees, Horvaatia oli kolmas ja langes välja. Mõlemad vennad olid igas voorus algrivistuses, aga Inglismaa vastu mängis Robert üksnes esimese poolaja. Prantsusmaa vastu sai Robert 64. minutil pärast seda, kui David Trezeguet lõi 64. minutil 2:2, kollase kaardi.
2006. aasta MM-valikturniiri läbis Horvaatia kaotuseta ja võitis valikgrupi. Ka teisena lõpetanud Rootsi jalgpallikoondis pääses otse finaalturniirile, mis toimus Saksamaal. Esimeses voorus 13. juunil kaotas Horvaatia 0:1 Brasiilia jalgpallikoondisele. Robert Kovač mängis kogu kohtumise ja sai 67. minutil, kui värav oli juba löödud, kollase kaardi. Teises voorus 18. juunil Jaapani jalgpallikoondise vastu mängis ta samuti kogu kohtumise ja sai 32. minutil taas kollase kaardi. Mäng lõppes 0:0 ja Robert Kovač ei tohtinud viimases voorus 22. juunil kaartide tõttu kaasa teha. Horvaatia vajas seal võitu Austraalia jalgpallikoondise üle, aga mäng lõppes 2:2. Alagrupi võitis täiseduga Brasiilia, teisena läks edasi Austraalia. Horvaatia oli kolmas ja langes välja.
2008. aasta EM-valikturniiri võitis Horvaatia Venemaa ja Inglismaa ees. Finaalturniiril mängisid mõlemad vennad Kovačid kaks esimest mängu algusest lõpuni kaasa. Esimeses voorus 8. juunil võitis Horvaatia Austria jalgpallikoondise 1:0 ja Robert sai 51. minutil kollase kaardi. Teises voorus 12. juunil võitis Horvaatia ka Saksamaa jalgpallikoondise 2:1 ja tagas sellega alagrupivõidu. Kolmandas voorus 16. juunil mängis Horvaatia teise koosseisuga ja vennad Kovaid said puhkust, aga Horvaatia võitis ka Poola jalgpallikoondise 1:0. Teisena läks alagrupist edasi Saksamaa. 20. juunil mängiti veerandfinaal Türgi jalgpallikoondisega, mille mõlemad vennad tegid algusest lõpuni kaasa. Lisaaja eelviimasel minutil läks Horvaatia juhtima ja üleajal Türgi viigistas. Järgnes penaltiseeria, kus Horvaatia realiseeris 4 löögist üheainsa ja langes välja, Kovačid lööma ei pidanud.
Isiklikku
Robert Kovač on 182 cm pikk ja kaalub 78 kg.
Robert Kovač abiellus 2001 Anica Martinovićiga, kes 1995 oli Miss Horvaatia, Miss World Europe ja pälvis iludusvõistlusel Miss World eriauhinna parimate rahvariiete eest. Neil on kolm last. Nagu Robert, nii ka Anica on sündinud Berliinis horvaadi võõrtööliste peres.
2007. aasta krossijooksu maailmameistrivõistlused
2007. aasta krossijooksu maailmameistrivõistlused olid 35. maailmameistrivõistlused ja need toimusid 24. märtsil Mombasas Keenias.
Viktor Imala
Viktor Imala (9. november 1930 Poksa küla, Meremäe vald, Petserimaa – 16. mai 1998 ) oli Eesti vabadusvõitleja.
Ta õppis Meremäe algkoolis ja järel lõpetas 1950. aastal Petseri 1. Keskkooli. Samal aastal alustas õpinguid Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal. Vahistati 12. oktoobril 1951.
Oli Kaitseliidu Nõmme malevkonna esimene juhatuse esimees pärast malevkonna taastamist alates 23. märtsist kuni 14. juunini 1990.
Oli registreerimata Eesti Kodanike Keskerakonna (EKKE) liige. Oli Nõmme valitsuse esimese koosseisu kohtuminister ja siseminister 15. septembrist 1992 kuni oma surmani.
Viktor Imala maeti 21. mail 1998 Tallinna Rahumäe kalmistule.
Yading
Yading [j'a-ting] on looduskaitseala Hiinas Sichuani provintsis.
Piirkond on tuntud kolme mäetipu poolest, mida väidetavalt 8. sajandil õnnistas Padmasambhava ning nimetas kolme bodhisattva järgi.
Jarmo Ahjupera
Jarmo Ahjupera (sündinud 13. aprillil 1984 Võhmas) on Eesti jalgpallur (ründaja), kes mängib Eesti meistriliiga klubis Viljandi JK Tulevik.
Sichuan
Sichuani on traditsiooniliselt nimetatud ka "Üleujutuste maaks" (天府之国 (Tianfu zhi guo; Tiānfŭ zhī guó)).
Jarmo Ahjupera
Győri ETO
2009. aasta veebruaris sõlmis Ahjupera oma esimese välislepingu 3,5 aastaks Ungari kõrgliiga meeskonnaga Győri ETO. Üleminekusumma oli 100 000 eurot. Märtsi lõpus pääses esimest korda algkoosseisu, kuid sai samas mängus raskelt vigastada, murdes kahest kohast jalaluu.
Veebruaris 2011 laenas Győri ETO ta teisele Ungari kõrgliiga klubile Újpest FC-le.
Sichuan
Sichuani halduskeskus on Chengdu, mis on olnud Hiina lääneosa kaubandus-, transpordi-, tööstus- ja kultuurikeskus.
Jarmo Ahjupera
Koondisekarjäär
Koondisedebüüdi tegi Ahjupera 4. juulil 2001 Balti turniiril Leedu jalgpallikoondise vastu. 81. minutil vahetas ta välja Märt Kosemetsa. Mäng kaotati 5:2. Mängu päeval oli Ahjupera 17-aastane. Lisaks temale tegi samas mängudebüüdi väravavaht Pavel Londak.
Ta lõi oma esimese koondisevärava 14. novembril 2012.
Sichuan
Provintsi pindala on 485 000 km² (5,05% Hiina territooriumist; 5. koht Hiinas). Enne Chongqingi eraldamist 1977 oli Sichuan pindalalt (569 000 km²) Qinghai järel teisel kohal.
Elanike arv oli 80 418 000 (2010; rahvaloendus), 81 270 000 (2007) ja 86 730 000 (2002; 3. koht Hiinas). Enne Chongqingi eraldamist oli Sichuan kõige rahvarohkem provints.
Rahvastiku tihedus oli 168 in/km² (2007) ja 179 in/km² (2002; 21. koht).
Asend ja loodus
Sichuan asub viljakas Punases nõos Tiibeti kiltmaast idas ning teda ümbritsevad mäed: läänest Himaalaja, põhjast Qinling ja lõunast Yunnani mägipiirkonnad.
Punane nõgu moodustab tasandiku.
Provintsi lääneosas domineerivad kõrgmägede ahelikud. Provintsi kõrgeim tipp on Himaalajasse kuuluv Gonggar (7556 m). Qinling põhjas ulatub ligi 4000 m kõrguseni. Lõunas ja kagus on Dalou mäestik (大娄山), mille tipud ulatuvad umbes 2000 meetrini.
Tähtsamad mäed on veel:
Sichuani keskne jõgi on Min, mis suubub Jangtsesse Yibinis.
Kliima
Punases nõos valitseb lähistroopiline kliima. Et org on mägedega kaitstud, on seal aastas 350 öökülmata päeva, mistõttu on võimalik aasta läbi põldu harida. Eriti tähtis on põhjapiir, mille moodustab Qinling. Jaanuari keskmine temperatuur on sellest põhja pool 0 °C, sellest lõuna pool asuvas Sichuanis aga 8 °C. Suvised keskmised temperatuurid on 30 °C ringis. Aasta keskmine sademete hulk on 1000 mm kandis ning pilvisuse ja udu rohkuse tõttu on Punases nõos ainult 25–30 päikesepaistelist päeva aastas. Mitmed linnad on üsna saastunud õhuga.
Seevastu mägipiirkondades, mis ümbritsevad Punast nõgu, ning lääneosas, mis jääb Tiibeti kiltmaale, on kliima märgatavalt külmem ja kuivem.
Elustik
Mitmekesine pinnamood ja vahelduvad ilmastikuolud on loonud soodsad tingimused rikkalikule taimestikule.
Provintsis on üle 7,46 miljoni ha metsa.
Üks viiendik Hiina "elavatest fossiilidest", näiteks metasekvoia ja kataia, on Sichuani endeemid.
Neljas mäestikus elavad kaitsealadel bambuskarud ja hiidpandad. Tähtsaim looduskaitseala on Wolong.
Sümbolid ja tähised
ISO 3166-2 kood on CN-51.
Haldus
Hiina Kommunistliku Partei Sichuani Provintsikomitee sekretär on Ke Zunping.
Provintsi kuberner on Huang Qiang.
Territooriumi muutused
Sichuani lääneosa, mis hõlmab üle kolmandiku provintsi territooriumist, kuulus 1955. aastani ajaloolises Khami piirkonnas asunud Xikangi provintsi (西康省) koosseisu. Chongqingi linn koos juurdekuuluva alaga eraldati 14. märtsil 1997 Sichuani koosseisust ning muudeti provintsitasandi haldusüksuseks.
Haldusjaotus
Maakonnataseme haldusüksusi on 181 (120 maakonda, 43 linnamaakonda, 14 linna, 4 autonoomset maakonda), vallataseme haldusüksusi 5144, valdu 2816 (1882 suurvalda, 211 kvartalit, 102 rahvusvalda).
Paiknemine ja rahvuslik koosseis
Enamik elanikke on hiinlased (95%), kes elavad kogu provintsis. Suurem osa rahvastikust elab tasandikul ning seal domineerivad hiinlased. Mägialad on hõredalt asustatud ning seal elab märgatavalt vähemusrahvusi.
Tähtsamad vähemusrahvused tiibetlased (1,5%), jiid (2,6%), tsjangid (0,4%) ja nasid elavad provintsi lääneosas, mis oli osa ajaloolise Tiibeti piirkonnast Khamist. Sichuanis elavad ka hmongid.
Keel
Paljud Sichuani hiinlased räägivad hiina keele sichuanhua murret (四川话).
1280. aastad
1280. aastad on aastad 1280–1289.
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
Sichuan
Demograafilised näitajad
Keskmine eluiga oli 1997. aastal 69,7 aastat.
1280. aastad
Kümnendid: 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad - 1280. aastad - 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad
Aastad : 1280 1281 1282 1283 1284 1285 1286 1287 1288 1289
Sichuan
Migratsioon
Sichuan on tähtis siseimmigratsiooni lähtepiirkond. Sealt pärineb palju rändtöölisi.
Majanduse maht ja elatustase
Sisemaaprovintside seas on Sichuan suhteliselt jõukas, kuigi ta ei suuda võistelda Guangdongi ja teiste rannikupiirkondadega.
Sichuani sisemajanduse kogutoodang oli 2002. aastal 488 miljardit jüaani, 2003. aastal 545 miljardit jüaani (9. koht Hiinas), 2008. aastal 1,25 triljonit jüaani.
Sisemajanduse kogutoodang ühe elaniku kohta oli 2003. aastal 6270 jüaani (26. koht) ja 2008. aastal 15 378 jüaani.
2000. aastal oli inimeste keskmine aastasissetulek linnas 5894 jüaani, maal 2768 jüaani. Detsembris 2007 tõsteti miinimumpalka 450 jüaanini kuus.
Töötus oli 1999. aastal ametlikult 3,7%.
Põllumajandus
Sichuan on valdavalt riisikasvatuspiirkond, kuid seal toodetakse märkimisväärsel määral ka maisi, bataati, nisu, rapsi ja soja. Levinud on ka puuvilja ja tsitrusviljade kasvatamine. Toodetakse sealiha ja siidi.
Põllumajandustoodangu maht tõusis aastatel 1994–1999 aastas keskmiselt 5,6%, jõudes 144,5 miljardi jüaanini.
Mäendus
Sichuanis kaevandatakse rauda (Panzhihua lähedal), titaani, vanaadiumi ja koobaltit.
Tööstus
1999. aastal oli Sichuani tööstustoodangu maht 390 miljardit jüaani. Peale rasketööstuse (raud, teras, energiatootmine) on arenenud ka kergetööstus: puidutöötlemine, siiditööstus ja toiduainetetööstus.
Kolme Kuristiku tamm
Jangtse jõele naaberprovintsis Hubeis rajatakse Punase nõo, naaberprovintsi Yunnani ning allavoolu paiknevate alade üleujutustega võitlemiseks Kolme Kuristiku tamm (hüdroelektrijaam), millest saab maailma suurim tamm. Osa hiinlasi tervitab seda projekti kui sammu alternatiivsete energiaallikate suunas. Teised on seda kritiseerinud, sest see toob kaasa inimeste massilise ümberasustamise, jätab vee alla arheoloogilised objektid ning teeb ökoloogilist kahju.
Raudtee
Sichuan lülitati 1950. aastatel Hiina raudteevõrku. Sellest ajast saadik on Chengdu Hiina lääneosa tähtsaim raudteesõlm. Sichuani riigi teiste osadega ühendavad raudteed lähevad põhja suunas Baoji kaudu Xi'ani, lääne suunas Chongqingi kaudu ja lõuna suunas Xichangi kaudu Kunmingi.
1998. aastal oli Sichuani raudteede kogupikkus 2693 km.
Autoteed
Lääne suunas viib Kangdingi kaudu väljaehitatud maantee Tiibetisse.
Maanteede võrk on alles väljaehitamisel. 1998. aastal oli 550 km maanteed [Chongqing]]i, Chengdu, Mianyangi ja Xinjini vahel.
Lennundus
Chengdus on Shuangliu rahvusvaheline lennujaam.
Ajalugu
Provintsi territooriumilt ja selle naabrusest pärinevad kohalikud kultuurid, mis ulatuvad tagasi vähemalt 15. sajandisse eKr (Shangi dünastia lõppu).
9. sajandil eKr tekkisid kultuuri- ja halduskeskused Shu (蜀; praegu Chengdu) ja Ba (巴; praegu Chongqing), kus rajati kaks rivaalitsevat riiki.
Shu olemasolu avastati alles 1986. aastal väljakaevamistel väikeses Sanxingdui (三星堆 (Sān Xīng Duī)) külas Guanghani maakonnas (廣漢 (Guǎng Hàn)). Arvatavas Shu riigi linnas läbi viidud kaevamised andsid hindamatut arheoloogilist teavet.
Kuigi Qini riik hävitas Shu ja Ba tsivilisatsiooni, annekteerides need riigid 316 eKr, kiirendas Qini valitsus Sichuani edasijõudmist tehnika ja põllumajanduse alal, mis oli võrreldav Huang He jõe oru omaga. Dujiangyani irrigatsioonisüsteem, mis rajati 3. sajandil eKr Li Bingi (李冰 (Lǐ Bīng)) juhtimisel, oli tolle aja moderniseerimise sümbol. See koosnes reast tammidest ning suunas Jangtse suure lisajõe Mini veed ümber põldudele ja leevendas üleujutusi. See ja mitmed muud rajatised suurendasid märgatavalt piirkonna viljasaaki. Piirkonnast sai Qini-aegse Hiina ühendamise peamine toidu- ja inimeste allikas.
Piirkonnas oli rikkalikult mitmesuguseid maake. Peale selle oli piirkond tähtis ka sellepärast, et see asetses kaubateel Huang He jõe orust edelasse välismaale, eriti Indiasse.
Sichuani alal oli ka suur sõjaline tähtsus. Et läbi Punase nõo voolab Ida-Hiinast ülalpool Jangtse jõgi, said laevastikud hõlpsasti allavoolu sõita. Sellepärast on piirkonnas ajaloo vältel olnud paljude auahnete sõjaväelaste baasid ning Hiina valitsuste pelgupaigad.
Iseseisvaid riike on rajatud vähe. Niipea kui mõne Hiina dünastia võim kokku varises, olid sichuanlased alati esimeste seas, kes kasutasid segadust ära oma kuningriigi rajamiseks. Nii oli see aastal 24, kui Gongsun Shu laskis end Punakulmude ülestõusude ajal kutsuda Shu kuningaks. Tema võim kestis 36. aastani, mil Guangwudi (光武帝) selle kukutas.
Kui Kollaste Turbanite ülestõusust algas Hani dünastia langus, rajas Zhang Lu (张鲁) Sichuanis ja Shaanxi lõunaosas taoistliku teokraatia (186–216), mis põhines tema vanaisa Zhang Daolingi (张道陵) õpetusel.
Kui Hani riik kokku varises, rajas Liu Bei (刘备/劉備) 221 Shu riigi (Shu-Han; 蜀汉), mis oli üks Kolmevalitsusele nime andnud kolmest riigist. Shu riik on Sichuanis rajatud riikidest kuulsaim.
Tangi dünastia ajal oli seal Tiibeti-vastase võitluse tallermaa.
Lõuna-Songi dünastia (1127–1279) rajas koordineeritud kaitse mongoli Yuani dünastia vastu Sichuanis ja Xiangyangis, mis osutus edukaks, kui Möngke-khaan Sichuanis loomulikku surma suri. Lõpuks murti kaitseliin läbi. Selleks kasutati esimest korda ajaloos tulirelvi (kuus aastat kestnud Xiangyangi lahingu (Xiangyangi piiramise) ajal).
1930. aastatel olid Sichuani põhjapoolsed osad juba Hiina Kommunistliku Partei kontrolli all. Aastal 1935 läbis Sichuani Suur looderetk. Üks julgemaid aktsioone oli Ludingi silla vallutamine tormijooksuga.
Aastal 1936 oli Sichuanis suur põud, mis tõi kaasa näljahäda.
Pärast Wuhani vallutamist Jaapani vägede poolt viis Hiina Vabariik Chiang Kai-sheki (Jiang Jieshi juhtimisel) oma pealinna üle Chongqingi. Rohke pilvisus ja udud ei võimaldanud jaapanlastel Sichuani ja Chongqingi täpselt pommitada.
Aastal 1949 pärast Hiina Rahvavabariigi väljakuulutamist rajati Edelabüroo Sichuanis sündinud Deng Xiaopingi juhtimisel, et kindlustada Hiina KP võimu selles piirkonnas. Detsembril 1949 vallutasid kommunistid Chongqingi, mis oli Guomindangi viimane tugipunkt mandril.
Aastal 1975 sai Sichuani parteisekretäriks Zhao Ziyang, kes tegi esimesed turumajanduslikud reformid põllumajanduses.
Sichuani piirid on vimase 500 aasta jooksul jäänud suhteliselt muutumatuks. (Aastal 1955 liideti provintsiga siiski osa Xikangi provintsist.) Ent aastal 1997 moodustati Chongqingi linnast ja naaberlinnadest Fulingist ja Wanxian provintsitasandi linn Chongqing. Eesmärgiks oli forsseerida Hiina läänepiirkondade arengut ning koordineerida inimeste ümberasustamist Kolme Kuristiku tammi juurest.
Turism
UNESCO maailmapärandi nimekirjas on
Sport
Sichuani profispordivõistkondade seas on
Brechti näidend
Sichuanis toimub nime poolest Bertolt Brechti näidendi "Hea inimene Sezuanist" tegevustik.
Toomas Kasemaa
thumb|Toomas Kasemaa esinemas 44. Saare maakonna tantsupeol "Üle aia vaadates" Foto: [[Kasutaja:Avjoska|Ave Maria Mõistlik, 6. juuni 2009 ]] Toomas Kasemaa (sündinud 23. veebruar 1968 Kuressaares) on Eesti ametnik ja poliitik.
Enne maavanemaks asumist oli Toomas Kasemaa siseministeeriumi piirivalvepoliitika büroo juhataja ja Saaremaa piirivalve ülem.
Ta on lõpetanud Sisekaitseakadeemia ja Balti Kaitsekolledži (kaitseväelise kõrghariduse III aste). Mereväe auaste – kaptenmajor.
Kasemaa hobid on purjetamine ja orienteerumine. Ta on Saaremaa merispordi seltsi liige, kuulub Eesti Reservohvitseride Kogusse ja on EL Innovatsiooniklubi juhataja.
Poliitiline tegevus
Toomas Kasemaa on olnud Saare maavanem. Ta kuulus aastatel 2006–2012 Eesti Reformierakonda ja 2018–2023 erakonda Eesti 200. Aastal 2023 liitus ta erakonnaga Parempoolsed.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 5 (Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa) 66 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku
Kasemaa abikaasa oli 2007–2010 Kirsti Ruul, kellega tal on tütar Maarja. Kasemaal on varasemast kooselust kaks poega.
Välislingid
ise: a Kasemaa, Toomas, 1968 ise: e Kasemaa, Toomas, 1968
Müügitulu
Müügitulu võrdub saadud või saadaoleva tasuga ja arvestatakse tekkepõhiselt. Müügimoment on omandiõiguse üleminek ostjale.
2008. aasta suveolümpiamängude medalitabel
thumb|300px|Meeste [[400 m kompleksujumine|400 m kompleksujumise medalivõitjad Pekingis. Vaakult paremale: Ryan Lochte (pronks), Michael Phelps (kuld) ja László Cseh (hõbe).]] 2008. aasta suveolümpiamängude medalitabel. Riikide järjestus on selline, et esiteks on kuldmedalite arvu järgi, siis hõbe- ja pronksmedalite arvu järgi. Kui selle järel on riikidel erinevate medalite arv sama, siis jäävad nad kohta jagama tähestikulises järjekorras. Sellist järjestust kasutavad ROK ja IAAF.
Patoloogiline kogumine
Patoloogiline kogumine ehk kompulsiivne kogumine on käitumismuster, mille puhul inimene kogub oma koju suures koguses asju, millel pole tihti tegelikku väärtust, ja ei suuda neist midagi ära anda või visata.
Sundhäired võivad olla pikaajalised ja progresseeruvad või esineda periooditi, aeg-ajalt taandudes ning siis taas võimendudes.
Peale asjade võib inimene kollektsioneerida ka loomi, kelle elukvaliteet kannatab ruumipuuduse all. Ka rämpsmeilide alleshoidmine ei erine muust kogumisest, vaatamata sellele, et need ei võta füüsiliselt ruumi. Motiiv on sama – hirm midagi olulist ära visata.
Patoloogiline asjade kogumine võib kahjustada inimese tavapärast elu ja takistada ruumide tavapärast kasutamist, piirata selliseid tegevusi nagu söögivalmistamine, koristamine, ruumides liikumine, magamine. Asjade kuhjumine võib tekitada tulekahjuohtu, halbu sanitaartingimusi, kukkumisohtu ja muude terviseprobleemide ohtu.
Sümptomid ja signaalid probleemist
Inimesel on kodus palju asju, mida enamus inimesi peaks väärtusetuks: Segadust ja mustust on nii palju, et see võib põhjustada haigusi, stressi ja ebamugavust ja seepärast nad:
Obsessiiv-kompulsiivne isiksushäire
Kogumiskirge, kus inimene kogub asju, mida ta ei kasuta, on aastaid tagasi peetud üheks sümptomiks obsessiiv-kompulsiivne isiksushäire (OCD) ja obsessiiv-kompulsiivne häire alaliigina. Obsessiiv-kompulsiivne häire on ärevushäire. Inimesed, kellel on OCD, tunnevad sundmõtteid, et nad peavad midagi korduvalt tegema. Mõnikord on neil eriti suur vajadus puhtuse järele ja nad võivad, näiteks, päevas mitmeid kordi hambaid pesta. Nüüd loetakse kogumiskirge obsessiiv-kompulsiivseks isiksushäireks, juhul kui:
Kogumiskire taga ei ole samasugused neuroloogilised mehhanismid, kui OCD puhul ja seda ei saa mõjutada samade ravimitega, mis mõjuvad serotoniini tasemele. Kogumiskirega inimene teeb seda teadlikult ja ei tunneta seda kui korduvat ja ärevust tekitavat tegevust nagu OCD patsiendid. Kuigi statistika järgi on 18–40% OCD patsiente on kogumiskirega, siis ainult 5% kogumiskirega inimestest on ka OCD sümptomeid. Teises uuringus vaadeldi 217 kogumiskirega patsienti ja neist 18% diagnoositi OCD, kuid 36 protsendil diagnoositi tugev depressioon. Kuid on ka suured erinevused ja probleemid nii kogumiskire kui OCD diagnoosimisel, mida uuringutes kasutatakse. Kuid on mitmed sarnased tunnused impulsihäirega, eriti kui kogumiskirg on seotud vajadusega pidevalt asju osta ja omanikukirega.
Raamatute kogumine
Raamatute suuremahuline kogumine ehk bibliomaania on patoloogiline, kui selle tulemusel on kannatavad inimese sotsiaalsed suhted või tervis. Raamatutega on seotud mitmeid psühhikahäired nagu bibliokleptomaania, kus inimene kogub raamatuid, millel pole tema jaoks suurt sisemist väärtust, nagu tavaliselt raamatute kogujad tunnevad, ega otsest kasu. Nad ostavad isegi sama raamatut mitu eksemplari ja raamatuid koguneb nii palju, et neid enam ei jõua nautida. Ameerika ajaloo tuntuim bibliokleptomaniakk oli Stephen Blumberg, kes ei arvanud, et ta teeb midagi valesti. "Blumberg was trying to save a forgotten world from a system (the libraries) that neglected it." Another was Gustav Hasford. (See Gustav Hasford. )
Babeș-Bolyai Ülikool
pisi|Babeș-Bolyai Ülikooli õigusteaduskond Babeș-Bolyai Ülikool on ülikool Rumeenias Cluj-Napocas. See on üks riigi hinnatumaid ülikoole Bukaresti ja Transilvaania ülikooli kõrval.
Paljunemine
Paljunemine on laiemas mõttes ökosüsteemis olevate ühetaoliste biosüsteemide või selle üksikosade (organellide, rakkude, liikide jt) kvantitiivne suurenemine. Paljunemise mehhanismideks võivad olla jagunemine, sigimine, multiplikatsioon jt viisid.
Babeș-Bolyai Ülikool
Ülikoolis on 21 teaduskonda, umbes 1700 õppejõudu ja 50 000 üliõpilast.
Paljunemine
Paljunemine on eluslooduse põhiline omadus; iga üksikorganism on paljunemise tulemus.
Paljunemine kitsamas mõttes
Paljunemine võib toimuda seksuaalselt või aseksuaalselt. Aseksuaalsel paljunemisel võib üksikorganism paljuneda ilma teise sama liigi organismita. Aseksuaalselt paljunevad näiteks paljud ainuraksed pooldumise teel. Seksuaalne paljunemine eeldab enamasti kahte organismi, kes on tüüpiliselt teine teisest soost.
Läti jalgpallikoondis
Läti jalgpallikoondis on Läti esindusmeeskond jalgpallis.
Läti jalgpalliliit asutati 1921. aastal ning seitse aastat hiljem peetud esimese Balti turniiri võitsid just lätlased. Kuni 1940. aastani võideti karikas Eesti ja Leedu ees veel neljal korral. MM-võistluste valikmängudel osales Läti esimest korda 1938. aastal. Avaringis saadi hõlpsalt jagu tollal Balti riikidest nõrgima koondisega Leedust (4:2 kodus ja 5:2 võõrsil). Finaalturniirile pääsemiseks tulnuks nüüd alistada Austria, kuid 5. oktoobril 1937 Viinis peetud kohtumise lätlased kaotasid 1:2. Kordusmängu millegipärast ei peetud.
NSV Liidu poolt okupeeritud Balti vabariigid kohtusid jalgpalliväljakul aastatel 1948–1976 veel korduvalt Balti turniiri nime all ning Läti meeskond osutus parimaks kaheksal korral. Maavõistlusi teiste riikide koondistega pidada ei saanud.
Taasiseseisvumine 1991. aastal viis Läti uuesti tagasi FIFA ja UEFA liikmeskonda ning juba 1994. aasta MM-i valikturniiril saadi kaasa teha. Väravateta viigid Riias Hispaania ja taani vastu olid head tulemused, kuid seitsme koondise konkurentsis tuli leppida siiski kuuenda kohaga. Kahes järgmises MM-tsüklis (1998 ja 2002) lõpetas Läti koondis oma valikgrupis neljandana.
1996. aasta EM-i valikturniiril oli Läti oma valikgrupis kuue meeskonna seas viies, kuid võitis Põhja-Iirimaad ja Austriat. Euro 2000 valikturniiril saadi oma grupis neljas koht, alistatute sekka lisandusid grupi võitja Norra (3:1) ja Kreeka (2:1).
Esimest korda osales Läti koondis suurturniiril 2004. aastal, kui jõuti Euroopa meistrivõistlustele. Alagrupi teises kohtumises tehti Saksamaaga väravateta viik, kuid kaks teist kohtumist kaotati: Tšehhile 1:2 ja Hollandile 0:3. Läti ainsa värava lõi turniiril Māris Verpakovskis.
Hiljem oli Läti teist korda kõige lähemal suurturniirile jõudmisele kümnendi lõpus, kui 2010. aasta maailmameistrivõistluste valikturniiril saavutati oma alagrupis 17 punktiga kolmas koht, kusjuures alagrupi võitnud Šveitsist jäi lahutama vaid neli punkti.
Praegune koosseis
Läti jalgpallikoondise koosseis 2021. aasta Balti turniiriks ja sõprusmänguks Saksamaa vastu 2021. aasta juunis.
Liisi Vilt
Liisi Vilt (2. jaanuar 1898 Ahja vald, Kärsa küla – 16. veebruar 2005 Tartu) oli Eesti vanim inimene 2002. aastast kuni surmani.
Vilt sündis Ahja vallas kümnelapselise pere kolmanda lapsena, tema isa oli valla käskjalg. Ta elas kodukandis kuni kõrge vanuseni. Lapsi tal ei olnud. 1984. aastal asus ta elama Tartusse, kus ta ka suri.
Antonio Cassano
Antonio Cassano (sündinud 12. juuli 1982 Bari) on Itaalia jalgpallikoondise endine ründaja
Itaalia rahvuskoondises mängis Cassano aastatel 2003–2014. Debüüt koondises toimus 12. novembril 2003, kui mängiti Poolaga ja võideti 3:1.
Isiklikku
Antonio Cassano on 175 cm pikk ja kaalub 70 kg.
Sibiu
Sibiu (ungari Nagyszeben, saksa Hermannstadt) on linn Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias, Sibiu maakonna keskus. Asub Cibini jõe ääres.
Linn kuulus enne Esimest maailmasõda Ungarile Austria-Ungari koosseisu ning suurema osa elanikest moodustasid sakslased ja ungarlased. Tänapäeval on 95% elanikest rumeenlased.
Linnas toodetakse autoosi, elektroonikat ja tekstiiltooteid. Seal on Siemensi tehas.
Sibiu oli koos Luxembourgiga 2007. aastal Euroopa kultuuripealinn.
Aastatel 2000–2014 Sibiu linnapea olnud Klaus Iohannis valiti novembris 2014 Rumeenia presidendiks.
pisi|left|Sibiu vanalinn
Nieroth
1687. aastal sai Magnus Wilhelm von Nieroth Rootsi vabahärraks ja 1689. aastal immatrikuleeriti tema suguvõsa vabahärrade suguvõsana nr 90 Rootsi rüütelkonda.
1706. aastal sai Rootsi väejuht Carl Gustaf Nieroth krahvi tiitli ja tema suguvõsa immatrikuleeriti 1719. aastal krahvide suguvõsana nr 52 Rootsi rüütelkonda. .
1746. aastal kanti Nierothid Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse suguvõsana nr 107 ja said Venemaa krahvi tiitli 1849. aastal.
Baltasar August Carl Nieroth aadeldati Rootsis 1818. aastal ja tema suguvõsa immatrikuleeriti 1820. aastal Rootsi rüütelkonda aadlisuguvõsana nr 2274. ja samal aastal vabahärrade suguvõsana nr 372.
Rootsis esines ka teine Nierothide suguvõsa. Aastal 1648. aadeldati Smålandi rügemendi rittmeister Johan von Nieroth ja immatrikuleeriti 1654. aastal Rootsi rüütelkonda aadlisuguvõsana nr 564. Sellest Nierothide suguvõsast põlvneb Rootsi aadlisuguvõsa Gyllennieroth (nr 573).
Mõisad
Eestimaal kuulusid Nierothide suguvõsale erinevatel aegadel Kodila (Koddil), Sikeldi (Sicklecht), Paasvere (Pastfer), Kiltsi (Weissenfeld), Väätsa (Waetz), Kiviloo (Fegefeuer), Neeruti (Buxhoeveden), Särevere (Serrefer), Klooga (Lodensee), Terrapäh, Vaida (Wait) Tõdva-Kõnnu (Köndes), Paeküla (Paenküll), Weddefer, Albu (Alp), Seidla (Seydel), Kaalepi (Kaulep), Võhmuta (Wechmuth), Kuie (Kui), Kukevere (Kuckofer), Kaarli (Alt-Sommerhusen), Koila (Koil), Kabala (Kappel), Sutlema (Sutlem), Kuivaveski (Drogermühle) ja Kädva (Kedwa) mõisad.
Liivimaal kuulus neile teiste hulgas Otepää kihelkonnas asunud Neeruti (Megel) mõis ning Piigaste (Pigast), Tarakvere (Terrastfer), Vaimastvere (Waimastfer) ja Aidu (Aidenhof) Luua, Rasina ja Särevere mõisad.
Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee 5. osakond
'''Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee 5. osakond''' oli Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee ja NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee struktuuriüksus aastail 1978–1991.
5. osakonna ülesanne oli kontroll tsiviilelanikkonna meelsuse üle ning võitlus nn ideoloogilise diversiooniga (dissidendid ja teisitimõtlejad). Osakonna töö oli jaotatud jaoskondadeks, mille töötajad tegelesid oma "liinis" ja segmendis võitlusega "ideoloogiliste diversioonidega".
NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva Riikliku Julgeoleku Komitee "ideoloogilise diversiooniga" võitluseks määratud spetsialiseeritud struktuuriüksuste loomise aluseks oli RJK esimehe Juri Andropovi poolt (45 päeva pärast RJK esimeheks määramist) 3. juulil 1967 NLKP KK-le tehtud esildis, milles ta teavitas NSV Liidu kõrgemat poliitilist juhtkonda:
NSV Liidu Ministrite Nõukogu määruse ja NSV Liidu MN ja Riikliku Julgeoleku Komitee esimehe Juri Andropovi määrusega nr 0096 25. juulil 1967 loodud 5. valitsuse põhiülesanded olid:
Ideoloogiline diversioon oli RJK esimehe Juri Andropovi sõnastuses järgmine: "Ideoloogine diversioon toimub valdkonnas, mis hõlmab poliitilist, filosoofilist, õiguslikku, kõlbluslikke, esteetilisi, religioosseid ja muid vaateid ja ideid, st ideoloogia valdkonnas… Seda eristab ka see, et ta toimub meie ajal mitte hariliku propagandaaparaadiga, vaid spetsiaalselt organiseeritud teenistustega. Need teenistused ... panevad põhilise rõhu spetsiaalsetele diversiooni- ja õõnestusvahenditele ".
Pärast 1977. aastal uue NSV Liidu Konstitutsiooni vastuvõtmist muudeti 5. juulist 1978 seni NSV Liidu Ministrite Nõukogule allunud Riikliku Julgeoleku Komitee alluvust ning edaspidi allus NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee läbi Riikliku Julgeoleku Komitee esimehe (kes oli ka Poliitbüroo liige) NSV Liidu kõrgeimale poliitilisele võimuorganile NLKP KK Poliitbüroole.
5. osakond nimetati 1990. aastal ümber Z-osakonnaks (Konstitutsioonilise korra kaitse osakond).
Organisatsiooniliselt allus Eesti NSV RJK 5. osakond Eesti NSV RJK-le, oma tegevuses aga oli operatiivalluvus NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Viiendale Valitsusele.
1. jaoskond
Tööliin: emigrandid, ideoloogiline luure välismaal,
2. jaoskond
Tööliin: loovintelligents,
3. jaoskond
Tööliin: ?,
4. jaoskond
Tööliin: ?,
5. jaoskond
Tööliin: akadeemiline intelligents, üliõpilased,
Krossijooks
Krossijooks või murdmaajooks (varem nimetati ka maastikujooksuks) on pikamaajooks, mida joostakse maastikul.
Rootsi Panga auhind majandusteaduses Alfred Nobeli mälestuseks
Rootsi Panga auhind majandusteaduses Alfred Nobeli mälestuseks (rootsi keeles: Sveriges Riksbanks pris i ekonomisk vetenskap till Alfred Nobels minne), sageli nimetatakse seda ka Nobeli majandusauhinnaks, erineb Nobeli auhindadest selle poolest, et see auhind ei ole loodud Alfred Nobeli tahte avaldusena. Auhind on loodud Rootsi Riigipanga (Sveriges Riksbank) kolmesajandaks aastapäevaks 1969.
Milan Rapaić
Milan Rapaić (sündinud 16. augustil 1973 Nova Gradiškas) on Horvaatia jalgpallikoondise endine poolkaitsja.
Isiklikku
Milan Rapaić on 182 cm pikk ja kaalub 78 kg.
Frans (eesnimi)
Frans on levinud eesnimi. Seda kasutavad peamiselt hollandlased. Inglastel vastab sellele Francis ja sakslastel Franz.
Flensburg
Flensburg (taani Flensborg, friisi Flansborj) on linn Saksamaal Schleswig-Holsteini liidumaal Lõuna-Schleswigis. Asub Läänemere kaldal, vahetult Taani piiri ääres.
Flensburg asutati umbes 12. sajandi lõpus taani asunike poolt. Linnaõigused sai 1284. aastal.
Alates 1864. aastast kuulub Saksamaale. 1920. aastal toimunud rahvahääletusel pooldas 25% liitumist Taaniga, 75% soovis jääda Saksamaa koosseisu.
1945. tegutses Flensburgis riigipresident Karl Dönitz ja niinimetatud Flensburgi valitsus.
Linnas on 1994. aastal avatud Flensburgi ülikool.
Estina
Estina on 2008. aastal asutatud Leedu IT-firma, mis tegeleb digiallkirjastamise ja e-valitsuse teenuste pakkumisega. Estinale kuulub Leedu allkirjastamisportaal ISIGN. Oma e-teenuseid arendavad nad ISIGN Web Services abil. Alates 2016. aasta 7. aprillist haldab Estina Baltimaade esimest digiallkirjastamise portaali DigiDoc.
Estina peakorter asub Leedus Vilniuses.
Fantaasia
Fantaasia (vanakreeka keeles phantasia 'kujutlus') on teadlikult ebareaalne ettekujutus või inimliku ettekujutamise võime.
Antiikfilosoofias ei tähendanud fantaasia ebareaalse ette kujutamist, vaid pigem oli see vahetu tunnetuse vastuvõtmise tulemus. Seda selgitatakse läbi phantasia seotuse verbiga phainetai 'ilmnema, paistma', millest lähtuvalt on fantaasia kõik, mis inimesele mingil viisil ilmneb või paistab, st eelkõige olev. See, et ilmneb midagi, mis ei ole, on kreekaliku mõtlemise raames pigem erijuht kui reegel, mistõttu on fantaasia kreekalikus mõistmises selle võimalik ebareaalne iseloom kõrvaline. Seega võiks ütelda, et mitte inimene ei kujuta endale olevat ette, vaid olev kujutab või kujutleb end inimesele.
Fantaasia seob rangelt filosoofilises tähenduses ebareaalsusega René Descartes oma meditatsioonides, kus ta viib läbi oma radikaalse kahtluse meetodit, mille äärmuslikuks täiuseks on kahtlemine reaalsuses üldse. Fantaasia saab oma eelkõige ebareaalsusega seotud tähenduse alles uusaja filosoofias.
Freud ja unistamine
pisi|Rêverie ([[unistamine), 1901, kunstnik Paul César Helleu]] Sigmund Freud pidas fantaasiat (Fantasie) inimese kaitsemehhanismiks. Ta leidis, et inimene ei saa hakkama vaid selle vähese rahuldusega, mida reaalsus on võimeline pakkuma. "Me lihtsalt ei saa lihtsalt hakkama ilma abistavate konstruktsioonideta," ütles Theodor Fontane Kui lapsepõlve täiskasvanuks adapteerimise printsiip avastati, nii eraldus ka üks liik mõttetegevust. Seda hoiti eemal reaalsusega katsetamisest ja jäeti vaid naudingu printsiibile allutatuks. See mõttetegevus oli fantaseerimine. Ta võrdles fantaseerimist ideega, et loodus säilitab oma algse oleku kus kõik, kaasaarvatud selle, mis on ebavajalik või mürgine, saab kasvada ja paljuneda seal, kus ta tahab.
Unistamine oli Freudile väärtuslik ressurss. "Need unistused panevad paika (sks. Objektbesetzung) suure hulga huvisid, nad on subjektile väga hinnalised ja tavaliselt on neisse peidetud hulk tundlikkust. Sellised fantaasiad võivad olla nii alateadvuslikud kui teadlikud." Ta leidis, et fantaasiad sisaldavad suure hulga subjekti tõelist ja loomupärast personaalsust ja jõuline inimene on see, kes suudab oma pingutustega soovunelmad tõeliseks teha. See võib olla kunstnik, kes suudab oma fantaasiad loomingusse panna, mitte hukutava neuroosi sümptomitesse.
Hansalinn
pisi|Hansa Liidu ulatus 1400. aasta paiku Hansalinn oli linn, mis kuulus Hansa Liitu.
Linna kuulumine Hansa Liitu andis selle linna kaupmeestele mitmesuguseid privileege.
Hansa Liiduga seotud linnu oli üle 160.
Aberdeen (Lõuna-Dakota)
thumb|Aberdeen Aberdeen on linn USA-s Lõuna-Dakota kirdeosas Browni maakonnas umbes 200 km Pierre'ist kirdes.
Rahvastik
94,61% elanikest on valgenahalised, 3,17% indiaanlased, 0,54% Aasia päritolu ja 0,37% afroameeriklased.
Fischeri viisikud
14. detsembril 1963 sündis Mary Ann Fischeril neli tütart ja üks poeg, kes olid USA esimesed ellujäänud viisikud.
Majandus
Aberdeen on hulgikaubanduskeskus, Lõuna-Dakota põhjaosa rahandus- ja kaubanduskeskus. Seal on toiduainete töötlemise ja masinaehitusettevõtteid.
Aastal 1908 oli Aberdeenis viis panka ja hulk hulgiladusid.
Raudtee
Aberdeen on raudteesõlm.
Haridus ja kultuur
Linnas on osariiklik ülikool Northern State University (asutatud 1901).
Seal on ka Carnegie raamatukogu.
Ajalugu
Aberdeen tekkis koos raudteede tulekuga. Ta asutati 1880 ning sai linnaks 1883.
Aberdeeni asus elama raamatu "Võlur Oz" autor L. Frank Baum. Ta rajas kohaliku lehe The Aberdeen Saturday Pioneer, kuid oli sunnitud selle hiljem sulgema.
Sillsallaten
pisi|[[Pilt:FIAV historical.svg|23pxNorra unioonilipp 1844–1899]] pisi|[[Pilt:FIAV historical.svg|23pxRootsi unioonilipp 1844–1905]] pisi|[[Pilt:FIAV historical.svg|23pxRootsi ja Norra uniooni plagu ja diplomaatiline lipp. Sillsallaten proportsioonidega 4:5 nagu Rootsi lipul]] pisi|Norra heeringasalat Sillsallaten (rootsi keeles 'heeringasalat', norra keeles Sildesalaten) oli Rootsi lipul ja Norra lipul 1844 kasutusele võetud unioonimärk Rootsi ja Norra uniooni ajal.
See võeti kasutusele Rootsi ja Norra lipu ülemises vardapoolses nurgas veidi aega pärast Oskar I troonile tõusu Norra ja Rootsi ühise riiginõukogu otsusega 20. juunil 1844.
Hüüdnimi
Nime "Sillsallaten" kasutas selle kohta esimest korda arvatavasti C. O. Brakel oma kõnes Rüütlitekojas  (Riddarhus)  Stockholmis 1859. Sellega näitas ta oma halvustavat suhtumist. Hüüdnimi sai nii Rootsis kui ka Norras kiiresti tuntuks, kusjuures seda tajuti pigem humoorika kui halvustavana. Nimetust peeti tabavaks, sest unioonimärk meenutas välimuselt nii Rootsis kui ka Norras populaarset hommikusöögirooga heeringasalatit, mida kiirte või sektoritena ümbritsevad munakollase, munavalge, marineeritud kurgi, peedi ning muude värviliste juur- ja puuviljade tükid.
Kirjeldus
Märgil olid kombineeritud Rootsi ja Norra lippuvärvid diagonaalidega jagatud kujul; Rootsi värvid olid vasakul ja paremal, Norra värvid üleval ja all.
Norra lipul oli see märk ruudukujuline, Rootsi lipul oli pikkuse ja kõrguse suhe 5:4.
Kasutamine
Sillsallaten oli Norra kaubalipul aastatel 1844–1899 ning sõja- ja kuningalipul 1905. aastani. Kõikidel Rootsi lippudel (kauba-, riigi- ja sõjalipul) oli ta ajavahemikul 1844–1905.
Unioonimärki üksinda (proportsioonidega 5:4 nagu Rootsi unioonilipul) kasutati 1844. aastast ühise sõjaplaguna ning diplomaatilise lipuna Rootsi ja Norra välisesindustel ja konsulaatidel kuni uniooniaja lõpuni.
Kasutuselevõtu motiivid
Kuningas Oskar I võttis unioonimärgi kasutusele kingina Norra rahvale, et tulla vastu Norra nõudmisele, et riiklik sümboolika näitaks Norra ja Rootsi võrdsust unioonis. See märk pidi ka tugevdama uniooni ning maade vahelisi sidemeid.
Samal ajal võeti kasutusele Rootsi ja Norra uniooni vapp kasutamiseks uniooniga seotud puhkudel ning kuningavapina, kuna kummagi riigi siseasjades pidi kasutatama selle riigi vappi.
Suhtumine unioonimärgisse ja lipuküsimus
Sillsallaten paigutati mõlema riigi lipule, mõlema maa lipuvärvid olid sellel võrdselt esindatud ja Norra sai endale eraldi sõjalipu. Märk võeti sellepärast Norras suuremalt jaolt hästi vastu, kuid nii Norras kui ka Rootsis oli teatav rahulolematus selle üle, et kummalgi ei olnud enam "puhast" kaubalippu.
Skandinavismi ajal 19. sajandi keskel oli unioon Norras suhteliselt populaarne ning sellepärast oli ka suhtumine unioonimärgisse hea. Kuid pärast asehalduritüli 1859 kasvas Norra rahulolematus uniooniga. Võitlusest "puhta lipu" eest sai uniooni vastaste loosung. Alates 1879. sai liputülist (flaggstriden) poliitiline võitlusväli. Uniooni vastaste jaoks oli Sildesalaten "nukuriigi" sümbol. Poliitiliseks küsimuseks sai ka Rootsi värvide asetus Norra värvide suhtes ning 1879 tehti ettepanek anda Norra värvidele märgil "aukoht" paremal ja vasakul.
Virtsu
Virtsu on alevik Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Virtsu poolsaarel.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus alevik Lääne maakonda Hanila valda.
Alevik tekkis sadama ümbrusse 19. sajandi lõpul.
Virtsu alevikus elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 539 inimest, neist eestlasi 520 (96,5%).
Virtsus asuvad Virtsu (põhi)kool (1973), lasteaed (1967), raamatukogu, ilmajaam (1903), kolm tuuleparki (2002 avatud Virtsu I, 2008 avatud Virtsu II ja 2009 avatud Virtsu III), plastaknatehas (2002), Virtsu Harrastusmuuseum (1996), Kirsi vanasõidukite muuseum (2006), Virtsu seltsimaja (2008).
Ajalugu
pisi|[[Virtsu sadam ]] 15. sajandil rajati Virtsu vasallilinnus, mida on esimest korda mainitud 1465. aastal. See hävitati 1535. või 1536. aastal ja 1536. aasta Valmieras vastu võetud otsusega, millega lõpetati Saare-Lääne vaenus, keelati linnuse taastamine. Hiljem ehitati see tõenäoliselt siiski uuesti üles ja see hävis lõplikult Liivimaa sõja ajal nn Virtsu Vanalinn ehk Uexküllidele kuulunud vasallilinnuse varemed asuvad Tallinna–Virtsu maanteest umbes 200 m kaugusel mere ääres.
Uexküllide läänilinnuse juures asus Virtsu mõis, mida on esmamainitud 1459. aastal; pärast 1771. aasta jagunemist oli seal Vana-Virtsu mõisa süda. Virtsu linnuse varemed ja Virtsu mõisa hooned on arvatud ehitismälestisteks.
Virtsu saar ühines mandriga 19. sajandil maatõusu ja teetammi ehitamise tagajärjel.
Eesti NSV ajal asus Virtsus mitu kalatehast ja “Virtsu Kaluri” kolhoos. 1945. aastal loodi Virtsus kaluriühistu, 1949. aastal asutati kaluriühistu baasil mitu kolhoosi, nende hulgas ka “Virtsu Kalur”. Asutatud kolhoosid tegelesid nii põllumajanduse kui ka kalandusega. Murangu piirkonna kalandusse tõi mootori-kalapüügijaamade moodustamine, kui püüniste soetamise ja ehitamise kulud kandis mootori-kalapüügijaam ja räimepüügikohtade avastamine ning esimeste suurpüüniste, nn. kakuamide ja neile vastavate kakuamipaatide kasutuselevõtt. Järgnevalt liitusid “Virtsu Kaluriga” mitmed lähedased väikesed kalurikolhoosid, 1962. aastal “Sangar” ja 1964. aastal “Uus Kalur” ning “Kiideva Kalur”. Kuna kolhoosi põhiliseks tegevusharuks oli kalapüük, siis andis kolhoos 1965. aastal enamuse oma põllumajanduslikust maast üle kolhoosidele ja Ridala sovhoosile. 1968. aastal omandas “Virtsu Kalur” Pärnu Kalakombinaadilt Virtsu tsehhi ja “Virtsu Kalurile” kuulus oma konservitööstus, külmhoone, plekitööstus, metallitoodete tsehh ja muud abitootmisettevõtted, mis vajalikud kalapüügiks ja -töötlemiseks. Peale selle veel karusloomakasvandus, aiand ja veisefarm. 1973. aastaks oli “Virtsu Kalur” üks suuremaid kalurikolhoose Eesti NSV-s, Eesti Kalatööstuse kõrval. “Virtsu Kaluri” kalurikolhoosile kuulus neli SRT-d, mis tegutsesid Atlandi ookeanil. Läänemerel tegutsesid kümme PTS-i ja TB-d, ja kalasaagi toimetasid kodusadamasse kaks transport-külmutuslaeva. “Nerkal” valmistati püügikohas ka preserve, “Himki” aga toimetas tooraine kolhoosi kalatööstusele. 1973. aastal viidi “Virtsu Kaluri” preservide valmistamine üle Puise tsehhi, Virtsu tsehh spetsialiseerus konservide tootmisele. 26. detsembril 1975. aastal liitusid “Virtsu Kalur” ja “Haapsalu Kalur” “Lääne Kaluri” kolhoosiks.
Aastatel 1963–1964 rajati läbi Virtsu Saaremaa elektrivõrgu ühendamiseks Mandri-Eesti ja NSV Liidu Loode Energiasüsteemiga kaks 35 kV merekaablitrassi: põhja- ja ]õunatrass. Saaremaa elektrivõrk lülitati NSV Liidu Loode Energiasüsteemi 1964. aasta 5. oktoobril ja Kingissepa elektrijaam jäeti seisma.
Loodus
Virtsu on varem kuulunud Virtsu-Laelatu-Puhtu looduskaitseala koosseisu. Hiljem vähendati selle pindala. Virtsu alale jääb nüüd osa Puhtu-Laelatu looduskaitsealast. Puhtus asub ka Puhtu bioloogiajaam.
Transport
Virtsu sadama kaudu on mandril parvlaevaühendus Muhu saarel asuva Kuivastu sadamaga.
1931–1968 viis Raplast Virtsusse kitsarööpmeline raudtee (vaata Rapla–Virtsu raudtee).
Navigatsioonimärkidest asuvad Virtsus tuletorn ning liitsihi ülemine ja alumine tulepaak.
Asulat läbib Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee.
Jäätee, Kuivastu–Virtsu, ~10 km vahel.
Tuntud isikud
Virtsus on sündinud eesti kirjanik Aristarch Sinkel.
IX üldlaulupidu
IX üldlaulupidu toimus 30. juunist 2. juulini 1928 Tallinnas. Esimest korda toimus pidu Tallinna lauluväljakul, kuhu rajati enne pidu puust laululava.
Kooride üldjuhid olid Juhan Aavik, Leenart Neumann ja Anton Kasemets ning puhkpilliorkestreid juhatas Raimund Kull.
Laulupeo avakõne ja lõppsõna pidas riigivanem Jaan Tõnisson.
Laulupeo tegelased ja külalised vabastati siseministri korraldusel politseis registreerimise kohustusest. Laulupeole komandeeriti 60 kriminaalpolitseinikku.