cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Biskaia laht
Biskaia laht kitsamas mõttes
Lahte voolavad jõed on lühikesed ja väga ebakorrapärase veehulgaga (välja arvatud Garonne, mille suue on Bordeaux' linnas). Tähtsamad jõed on Nervión, mis suubub Bilbao juures, ja Bidasoa jõgi, mis moodustab Prantsusmaa ja Hispaania vahelise piiri.
Pärimus
Budism
Paali kaanonis säilisid Buddha õpetused üksnes suulise pärimusena üle viiesaja aasta. Budistlikel suurkogudel peetakse suulise pärimusena alles hoitud õpetusi theravaada traditsioonis siiamaani esmaseks ja usaldusväärsemaks allikaks, võrreldes kirjutatud tekstidega. Paljud mahajaana traditsiooni kirjalikud tekstid on aga hävinud ja säilinud üksnes katkendite, tsitaatide ning hiina- või tiibetikeelsete tõlgetena.
Biskaia laht
Biskaia laht kitsamas mõttes
Biskaia laht on olnud antiikajast saadik tähtis meretee. Sõidetud on nii piki kallast kui ka Briti saartele.
Pärimus
Kristlus
Ehkki kristlikud pühakirjad on juba varakult olnud üles kirjutatud, säilitatakse liturgilistel jumalateenistustel kogu Piibli teksti korrapäraselt ka suulise pärimusena.
Biskaia laht
Biskaia laht kitsamas mõttes
Jõuluhoovus, mis voolab laiemas mõttes piki kogu Biskaia lahe lõunarannikut läänest itta, on Biskaia lahes sunnitud pöörduma põhja ning sureb. Hoovus toob idarannikule kaasa kõikvõimalikke esemeid. See hoovus tõi naftatankeri Prestige reostuse Prantsuse rannikuni välja.
Välislingid
Artikli kirjutamisel on kasutatud tšehhi, saksa-, inglis-, prantsus-, hispaania-, hollandi-, vene- ja ukrainakeelse vikipeedia artikleid seisuga 19.10.2007, sealhulgas artiklit es:Mar Cantábrico.
Pärimus
Välislingid
Võibolla ta hoopis laulis.
Eesti Superkarikas 2004
Eesti Superkarikas 2004 oli 9. Eesti Superkarikafinaal, kus mängisid möödunud hooaja Meistriliiga ja Eesti karika võitjad. Mäng peeti Tallinnas A. Le Coq MiniArenal, ning mängisid Meistriliiga 2003 võitja Tallinna FC Flora ja Eesti karikas 2004 võitja Tallinna FC Levadia.
Logistikapataljon
Pataljon asub Lääne-Harju vallas Paldiskis.
Pataljoniülem on kolonelleitnant Tambet Mäe.
Ülesanded
Diviisi logistikapataljoni põhiülesanded on:
Allüksused
Logistikapataljoni struktuuri kuuluvad:
Ajalugu
Diviisi logistikapataljon loeb ennast esimese Eesti Vabariigi aegse auto-tanki rügemendi järeltulijaks.
Auto-tanki rügement, mis koondas endas tollase Eesti sõjaväe soomusautod ja kergetankid, loodi 9. aprillil 1919 soomusautode kolonnina. Selle nime all osaleti ka kaheksa soomusautoga Vabadussõjas. 1923 formeeriti väeosa ümber auto-tanki divisjoniks, 1928 auto-tanki rügemendiks. Põhitöö väeosa kaasajastamisel tegi ära kolonel Jaan Lutsar, kes oli väeosa ülem kuni 1934. aastani. Rügement asus Tallinnas, kuid selle allüksusi oli erinevatel aegadel ka Valgas, Jõhvis, Narvas, Elvas ja Tapal.
25. juunil 1992 loodi soomusautode kolonni õiglusjärglasena Kaitsejõudude Peastaabi Autokompanii.
1992. aastal asus Autokompanii Tallinnas Lauliku 4a (endistes Nõukogude mobilisatsioonikütuseladudes). 1992. aasta suvel toimus tulevahetus Marja tn 4 asuvas baasis, kuid ei õnnestunud seda üle võtta. Edukamalt läks 1993, kui asuti Marja tn 4. Kuu aega elati venelastega koos staabimajas. Suurel kasarmul ei olnud siis veel aknaid ega kütet. Maja remonditi, 6 kuud oldi õue peal telgis.
1994 oli autokompanii isikkoosseis 57 meest, ülem oli nooremleitnant Arni Ilves.
1997. aastal formeeriti Kaitsejõudude Peastaabi Autokompanii ümber tagalapataljoniks.
1999. aastal juurutati pataljonis esimesena Eestis ajateenijate esindusmehe süsteem, mis on uut tüüpi koostööorgan ajateenijate ja ülemate vahel.
2002. aastal moodustati Kaitseväe logistikakeskus ja pataljon allutati logistikakeskusele. 2005. aastal nimetati väeosa Kaitseväe Logistikakeskuse Lahingteenindustoetuse Väljaõppekeskuseks (KV LogK LttVÕK). Struktuuriliselt koosnes "pataljon" aga omakorda brigaadi lahinguteenidustoetuse pataljonist ja transpordipataljonist. Samal ajal oli probleeme kitsa infrastruktuuriga ja ajateenijate elamis- ning väljaõppetingimused jätsid soovida.
2009. aastal jagati Kaitseväe logistikakeskuse lahinguteenindustoetuse väljaõppekeskuse brigaadi lahinguteenindustoetuse pataljon (KV LogK LttVÕK BrLttP) kaheks ja Kaitseväe logistikakeskuse alluvusse jäänud Kaitseväe logistikakeskuse lahinguteenindustoetuse väljaõppekeskuse (KV LogK LttVÕK) nimetati logistikapataljoniks. Teine pool nimetati tagalapataljoniks, mis viidi 1. jalaväebrigaadi koosseisu asukohaga Paldiskis.
Alates 20. märtsist 2015 paiknes logistikapataljon alaliselt Ämaris äsja valminud kasarmuhoonetes, kuhu on loodud tänapäevased väljaõppe- ja töötingimused nii ajateenijatele kui pataljoni staabile. 2021. aastast paikneb logistikapataljon Paldiski linnakus.
Kumari laid
Kumari laid on 17 hektari suurune asustamata laid Väinameres Matsalu rahvuspargi Väinamere vabavee sihtkaitsevööndis Lääne maakonnas Puise küla territooriumil. Laid on kolmnurkse kujuga, rannajoone pikkus on 3,8 kilomeetrit.
Asukoht
Laiust edelasse jääb madal ja piklik Sipelgarahu ning põhja poole kormoranide koloonia poolest tuntud Tondirahu. Sellest omakorda veidi põhja pool asub Valgerahu. Lähim punkt mandril, milleks on Puise nina, asub 5,5 kilomeetrit idas; Muhu saar jääb 11 kilomeetrit edelasse ja lähim Hiiumaa laid, Kõverlaid, 9 kilomeetrit läände.
Laiust läänes asub Kumari madal, lõunas Kumari lee.
Loodus
pisi|Kumari laid pisi|Kõre Kumaril Kumari laiule on iseloomulik tihe kadastik, samuti leidub seal ranna- ja aruniite.
Laiul pesitseb ja peatub rohkesti linde.
Laiul on juttselg-kärnkonnade ehk kõrede populatsioon. Saarele on toodud lambaid, kellest osa on metsistunud ja elab saarel aastaringselt.
Talviti kuhjuvad randa rüsijäävallid.
Inimtegevus
Suviti käivad looduskaitsetöötajad ja vabatahtlikud laiul heina niitmas ja kadakaid raiumas.
Kumari kultuuriloos
Laiu järgi muutis 1938 oma nime ornitoloog Eerik Sits (Eerik Kumari). Kumari nime kandis laevakompaniile G. Sergo & Ko kuulunud aurulaev, mis sõitis suvel 1937 liinil Narva-Jõesuu – Kotka.
Pealinna Brüsseli piirkond
Pealinna Brüsseli piirkond on Belgia 1. järgu haldusüksus, üks kolmest piirkonnast Flandria ja Valloonia kõrval. Pealinna Brüsseli piirkond on de facto Belgia pealinn.
Piirkond on kakskeelne. Seal elavad nii prantsuse keele kõnelejad kui ka hollandi keele kõnelejad (peamiselt flaamid).
Haldusjaotus
Piirkond jaguneb 19 vallaks (kohaliku omavalitsuse üksuseks), millest ühte nimetatakse Brüsseli linnaks. Kõik nad kokku moodustavad ühe asula (linna). Brüsseli linnaks nimetatav kohaliku omavalitsuse üksus moodustab kesklinna. Brüsseli haldusringkond hõlmab kogu Pealinna Brüsseli territooriumi.
pisi|left|Brüsseli vallad Brüsseli vallad on: Anderlecht (1), Bruxelles/Brussel (2), Ixelles/Elsene (3), Etterbeek (4), Evere (5), Ganshoren (6), Jette (7), Koekelberg (8), Auderghem/Oudergem (9), Schaerbeek/Schaarbeek (10), Berchem-Sainte-Agathe/Sint-Agatha-Berchem (11), Saint-Gilles/Sint-Gillis (12), Molenbeek-Saint-Jean/Sint-Jans-Molenbeek (13), Saint-Josse-ten-Noode/Sint-Joost-ten-Node (14), Woluwe-Saint-Lambert/Sint-Lambrechts-Woluwe (15), Woluwe-Saint-Pierre/Sint-Pieters-Woluwe (16), Uccle/Ukkel (17), Forest/Vorst (18), Watermael-Boitsfort/Watermaal-Bosvoorde (19).
Rahvastiku tihedus on 6270 inimest ruutkilomeetril.
Kõik Brüsseli piirkonna kohanimed on hollandi päritolu peale Evere, mis on keldi päritolu.
Vaatamisväärsused
Brüsseli kõrgeim hoone on 150 meetri kõrgune Lõunatorn, kõige kuulsam aga Atomium, mis ehitati 1958. aasta maailmanäituse tarbeks. Üks turismimagneteid on ka vanalinnas asuv "Manneken Pis" ('pissiv poiss').
Loksa Ravikeskus
Osaühing Loksa Ravikeskus oli aastatel 2000–2011 Loksa haigla taastusraviosakonna baasil tegutsenud meditsiiniasutus Harju maakonnas Loksa linnas aadressil Posti tänav 29. pisi| pisi| Alates 2003. aastast kuulusid ravikeskuse alla nii Loksa polikliinik kui ka Loksa Kiirabi. Viimane osutas piirkonnas teenust ühe kiirabibrigaadiga, hiljem läks kiirabiteenus üle Karell Kiirabile.
Vastavalt tegevusloale oli Loksa Ravikeskusel õigus osutada järgmisi teenuseid:
Loksa Ravikeskuse kommertstegevuse põhisuunaks olid taastusravi ja ravipuhkusega seotud teenused. Taastusraviteenuseid hakati haiglas osutama 1996. aastal, eraldi taastusraviosakond avati mais 2000. Taastusraviprogramme koordineeris doktor Ljudmilla Agajeva.
Ravikeskust juhtis Ann Lasting, kes on ühtlasi Loksa Haigla Sihtasutuse juhataja.
6. detsembril 2011 kuulutas Harju Maakohus välja Loksa Ravikeskuse pankroti. 11. jaanuaril 2012 kiitis Tallinna Linnavalitsus heaks Ida-Tallinna Keskhaigla (ITK) taotluse omandada Loksa Ravikeskuse kinnistu ja jätkata seal seniste teenuste osutamist. ITK opereeris üksust veel neli aastat, kuni see 31. juulil 2016 suleti ja kõik töötajad koondati. Enne sulgemist oli ITK püüdnud Loksa ravikeskust müüa Tapa haiglale, kuid see müügitehing ei õnnestunud.
Ultima Thule + Keelpillikvartett
"Ultima Thule + Keelpillikvartett" on Eesti rock-ansambli Ultima Thule 1998. aastal ilmunud album.
Kaltsupaber
Kaltsu- ehk pütipaber on linastest ja puuvillastest kaltsudest valmistatud paber.
Euroopas võeti kaltsupaber kasutusele kirjutusmaterjalina 12. sajandil, asendades seni kasutusel olnud pärgamendi. Kuna tooraineks kasutatavad riideid olid enamuses valmistatud linasest materjalist, oli tooraine odav ja seda leidus praktiliselt kõikjal. Euroopas kasutati toormaterjalina ka puuvilla, millest paberi omadused olid halvemad kui linasel kaltsupaberil. Veelgi halvem oli siidi ja villaste kaltsudega valmistatud paberi kvaliteet, see paber sobis ainult pakkepaberiks. Suure veekulu tõttu ehitati paberiveskid veerohkete jõgede kallastele. Eesti esimesed paberiveskid olid Emajõe, Võhandu ja Härjapea jõe ääres.
Kaltsupaberi valmistamine
Tulemuseks oli ühtlane paberipuder.
Apis
Apis oli vanim ja tuntuim sõnnikujuline jumalus; viljakuse, jõu ning meheliku sigivuse kehastus.
Teda kujutati ümara kõhu ja paisunud rinnaga mehena. Rahvas austas Hapit väga ning vaarao tõi talle ohvreid, et üleujutus ikka õigel ajal algaks ning oleks rikkalik, aga siiski mitte ülemäärane.
Hapi peamine kultuslinn oli Memphis Vanas Riigis, kuhu oli ehitatud just talle pühendatud tempel. Osirise ja Hapi ühisnimest tekkis Serapis.
Amon
Amon, Amun, Ammon oli Vana-Egiptuse loomise ja õhu jumalus, kes tekitab liikumist ning kaost. Alates 11. dünstiast oli Amon Teeba kohalik kaitsejumalus, alates 18. dünastiast, kui Teebast sai (kuning)riigi pealinn, sai Amonist riigijumal. Koos varasemate riigijumalatega (Re ja Ptah) moodustasid nad riigi valitseva "kolmainsuse". Amon jäi edaspidi Egiptuse jumaluseks, vaid korra asendati ta Ehnatoni reformis Atoniga. Samastati hiljem päikesejumal Re-ga (Amon-Re) kujunes Uue riigi ajal peajumalaks.
Amoni naine oli Mut ja poeg Šons. Vaarao nimi Amenhotep tähendab "Amon on rahul".
Hiljem samastati Amonit kreeka Zeusiga ja roomlaste Jupiteriga.
Ekspertsüsteem
Ekspertsüsteem on tarkvararakendus, mis aitab asjatundlikult lahendada probleeme mingis valdkonnas või rakendusalal, kasutades andmebaase, mis on rajatud inimkogemuse põhjal. Terminit kasutatakse mõnikord ka teadmusbaasisüsteemi sünonüümina.
Anubis
pisi| Anubis (Egiptuse keeles "koerake") on egiptuse jumalus ja Surnute Maja valdaja šaakali- või koerapeaga ja eluristiga paremas käes. Tema püha on 22. jaanuar ja peakultuskoht oli Lykopolis (Hundilinn). Anubis on Osirise poeg, kes kehastas mitmesuguseid koernuumeneid.
Teda samastatakse Isise müsteeriumides kreeka hingede juhi Hermesega.
Päriskärblased
Päriskärblased (Muscidae) on kärbseliste sugukond, kuhu kuulub umbes 3000 liiki kärbseid. Nad on väliselt sarnased ja meenutavad harilikku toakärbest (Musca domestica). Eluviisidelt on nad aga nii valmikute kui vastsete osas erinevad. Toakärbest väljaspool asulaid ei esine, kuid inimesega koos võib ta minna igale poole. Sellist nähtust nimetatakse sünantroopiaks.
Päriskärblaste hulgas on ka mitu verd imevat liiki. Eestis on selline näiteks harilik pistekärbes (Stomoxys calcitrans), kes on väliselt toakärbsega väga sarnane, kuid erinevalt temast on liikvel vaid ühel kindlal ajal aastas – suve lõpupoole. Nii see kärbes kui ka toakärbsed võivad haigusi edasi kanda. Ühe kärbse keha pinnal ja soolestikus võib leiduda kümneid miljoneid mikroorganisme, sealhulgas ka tõvestavaid.
Päriskärblaste hulka kuuluvad ka kurikuulsad tsetsekärbsed (perekond Glossina), kes on tuntud unitõve ja nagaanatõve (koduloomade haigus) levitajatena.
Paljunemine
Toakärbse areng toimub täismoondega ning selle võib jagada neljaks faasiks. Areng algab viljastatud munarakust, millest koorub välja vagel, kes kasvab teatud suuruseni ning moodustab kookoni. Vagla ja valmiku üleminekuperioodi nimetatakse nukustaadiumiks.
Toakärbes on väga suure viljakusega ja ühe emase järeltulijate arv ideaalsetel tingimustel võib ühel suvel olla 5 triljonit. Munade areng vältab vahel vaid 8 tundi, harva 3 päeva või kauem. Seejärel kooruvad munadest vaglad. Need on valget värvi, jalutud, värtnakujulised, eestpoolt kitseneva kehaga. Keha teravatipulises esiotsas paikneb suuava.
Toakärbse vaglad võivad elutseda mitmesugustes orgaanilistes jäätmetes, näiteks prügis ja sõnnikus. Vagla ainsaks tegevuseks on söömine. Kuna vastsetel ei ole pead, lasevad nad toidule seedeensüüme ja imevad vedelaks muutunud toidu endasse. Mõne päeva möödudes on vaglad valmis nukkumiseks. Edasine areng toimub pruunikas, paksude seintega tünnikujulises kookonis. Kui nukk on täielikult välja arenenud, puhub see kookoni esiotsas oleva raku katki, mis avab kookoni esiotsas asuva kaanekese. Kookonist väljub valmik, kes kohe pärast tiibade kuivamist ära lendab.
Tsetsekärbse vastne areneb kaua aega emase tagakehas ja nukkub otsekohe pärast sünnitamist.
Peraki osariik
Perak on Malaisia osariik.
Harilik võilill
Harilik võilill (Taraxacum officinale) on korvõieliste sugukonda võilille perekonda kuuluvmitmeaastane ühekojaline rohttaim.
Harilik võilill on kollektiivliik, mis jaotatakse suureks arvuks pisiliikideks. Eestis on leitud 165–170 hariliku võilille pisiliiki.
Rahvapärased nimetused
Piimarohi, piimaohakas, võismalilled, võikann, põrundhaigerohi.
Eluvorm
Ühekojaline mitmeaastane rohttaim. Kasvab 5–70 cm kõrguseks. Taimedel on valge piimmahl, mis võib olla mürgine. Võililled alustavad õitsemist mais, kui paiselehtede aeg läbi saab.
Õis
Taimel esinevad ainult keelõied, mis koonduvad tihedasse paljuõielisse korvõisikusse.
Matthias von Hedenström
Matthias von Hedenström (vene keeles Матвей Матвеевич Геденштром või Геденштрём; 1780 Riia – 20. september 1845 Haidukovo Tomski lähedal, Tomski kubermang) oli rootsi-baltisaksa päritolu Venemaa Põhja-Siberi uurija ja ekspeditsioonijuht.
Harilik võilill
Õis
Õisikul on kuni 2 cm pikkune hallikas- kuni puhasrohelistest süstjatest lehtedest (neist osal kilejas ääris või vööt) koosnev üldkatis. Õied on kollased, keskosas pikakarvalise krooniga. Äärisõitel esineb sageli alumisel pinnal violetjas vööt. Õietolm võib esineda või puududa.
Matthias von Hedenström
Elulugu
Hedenström sündis Rootsist Dalarnast pärit Mattias Hedenströmi pojana. Ta õppis Tartu Ülikoolis, aga ei lõpetanud seda ja asus Tallinnas tööle tolliametnikuna. Ta mõisteti süüdi salakaubaveos ja saadeti Siberisse.
Aastal 1808 jõudis Hedenström Irkutskisse ja sai ametliku ülesande uurida Põhja-Jäämere rannikut. Aastatel 1809–1811 oli ta Vene riigikantsler Nikolai Rumjantsevi rahastatud Uus-Siberi saarte uurimisekspeditsiooni ülem. Hedenströmi abistas maamõõtja I. E. Koževin (haigestus 1810. aastal, teda asendas geodeet P. Pšenitsõn). Samuti leppis ta kokku koostööst jakuudi kaupmees Jakov Sannikoviga.
Harilik võilill
Leht
Tavaliselt on lehed kaarjalt sulglõhised, sulghõlmised kuni jagused lihtlehed, hõredalt karvased kuni paljad, värvuselt rohirohelised. Lehehõlmad on allakäändunud tippudega, sageli hambulised. Lehe tipuhõlm on teistest mõnevõrra suurem. Leheroots on tugev, esiletungiv, sageli erepunane kuni violetne.
Matthias von Hedenström
Elulugu
Kuigi Hedenströmil puudus vajalik haridus, õppis ta ise teaduslikke seadmeid kasutama, sh leidma geograafilisi koordinaate. Seetõttu on tema kaartidel vigu.
Harilik võilill
Leht
Kõik lehed asetsevad juurmise kodarikuna.
Matthias von Hedenström
Elulugu
Aastal 1809 külastas Hedenström Sõrovatski poolt avastatud saare idaosa ja nimetas saare Uus-Siberi saareks. Ta kaardistas umbes 200 km saare rannajoont.
Harilik võilill
Vars
Taimel on pikk õõnes õisikuvarb, mis on korvõisiku all tihedalt kaetud võrkjate villkarvadega. pisi|alt=Hariliku võilille õisik mesilasega|Harilik võilill on nii nektari kui ka õietolmu allikas putukatele
Maa-alune osa
Suhteliselt jäme vertikaalselt sügavale mulda tungiv peajuur väheste külgjuurtega. Juurekael on enamasti karvane.
Matthias von Hedenström
Elulugu
Ekspeditsiooni käigus kanti kõik Uus-Siberi saared kaardile ja tehti kindlaks, et Uus-Siberi saar on tõepoolest saar. Varem oletati, et tegemist on Ameerikaga.
Harilik võilill
Levik ja ohtrus
Võilill on levinud laialdaselt kõikidel mandritel peale Antarktika, suhteliselt vähe leidub teda ka Aafrikas. Põhja- ja Lõuna-Ameerikas on tulnukana. Eestis väga sage, kuid eelkõige inimesest mõjustatud kasvukohtadel. Osa kollektiivliigi alla hõlmatavaid mikroliike on meil pärismaised, osa aga tulnukad.
Matthias von Hedenström
Elulugu
Hedenström kaardistas ka rannikuala Jana ja Indigirka jõe vahel.
Harilik võilill
Kasvukoht
Kasvab meil peamiselt rohke inimmõjuga kohtades: tee- ja põlluservades, aedades, haljasaladel, parkides, söötidel, karjamaadel, kuid ka prahipaikadel, looduslikel loo-, päris-, ranna-, soo-, lammi- ja puisniitudel, kraavikallastel, harvem salu- ja laanemetsades. Eelistab lämmastikurikast mulda.
Matthias von Hedenström
Elulugu
Hedenströmi ekspeditsioonikaaslane Jakov Sannikov nägi Uus-Siberi saarelt, Kotelnõilt ja Faddejevilt põhja pool kolm korda "sinetust" (maad), mille Hedenström kandis oma kaardile Sannikovi maa nime all. Alles 1930. aastatel sai selgeks, et mingit saart seal ei ole. Hüpoteetiline saar esineb tänini motiivina ulmekirjanduses.
Harilik võilill
Koht ökosüsteemis
Taim on väga heaks toiduks taimtoidulistele loomadele, kõrge söödaväärtusega. Tolmeldavad putukad saavad taime õitest rohkesti nektarit. Kollektiivliigina pole Eestis ohustatud, ei kuulu kaitstavate taimede nimekirja.
Matthias von Hedenström
Elulugu
Hedenström andis esimese ülevaate Uus-Siberi saarestiku looma- ja taimestikust ning kirjeldas Uus-Siberi saarel asuvaid müstilisi fossiilseid Puumägesid.
Harilik võilill
Kasutamine
Taimed sisaldavad mõruaineid, kuid siiski söövad kariloomad neid meeleldi. Kohati kasvatatakse karjamaadel ka kultuurtaimena. Eriti väärtuslik on võilillesilo, mis suurendab veiste piimatoodangut. Siiski võivad osad liigid suures koguses sööduna põhjustada loomadel tervisehäireid.
Matthias von Hedenström
Elulugu
Hedenström sooritas hiljem mitu reisi Jakuutias ja Taga-Baikalis.
Harilik võilill
Kasutamine
Piimmahl sisaldab rohkesti kautšukit.
Matthias von Hedenström
Elulugu
Kuni surmani töötas ta eri ametikohtadel Peterburis, Irkutskis, Verhneudinskis, Tobolskis ja lõpuks Tomskis kubermangu postimeistrina.
Harilik võilill
Kasutamine
Väärtuslik meetaim.
Matthias von Hedenström
Elulugu
Hedenström suri Haidukovo külas (5-6 versta Tomskist) ja maeti 5. oktoobril (vkj 23. septembril) 1845 Tomskis Bogoroditse-Aleksijevski kloostri (Томский Богородице-Алексиевский монастырь) vanale kalmistule.
Harilik võilill
Kasutamine
Jämedad juured kõlbavad praetult kohvi aseaineks, keelõisi kasutatakse tubaka lisandina.
Matthias von Hedenström
Elulugu
Matthias von Hedenströmi järgi nimetati Hedenströmi laht Bunge maa ja Faddejevi saare vahel.
Harilik võilill
Kasutamine
Noori lehti ja keelõisi tarvitatakse salatina või supilisandina, vahel ka ravimtaimena. Kasutatakse peamiselt juuri, mis sisaldavad vaikaineid, lima, eeterlikku õli jne.
Matthias von Hedenström
Elulugu
Iseõppijast kartograaf Hedenströmi ja Sannikovi ekspeditsiooni tõttu tekkinud küsimuste lahendamiseks ja kaartide täpsustamiseks organiseeris Vene Admiraliteet 1821-23 kaherühmalise ekspeditsiooni Ferdinand von Wrangelli (1797–1870) ning Peter Anjou (1796–1869) juhtimisel Kirde-Siberisse.
Harilik võilill
Kasutamine
Taime kasutatakse ravimitööstuses ravimpillide valmistamisel, aga ka ravimina söögiisu tõstmiseks, kõhukinnisuse vastu ja sapierituse soodustamiseks. Värske piimmahl on ravimiks maksa-, neeru-, põrna- ja nahahaiguste korral, muuhulgas kaotab allergikutel sügelemise.
Littoinen
thumb|Tekstiilivabriku hoone Littoinen on küla Soomes Kaarina linna ja Lieto valla piiril. Külas asub Littoistenjärvi järv. Asula tekkis 1739 rajatud kangavabriku juurde. Alates 1899 läbib küla raudtee, kuid tänapäeval Helsingi–Turu rongid seal ei peatu. Külas tegutses 1969. aastani tekstiilivabrik.
1907 hüppas Littoises liikuvalt rongilt maha salapolitsei eest põgenev Lenin. Seda sündmust meenutab mälestuskivi.
Helen Keller
thumb|Helen Keller Helen Adams Keller (27. juuni 1880 Tuscumbia, Alabama – 1. juuni 1968) oli pimekurt ameerika kirjanik, poliitiline aktivist ja lektor. Heleni kui pimekurdi õpetas teiste inimestega normaalselt suhtlema Anne Sullivan.
Ameerika Sotsialistliku Partei ja ametiühingu IWW (Industrial Workers of the World) liikmena oli ta veendunud sõjavastane ning propageeris naiste valimisõigust, tööliste õigusi ja sotsialismi.
Keller külastas ka paljusid riike, näiteks Soomet 1957. aasta kevadel.
Solaris Bus & Coach
thumb|Solaris Urbino 12 [[buss Varssavi tänaval]]
Helen Keller
Elukäik
Helen sündis kapten Arthur H. Kelleri ja Kate Adams Kelleri, kes oli Robert E. Lee teine nõbu, peres. Kellerite juured ulatusid Saksamaale. Sündides ei olnud Helen pime ega kurt. Aasta ja seitsme kuuselt jäi ta raske haiguse tõttu pimedaks ja kurdiks, pisut hiljem kaotas ka kõnevõime. Toona teda ravinud arst ei osanud last tabanud haigust diagnoosida, alles hiljem on oletatud, et tegu võis olla kas meningiidi, punetiste või sarlakite tüsistusega.
Solaris Bus & Coach
Solaris Bus & Coach on busside, trollide ja trammide (bussi- ja trollimark Solaris) tootja Poznańi lähedal Bolechowos Poolas. Solaris on Poola noorim bussitootja, kes alustas tegevust 2001. aastal bussimüügiettevõtte Neoplan Polska baasil. Tallinna tänavatel sõidab alates 2002. aastast 18 Solarise ja Ganz Transelektro Traction Electrics Ltd. koostöös valminud Solaris Trollino 12T trollibussi ja 2003. aastast viis Solaris Trollino 18T liigendtrolli.
2007. aastal sai Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondis veel seitse Solaris 12 tüüpi trollibussi. Trollid on juba uuem põlvkond (variant AC). Tehtud on mõningad kosmeetilised muudatused. 2008. aastal ostis Tallinna trammi- ja trollibussikoondis juurde seitse 18-meetrist Solaris Trollino 18 lõõtsaga täismadalapõhjalist trolli (ka need nüüd juba variandis AC). 2009. aastal lisandus veel seitse 18-meetrist Solaris Trollino lõõtstrolli ja 2010. aastal saabus Tallinna seitse 12-meetrist Solaris Trollino trollibussi.
Helen Keller
Elukäik
Seitsmeaastaselt oli ta leiutanud üle 60 märgi, mille abil sai kontakteeruda oma perega. 1886. aastal luges Heleni ema Charles Dickensi kirjutatud märkmeid, kus räägiti pimedast lapsest Laura Bridgmanist – loetu inspireeris Kate'i, et rääkida Baltimore'i spetsialistidega, kelle soovitusel hakkas Heleniga tegelema Alexander Graham Bell, kes tollal töötas just kurtide lastega. Bell omakorda soovitas perel viia Helen Perkinsi Pimedate Instituuti, kus Helen ka õpinguid alustas. Heleni õpetajaks hakkas 20-aastane Anne Sullivan. Nende lähedane sõprus kestis 49 aastat.
Solaris Bus & Coach
2019. aastal sõlmisid Tallinna Linnatranspordi AS (TLT) ja Solaris Tallinna seni suurima bussihanke lepingu. Lepingusse kuulub 350 gaasitoitel sõitva autobussi tarnimine Tallinna linnaliinidele, sada bussi saabus Tallinna 2020. aasta sügissuvel. Kuna Tallinna Linnatransport tahab 2035. aastaks täielikult üle minna elektritranspordile, siis lähiajal on Tallinna oodata ka elektribusse. Üks tootja, kes kindlasti hankes osaleda soovib, on Solaris. thumb|Solaris Urbino 18 Hybrid II aastast 2008 Bremenis thumb|Solaris Urbino 18 Metrostyle
Ka firmal GO Bus on Solarise busse.
Helen Keller
Looming
Helen kirjutas mitu autobiograafilist teost.
Solaris Bus & Coach
2011. aastal alustati koostöös Autosani ja Modertransiga trammi Solaris Tramino tootmist.
Firma valmistab ka Solaris Tramino tüüpi tramme.
Geoloogiline aeg
Geoloogiline aeg on ajavahemik Maa kui planetaarse keha moodustumise lõpust kuni ajaloolise aja alguseni.
Geoloogiline aeg on inimesele hoomamatult pikk ajavahemik, mis hõlmab rohkem kui nelja miljardit aastat. Geoloogilise aja jooksul toimunud sündmused on salvestatud kivimitesse, mineraalidesse ja kivististesse, mille uurimisega tegelevad geoloogid.
Geoloogiline aeg on jagatud väiksemateks üksusteks, mida nimetatakse geokronoloogilisteks ning geokronomeetrilisteks üksusteks. Geoloogilise aja vältel toimunud sündmuste uurimisega tegelevaid geoloogia osi nimetatakse kokku ajalooliseks geoloogiaks. Moodustunud kivimkihtide järgnevuse uurimise, korreleerimise ning liigestamisega tegeleb stratigraafia ning vastavate üksuste sidumisega konkreetsete ajaühikutega geokronoloogia ning isotoopgeoloogia. Ajaloolise geoloogiaga on tihedalt seotud ka paleontoloogia, mis tegeleb geoloogilises ajas elanud organismide kivististe ehk fossiilide uurimisega.
Luminestsents
pisi|Kemoluminestsents, mis tekkis [[vesinikperoksiidi ja luminooli vahelisel reaktsioonil]] Luminestsentsiks nimetatakse sellist aine poolt emiteeritud valgust, mis ületab (enamasti suhteliselt kitsas spektraaldiapasoonis) samale temperatuurile vastavat soojuskiirguse taset. Soojuskiirgus tekib teatavasti aine soojendamise tulemusena. Seega luminestsentsi tekkimiseks on tarvis mingi spetsiifilisem, mittesoojuslik energia juhtimine ainesse. Selleks on mitmeid võimalusi:
Kuigi hõõglambis tekib kiirgus lõppkokkuvõttes elektrivoolu toimel, on tegemist siiski soojuskiirgusega (mitte elektroluminestsentsiga). Küsimus on elektrivoolu toimemehhanismis.
Luminestsentskiirgust võib nimetada «külmaks» kiirguseks selles mõttes, et reeglina on ta hästi jälgitav eelkõige madalatel temperatuuridel, samas kui soojuskiirgus muutub märgatavaks alles piisavalt kõrgetel temperatuuridel (alles mitmesaja kraadini kuumutatud keha kiirgab silmale nähtavat punast kiirgust).
Luminestsents jääb lühikeseks kuid lõplikuks ajavahemikuks kestma ka peale ergastava protsessi peatamist. Seda nimetatakse järelhelenduseks. Järelhelendus on eriti püsiv fosforestseeruvate materjalide korral, mis võivad (peale valguse käes «laadimist») helenduda tunde.
Luminestseeruvaid materjale kasutatakse paljudes rakendustes nagu katoodkiirekuvarid, plasmatelerid, luminofoorlambid, laserid, valgusdioodid. Näiteks asjaolu, et luminestsentskiirgus avaldub küllalt kitsas spektraalintervallis (sõltuvalt materjalist) on põhjuseks sellele, et luminofoorlambid ja valgusdioodid on märksa suurema valgusviljakusega kui hõõglambid.
Termini pakkus välja 1888. saksa füüsik Eilhard Wiedemann. Nimetus tuleb ladina keelest, sõnast "lumen" (valgus) ja sõna moodustavast elemendist "-escence" (algama, saama (millekski), kalduma olema).
Seiffeni vald
Seiffen on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Maagimäestiku kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Kesk-Maagimäestiku kreisi.
Vigursuusatamine
Vigursuusatamine (inglise keeles freestyle) on segu mäesuusatamisest ja akrobaatikast. Spordialana sai see alguse 1960. aastatel USA-s.
Ametlikult peeti esimesed võistlused 1966. aastal New Hampshire'i osariigis Attitashis. Rahvusvaheline Suusaföderatsioon (FIS) tunnistas uut ala 1979. aastal ja aasta hiljem peeti esimene maailma karikavõistluste sari. Esimesed maailmameistrivõistlused korraldati Prantsusmaa talikuurordis Tignesis 1986. aastal.
1988. aastal Calgary olümpiamängudel oli vigursuusatamine kavas näidisalana. Võisteldi balletis, küngaslaskumises ehk mogulis ja akrobaatilistes hüpetes. 1992. aastal Albertville'i olümpiamängudel olid kavas samad alad. Ballett ja akrobaatilised hüpped kuulusid endiselt näidisalade hulka, mogulis aga selgus esimene olümpiavõitja. Esimesteks olümpiavõitjateks tulid ameeriklanna Donna Weinbrecht ja prantslane Edgar Grospiron. Lillehammeris 1994. aastal lisandusid olümpiamängude kavva vigurhüpped.
Eesti tuntuim vigursuusataja on Kelly Sildaru, kes on esimene eestlasest vigursuusatamise maailmameister.
Maailmas
Norra võimleja Matthias Zdarsky, kes leiutas mäesuusatamise tehnika, leiutas samuti esimese suusaklambri mäesuusale. Tema oli ka esimene, kes üllatas kõiki harukordsete trikkidega. 20. sajandi alguses rääkisid inimesed Norras, Itaalias, Austrias, ja Ameerikas, et suuskadel saab ka saltosid teha. Sellised õhus tehtud trikid (nüüd tuntud kui vigurhüpped) arenesid välja 1950ndatel, peamiselt olümpiavõitja Stein Erikseni teenena.
Esimene freestyle 'i üritus oli acro, niinimetatud ballett, see leiutati 1930ndatel Euroopas. Kasutades samu elemente, mis on kasutusel iluuisutamises ja akrobaatikas, esitas acro-suusataja 90 sekundi pikkuse muusikalise kava, milles tegi suusakeppide peal pöördeid ja keerutusi samal ajal suusatades väikese kaldega mäest alla. 21. sajandil andis acro aluse half-pipe 'i ja suusakrossi võistlustele, mis olid omakorda tuletatud lumelaua aladest.
Ameerikas hakkas vigursuusatamine laialt levima 1960ndatel, kui sotsiaalne vabadus koos suusavarustuse arenemisega tõid kaasa uute ja põnevate suusatehnikate arengu. Inglise keeles on freestyle-suusatamine oli tuntud ka kui hotdogging, sest see hõlmas akrobaatilisi trikke, hüppeid ja adrenaliinisööstu, mis käis üle keha.
1979. aastal aktsepteeris Rahvusvaheline Suusaföderatsioon (FIS) vigursuusatamse kui rahvusvahelise suusakogukonna alana. Esimesed FIS-i poolt heaks kiidetud maailmakarikavõistlused leidsid aset 1986. aasta veebruaris Tignesis Prantsusmaal. Teist korda peeti neid võistlusi 1989. aastal ning sellest ajast peale on neid peetud iga kahe aasta järel.
Eestis
Kuigi alates 1970. aastatest oli Kuutsemäel käidud slaalomiradadel suusatamas, avati Kuutsemäe puhkekeskusena 1991. aastal. Ettevõte laienes 2011/2012. aasta talvel Väikesele Munamäele. Üheskoos moodustavad need kaks suusakeskust Baltikumi suurima mäesuusapiirkonna, kus on kokku 17 nõlva kogupikkusega 4,5 km, 11 tõstukit tõstevõimega pea 10 000 suusatajat tunnis, kolm lumeparki, kaks laenutusteenust, suusakoolid, suusavarustuse laenutus ja toitlustus.
Eestis on ka väiksemaid suusakeskusi ja -parke: Valgehobusemägi 2008. aastast, Ansomägi, Nõmme lumepark ja Kütioru puhkekeskus 2012. aastast. Kokku on Eestis tegutsevaid suusakeskusi 11. Aastal 2013 avati ka Eestis kõige kõrgema suhtelise kõrgusega suusakeskus: Kiviõli seiklusturismi keskus. Lisaks on ka nendel suusakeskustel oma suusakool, kus saavad õppida nii algajad kui ka keskmise tasemega sõitjad.
Suviti saab Eestis ka Rahingel ja Männikul sooritada trikke vette. Rahingel on toimunud ka Eesti meistrivõistlused. Esimest korda peeti neid aastal 2008, kuid viimasteks võistlusteks jäid 2011. aastal peetud võistlused, sest ala ei harrastatud enam nii aktiivselt seoses wakepark 'ide arenguga. Esimesed talvised Eesti meistrivõistlused slopestyle 'is toimusid 2015. aastal.
Vigurhüppamine
Vigurhüppamine on üks tehniliselt kõige keerukamaid vigursuusatamise alaliike. Võistlejad valivad endale sobiva hoovõturaja ja hüppe, olenevalt sooritatavast trikist, hüppaja tehnikast ja hetkelistest lume-, ilma- jms oludest. Täpse kiiruse valimine on ülitähtis, et sooritada edukas hüpe, kiirus tavaliselt on 60 km/h või rohkem. Atleedid saavad valida kahe või enama hüppe vahel, mille ajal esitavad nad eri raskusastmes saltosid ja pöördeid. Hüppe kõrgus on umbes 20 meetrit. Vigurhüppajad treenivad end suvel spetsiaalselt ehitatud veetrampliinidel, maandudes vette. Hoovõturada on kaetud plastmatiga, mis võimaldab suuskadel libiseda, kuid pidurdada ega pöörata selle katte peal ei saa.
Hüppe hindamisel jagatakse punkte õhkutõusu eest (20%), õhus sooritatud triki ja kõrguse eest (50%) ning maandumise eest (30%). Kõik võistlejad sooritavad kvalifikatsioonis kaks hüpet ning finaali pääsevad 12 naist või 16 meest kõrgeima skooriga. Finaalis sooritatakse veel kaks hüpet, alustades madalaima skoori saanud võistlejast. Võitjaks saab see, kelle skoor on kahe finaalihüppe suurim.
Sotši olümpiamängudel tulid nii naiste kui meeste seas esikolmikusse Valgevene, Austraalia ja Hiina esindajad. Meeste esikoht läks valgevenelasele Anton Kušnirile, kes sai hüppega back double full-full-double full 134,50 punkti. Eesti keeles öeldes oli see kolmekordne salto viie pöördega, mis ühtlasi andis ka olümpiaajaloo suurim punktisumma, mis on ühe hüppega teenitud. Naiste seas tuli 98,01 punktiga ülekaalukaks võitjaks valgevenelanna Alla Tsuper, kelle jaoks olid need viiendad olümpiamängud.
Mogulsuusatamine
Mogulsuusatamine võib toimuda üksi või kahekesi. Kahekesi sõites panevad võistlejad end rohkem proovile, sest kõrval olevast võistlejast tahetakse ikka kiiremini ja paremini sõita. Üksi sõites pööratakse rohkem tähelepanu tehnikale, mistõttu on sõit puhtam ning ebaõnnestunud trikkide arv ka väiksem.
Mogulsuusatamise rada on 200–270 meetrit pikk ja keskmiselt 26-kraadise nurga all. Mogulid seal rajal võivad olla kuni 1,2 meetri kõrgused ja paiknevad kolm kuni neli meetrit üksteisest eemal. Samuti on osa rajast kaks komplekti hüppeid, kus suusatajad peavad sooritama vigurhüppe omal valikul.
Eesmärk on alla sõita nii kiiresti kui võimalik, ilma hüpetel tehnilisi vigu tegemata või tasakaalu kaotamata. Hüpped võivad koosneda 360- kuni 1080-kraadistest pööretest, surmasõlmedest (külje peale salto), edaspidi- ja tagurpidi saltodest ja saltodest pööretega. Hüpped võivad lisaks loetletule sisaldada grab 'e ehk jalast või suusast kinnivõtmisi ja -hoidmisi. Mogulitest alla sõites peab suusataja hoidma enda ülakeha paralleelselt sõidusuunaga samal ajal, kui alakeha ja suusad on ühele ja teisele poole pööramas. Samas tuleb suuskade kontakt lumega säilitada.
Kõik võistlejad osalevad kvalifikatsioonis, kellest edasi pääsevad 20, järjekorras madalaimast kõrgeimani. Seitse kohtunikku, kellest neli on pöörete kohtunikud, kaks õhulennu kohtunikku ja üks kiiruse kohtunik, jagavad punkte suusataja pöörete eest mogulite vahel (50%), kahe vigurhüppe eest (25%) ja kiiruse eest (25%). Kahekesi sõites on kõikidel kohtunikel 5 häält ja nad saavad need jagada kahe võistleja vahel. Kokku saab hääli olla ühel võistlejal 35, kuid edasi pääsemiseks või võitmiseks peab koguma 18 häält.
Mogulsuusatamine on peamiselt Kanada pärusmaa, nemad saavad ka suurvõistlustel tavaliselt medalid. Meestest näiteks Alex Bilodeau, kes võitis Sotši OM-il kulla, ja Mikael Kingsbury, kes võitis Sotši OM-il hõbeda, ning naistest Sotšis kaksikvõidu saanud õed Justine ja Chloe DufourLapointe.
Suusakross
Suusakrossi rada on välja töötatud, et testida suusatajate oskusi eri tüüpi ja suurusega pööretel, lamedatel ja kaldega aladel, samuti küngastel, kõrgetel kukkumistel ja hüpetel, mida leidub ka tavalistel suusanõlvadel. Raja konstruktsioon sarnaneb lumelauakrossi omaga. Võistlejatel peab olema tugev vastupidavus ja jõud, sest nad peavad sõitma 60-sekundilise raja läbi kuni viis korda.
Kvalifikatsioonis jagatakse sõitjad aegade järgi neljastesse stardigruppidesse. Stardisignaali peale hakkab atleet rada läbima. Stardis ja enne esimest pööret on möödasõitmise ala, kuigi teised möödumise alad on ka rajal olemas, võib kokkupõrge teise atleediga viia diskvalifikatsioonini. Aegadega pääsevad edasi pooled võistlejatest veerandfinaali. Seejärel saavad edasi igast sõidust kaks esimest. Kaks viimast saavad koha kvalifikatsiooniaegade järgi. „Suure finaali“ käigus selgitatakse esinelik ja „väikese finaali“ käigus kohad viiendast kaheksandani.
Sotši olümpiamängudel läks meeste kolmikvõit Prantsusmaale: medalid said Jean Frederic Chapuis, Arnaud Bovolenta ja Jonathan Midol. Neid üritas kinni püüda kanadalane Brady Leman, kuid enne eelviimast suurt hüpet kaotas ta tasakaalu ja kukkus. Naiste kaksikvõit läks Kanadale: Marielle Thompson ja Kelsey Serwa. Pärast võidukat finišit tunnistas 21-aastane Thompson, et nad püüdsid Kelseyga hoiduda teineteise segamisest või blokeerimisest. Naiste treeningutel sai ränga trauma venelanna Maria Komissarova, keda käis haiglas vaatamas isegi president Vladimir Putin.
Rennisõit
Rennisõit (half-pipe) toimub poolkuukujulise renni sees. Renn on keskmiselt 150 meetrit pikk, selle kallak on 16 kraadi allamäge, 22 meetrit lai, renni seinad on 83-kraadise nurga all.
Võistlejaid hinnatakse nelja standardi järgi: Trikid on väga suure varieeruvusega, kus võivad kombineeritud olla erinevad saltod, pöörded ja grab 'id.
Rennisõidus on kahtlemata parim 23-aastane ameeriklane David Wise, ta on võitnud kolm järjestikku X-Gamesi ning ta on ka maailmameister. Sotši OM-il esimest korda kavas olnud rennisõidus tuli Wise olümpiavõtjaks. Naiste seas tegi Sotši OM-i finaalis 20-aastane ameeriklanna Maddie Bowman teises voorus sõidu, millega tagas ka esikoha. Võitnud varem juba kaks XGamesi, tegi ta sõidu, mida konkurendid polnud enda sõnul varem näinudki: kaks järjestikust 900-hüpet ja switch 720, kus ta läks hüppele selg ees ning maandus samuti selg ees.
Pargisõit
Hinnatakse nelja kriteeriumi järgi, sarnaselt rennisõiduga: Ameeriklane Nicholas Goepper võitis enne Sotši olümpiamänge viimased kaks XGamesi ning arvati, et tema võidab ka olümpiamängudel. Siiski võitis ameeriklane Joss Christensen, kellel polnud varem võitnud ühtki suurvõistlust ning kes pääses USA esindusse vaid seetõttu, et Tom Wallisch oli vigastatud. Trikiga switch triple cork 1260 teenis ta 95,80 punkti, edastades ligi kolme ja poole punktiga talle järgnenud võistlejat, ameeriklast Gus Kenworthyt. Goepper tuli sellel võistlusel kolmandaks ning Ameerika teenis kolmikvõidu.
Naiste pargisõidus oleks võinud osaleda oskuste poolest ka eestlane Kelly Sildaru, kuid ta oli alles 12-aastane jäi seekord vanuse tõttu ka võistluselt eemale. Kuid kindla esikoha võitis 19-aastane kanadalanna Dara Howell, kes pühendas oma võidu Sarah Burke'ile. Burke oli 2 aastat enne võistlust rennisõidutreeningul kukkunud pea peale ning nädal pärast kukkumist ta suri ajutrauma tõttu. Samal võistlusel kukkus ka kanadalanna Yuki Tsubota, kes viidi kanderaamil minema peapõrutuse ja sarnaluu murruga. Ka venelanna Anna Mirtova pidi minema pärast võistlust põlveoperatsioonile.
Antipsühhiaatria
Antipsühhiaatria on liikumine, mis käsitleb psühhiaatriat võimuinstrumendina ning leiab, et psüühikahäirete ravi on patsiendile sageli pigem kahjulik kui kasulik.
Psühhiaatria kahjulikkus on tingitud arsti ja patsiendi ebavõrdsest võimusuhtest ning subjektiivsest diagnoosimisest. Psühhiaatriat kasutati Nõukogude Liidus dissidentide represseerimisvahendina.
Antipsühhiaatria liikumisega olid seotud psühhiaatrid Jacques Lacan, Thomas Szasz, Giorgio Antonucci, R. D. Laing, Franco Basaglia, Theodore Lidz, Silvano Arieti ja David Cooper, filosoof Michel Foucault ning sotsioloog Erving Goffman. Cooper võttis 1967. aastal kasutusele sõna "antipsühhiaatria" ning avaldas 1971. aastal raamatu "Psychiatry and Anti-psychiatry" ("Psühhiaatria ja antipsühhiaatria"). Thomas Szasz kirjeldas vaimuhaigust kui müüti raamatus "The Myth of Mental Illness" ("Vaimuhaiguse müüt", 1961).
Aton
pisi|Atoni kujutis päikesekettana Tutanhamoni kuldse trooni seljatoel. [[Kairo muuseumi eksponaat hauakambrist KV62]] Aton, 'päikeseketas', on tuntud päikesejumalus Keskmise Riigi ajast, Atumi ja Ra ilmumisvorm. Aton oli algselt päikeseketas, üks päikesejumala ilmumiskujudest. Tõenäoliselt sai ta päikesejumalaks Amenhotep III ajal. Amenhotep IV (Ehnatoni) valitsemise ajal tõsteti Aton ainujumala seisusse ning seniste peajumalate, eriti Amoni, kultus keelati. Atoni loomuse määras loov, kõikehõlmav vägi ning isa ja poja vahekord Ehnatoni suhtes. Erinevalt teistest Egiptuse jumalatest ei kujutatud Atonit antropomorfsena. Atonit kujutati päikesekettana, millest kiirgavad välja kiired, mille otstes on peopesad. Selle jumala üks kuulsamaid kujutisi on Tutanhamoni kuldse trooni seljatoel.
Hiljem, Uue Riigi ajal olid Atum ja Ra samastatud ning neid hakati austama ühe ja sama jumalana Atum-Ra’na, nad ühendati  päikesejumaluseks ja nendest sai 'loojuv õhtupäike'. Mõlema jumalaga seostati päikest – Ra oli päikesejumal ning Aton oli üks päikesejumala ilmumiskujudest. Samuti oli nende sümboolika seotud päikesega – Atonil oli päikeseketas, millest kiirgasid välja kiired ning Ra'd kujutati samuti päikesekettana.
Kui Ehnaton Uue Riigi ajal võimule sai, kehtestas ta 1350 eKr (esimest korda ajaloos) monoteismi. Ainsaks jumalaks sai Aton, mis tuletati Atum´ist. Peamiseks kultuskohaks sai Amarna.
Ra (täpsustus)
Ra võib tähendada mitut asja:
Kuressaare Haigla
pisi|Kuressaare haigla peasissepääs Foto: Ave Maria Mõistlik, 10. mai 2020 pisi|[[Edward Laane ja Jüri Ratas koroonapandeemia ajal Kuressaare Haigla juures]] Kuressaare haigla on haigla Kuressaares Saaremaal, Aia tänav 25.
Kuressaares avati esimene haigla 1804. aastal ja seda peetakse Kuressaare haigla alguseks.
2020. aasta koroonapandeemia ajal Eestis kujunes Kuressaare haigla n-ö koroona epitsentriks.
Endisi ja praeguseid töötajaid
Hannes Haavel, Märt Kõlli, Ülle Käsk, Edward Laane, Toomas Meritam, Juhan Nemvalts, Tiina Prükk, Jüri Raudsepp, Tähti Saar, Viktor Sarapuu, Toomas Tartes, Aare Taul, Rando Truve, Uno Ugandi, Eduard Viira, Ivar Vipp, Mehis Vipp, Ilmar Vooremaa.
Liputamine
Liputamine on seksuaalse erutuse ja/või rahulduse saamine oma suguelundite ootamatust ja soovimatust näitamisest võõrastele inimestele. Mõiste on kasutatusel eelkõige meeste ("liputajate") puhul.
Venusberg (Maagimäestik)
Venusberg oli vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Maagimäestiku kreisis.
Liputamine
Liputaja taotleb oma ohvri ehmatust, see nüanss on talle väga tähtis. Seetõttu valitakse ohvriteks sageli lapsi, kelle puhul on ehmumise reaktsioon kindlam. Samuti on laps ohutum.
Venusberg (Maagimäestik)
Kuni 2008. aastani kuulus vald Kesk-Maagimäestiku kreisi. 2010. aastal liideti Drebachi vallaga.
Liputamine
Liputajad armastavad parke, naiste- ja lastehaiglate akendealuseid, lasteväljakuid, mõned liputajad on ehmatanud inimesi ühistranspordis.
Ekshibitsionismi on teadusajakirjas teadaolevalt esimest korda kirjeldatud 1877. aastal Prantsuse psühhiaater Charles Lasègue (1809–1883).
Viited
Exhibitionismus
Ménage à trois
pisi|Kahe naise ja ühe mehega ménage a trois Ménage à trois [men'aaž a tru'aa] on kolme inimese abielutaoline kooselu või armastus- või seksuaalsuhe.
Tavaliselt koosneb selline kolmiksuhe ühest abielupaarist ja ühe armukesest, enamasti 2 naist ja 1 mees. Nad elavad koos ja nende vahel on romantilised tunded ja/või seksuaalsuhted.
Prantsuse keeles tähendab ménage à trois sõna-sõnalt tõlgituna 'majapidamine kolmele'.
"Ménage à trois" võib tähendada ka seksuaalvahekorda kolmekesi.
Vahel nimetatakse nõnda ka igasugust grupiseksi.
Ra
pisi|Ra Ra (ka Re, egiptuse- ja kopti keeles päike) on Vana-Egiptuse päikesejumal. Ta on keskpäevase päikese kehastus, päikeseketas tähistab Ra silma.
Ra kultuse keskus oli Heliopolis.
Ra on Gebi ja Nuti poeg. Tema tütar on Maat.
Ra nimi hieroglüüfides:
või
Munn
Korea mun oli Korea rahaühik 1633 kuni 1892. aastani.
Vigilius
Vigilius oli paavst 537–555. Ta oli 59. paavst.
Vigilius oli "Liber Pontificalise" järgi pärit Roomast. Ta oli konsul Johannese poeg. Ta pärines Rooma aristokraatlikust suguvõsast, kust põlvnesid mitmed konsulid. Vigiliuse vend Reparatus oli senaator.
Vigilius oli Bonifatius II ajal diakon (kardinaldiakon). Bonifatius II määras ta aastal 531 oma järeltulijaks. Vaimulikkonnas puhkenud ägeda kriitika tõttu tühistas paavst samal aastal oma otsuse.
Agapetus I määras Vigiliuse 535. aastal enda esindajaks (apocrisiarius) Konstantinoopolis. Ta käis läbi Bütsantsi keisrinna Theodoraga. Pärast Agapetus I surma sõlmis Vigilius keisrinnaga kokkuleppe, et kui keisrinna toetab tema saamist paavstiks, tunnustab tema omakorda tagandatud Konstantinoopoli patriarhi Anthimost. Lisaks andis keisrinna Vigiliusele 700 naela kulda.
Vigilius siirdus 536. aastal Rooma, kust leidis Silveriuse uue paavstina eest. Ta kiirustas seejärel Napolisse väepealik Belisariuse juurde, kellele ta esitas keiserlikud kirjad, mille alusel tunnustati paavstina Vigiliust.
Kui Belisarius vallutas detsembris 536 Rooma, taotles Vigilius Silveriuse kinnivõtmist ja tagandamist.
Paavstiks saamine
Vigilius pühitseti paavstiks 29. märtsil 537, pärast seda, kui väepealik Belisarius oli kuulutanud Silveriuse ametist tagandatuks.
Justinianuse pragmaatilised sanktsioonid
Vigiliuse ajal võttis Bütsantsi keiser Justinianus I 13. augustil 554 vastu pragmaatilised sanktsioonid, millega muuhulgas reguleeriti kirikuelu Itaalias ja sätestati kiriku suhted Bütsantsi riigiga.
Silveriuse tagakiusamine
Vigilius sai 537. aastalSilveriuse eksiili saatmise järel kirja Bütsantsi keisrilt Justinianus I-lt, milles keiser kohustas pidama Silveriuse üle ametliku kohtuprotsessi. Kui Silverius leitakse olevat süüdi, tuli ta määrata teise piiskopkonda; kui ta oli süütu, siis tuli taastada tema positsioon paavstiametis.
Kolme peatüki tüli
Aastal 543 mõistis Bütsantsi keiser Justinianus I hukka kolm teoloogi: Theodoros Mopsuestiast, Theodoretos Cyrrusest ja Ibas Edessast. Keiser nõudis, et kõik patriarhid tunnustaksid tema otsust.
Patriarhid tunnustasid keisri otsust vastumeelselt, kuid paavst keeldus seda tunnustamast. Alles 547 lubas ta Konstantinoopolis, et tunnustab keisri otsust ja 11. aprillil 548 saatis Konstantinoopoli patriarhile Menasele dokumendi Iudicatum, milles mõistis kolm teoloogi ja nende õpetuse hukka.
Mitmed piiskopid käsitlesid paavsti otsust ortodoksse õpetuse reetmisena. Paavsti tegevust taunisid ka tema legaadid Fiesole piiskop Rusticus ja Sebastianus, kes ekskommunitseeriti. Illüüria piiskopid mõistsid paavsti hukka ja Aafrika piiskoppide sinodil Kartaagos aastal 550 paavst ekskommunitseeriti.
Tüli lahendamiseks soovisid keiser ja paavst oikumeenilise kirikukogu kokkukutsumist. Vahepeal võttis Vigilius Iudicatumi tagasi, kuid lubas keisrile teha kõik endast oleneva, et saavutada kolme teoloogi õpetuse hukkamõistu.
Monofüsiitlus
Vahetult pärast saamist paavstiks olevat Vigilus saatnud kirjad Konstantinoopoli eelmisele patriarhile Anthimosele, piiskoppidele Theodosiosele ja Severusele, milles ta kinnitas oma soosingut monofüsiitide tegevusele, kuid ei tunnustavat seda. Samas peavad kirikuajaloolased seda kirja monofüsiitide võltsinguks. Selle väite kasuks räägib ka asjaolu, et paavst ei taastanud Anthimust patriarhi ametis.
Septembris 540 kirjutas Vigilius Bütsantsi keisrile Justinianusele ja Konstantinoopoli patriarhile Menasele ning tunnistas end Kalchedoni õpetuse järgijaks.
Origenese taunimine
Jaanuaris 543 mõistis Bütsantsi keiser Justinianus I hukka Origenese õpetuse. Vigilus tunnustas keisri otsust.