cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
René Laane
Muud harrastused
René Laane on jõllitamise Eesti meister tulemusega 42 minutit ja 15 sekundit. Võistlused toimusid 22. augustil 2015 ning tulemus oli teadaolevalt sel ajal ka maailmarekord.
Muusikatööstus
20. sajandi helisalvestustehnika täiustumine kasvatas muusika tarbijate hulka enneolematu kiirusega, tänu millele tekkis uus tööstusharu – muusikatööstus.
René Laane
Vabatahtlik tegevus
alt=René Laane, ENTRUM programmi mentor|pisi|René Laane, ENTRUM programmi mentor
Mentorlus
René Laane on tegutsenud mentorina 2014. aastast.
Kõige esimese kogemuse mentorina sai programmist ENTRUM.
Käsipall 1936. aasta suveolümpiamängudel
Kuus võistkonda jagunesid kaheks alagrupiks. Kõik võistkonnad mängisid alagrupis omavahel. Iga alagrupi kaks parimat meeskonda pääsesid lõppvooru, kolmandal kohal olevad meeskonnad mängisid omavahel viienda ja kuuenda koha nimel. Viimases voorus mängisid kõik võistkonnad omavahel. Lõplik paremusjärjestus selgus nende mängude põhjal.
Zawadzkie
Zawadzkie (saksa Zawadzki, 1936–1945 Andreashütte) on linn Poolas Opole vojevoodkonnas Strzelce Opolskie maakonnas, Zawadzkie valla halduskeskus. Zawadzkie asub Strzelce Opolskiest umbes 16 km kirdes.
Zawadzkie rajati 1836. aastal metallitööliste asulana, raudteeühenduse sai 1857. aastal. Kuni 1945. aastani oli asula Saksamaa koosseisus. Linnaõigused sai Zawadzkie 1962. aastal.
Varlam Šalamov
Tema isiklikel üleelamistel põhinev proosakogumik "Kolõma jutud" kirjeldab kohutavat peatükki Stalini aja Nõukogude Liidu ajaloos: kulla kaevandamist Kaug-Põhjas GULAG-i sunnitöölaagri vangide poolt. Teos ilmus esialgu Läänes inglise keelde tõlgituna 1960. aastatest alates kuues köites. Lõpuks avaldati see ka vene keeles, kuid sai Nõukogude Liidus ametlikult kättesaadavaks alles 1987. aastal glasnosti ajal.
Aneto
pisi Aneto on Püreneede ja Hispaania Aragoni autonoomse piirkonna kõrgeim mägi.
3404 meetrit kõrgune mägi on kõrguselt Hispaania kolmas. Asub Hispaania Huesca provintsis (põhjapoolseim Aragoni provintsidest), Maladeta mäemassiivi lõunaosas.
Aneto ümbruses Maladeta mäemassiivis paikneb Hispaania suurim, kuid kiirelt sulav liustik, mis kattis 1981. aastal 106,7 ha ja 2005. aastal 79,6 ha. Tõusu Aneto mäele alustatakse tavaliselt öösel Renclusa mägihotellist/alpilaagrist 2140 m kõrgusel. Sealt liigutakse suurtel kividel kaljulõhesse, traverseeritakse alpinismivarustuses liustiku pikimat osa, mis ulatub Aneto tipust põhja poole. Tipp asub lühikesel kitsal kaljuribil nn "Mohammedi sillal". Aneto tipus on muljetavaldav rist ja vaade lumisele Maladeta massiivile põhjas ja Alto Aragoni regioonile lõunas. Tippu jõudmiseks kulub 5–6 tundi, laskumiseks veidi vähem.
Esmatõusu Aneto tippu tegi endine Vene ohvitser Platon de Tchihatcheff kolme saatjaga 18. juulil 1842. Nad kasutasid Hospice de France'ist algavat rada, läbisid Benasgue kuru ja ööbisid Renclusa varjupaigas.
Eestlased on Aneto tipus käinud korduvalt: Ivar ja Inna Lai 1998 ja Ülo Kangur 2011. aasta suvel.
Lucrezia Landriani
Lucrezia Landriani  (sünd u 1440) oli Milano hertsogi Galeazzo Maria Sforza kaaslanna ja nimeka vallaslapse, Imola sinjoora, Forlì krahvinna, Caterina Sforza, ema. Lucrezial oli hertsogiga veel vähemalt kolm last ning kaks last oma abikaasaga.
Elu
Lucrezia oli krahv Gian Piero Landriani abikaasa, kes oli Galeazzo Maria Sforza (24. jaanuar 1444 – 26. detsember 1476; Milano hertsogi Francesco Sforza ja hertsoginna Bianca Maria Visconti poeg) õukondlane ja lähedane sõber. Galeazzo Mariast saanuks pärast isa surma 8. märtsil 1466 Milano hertsog.
Lucrezia sündis Milanos 1440. a paiku; lähemad andmed tema nooruse ja vanemate kohta puuduvad. Domenico Veneziano maalitud kaasaegselt portreelt Lucreziast näeb vaataja blondijuukselist, sinisilmset, kõrgelaubalist ja peente näojoontega kena daami. Oma kaasa, Gian Pieroga, oli tal kaks last, poeg Piero Landriani, kellest hiljem sai Forlimpopoli kindluse kastellaan; ja tütar, Bianca Landriani, kes abiellus Tommaso Feo’ga, Ravaldino kindluse kastellaani ja Caterina Sforza lähedase sugulasega. Lucrezia’st sai Galeazzo Maria südamedaam 1460. a paiku, kui Galeazzo Maria oli kuueteistaastane.
Luzrecial ja Galeazzo Marial oli vähemalt neli ühist last:
Lucrezia lapsed tunnistati seaduslikeks ning kasvatati üles hertsogi õukonnas, kõrvuti Galeazzo seaduslike lastega. Peamiseks kasvatajaks oli siiski laste isapoolne vanaema, Bianca Maria Visconti. Galeazzo ja Lucrezia kõige andekamaks ja tähelepandavamaks lapseks oli Caterina, kes sai vanaemalt õpetust nii diplomaatia kui sõjapidamise alal. Need oskused olid hädavajalikud 15. sajandi Itaalia poliitilises õhkkonnas, mille märksõnadeks olid linn–riikide ja nende valitsejate pingelisest omavahelisest võistlusest ajendatud intriigid, sõnamurdlikkus, salamõrvad ja lakkamatu võimuvõitlus.
Galeazzo Maria Sforza torgati surnuks 26. detsembril 1476 San Stefano kirikus Milanos. Seejärel sai hertsogiks Galeazzo ainus seaduslik poeg Gian Galeazzo Sforza.
Lucrezia Landriani surmaaeg on teadmata.
Sinisukk (kirjastus)
Sinisukk on kirjastamisega tegelev Eesti ettevõte, mis loodi 1992. aastal.
Suurima osa kirjastuses väljaantavatest teostest moodustavad lasteraamatud. Samuti antakse välja teabe- ja käsiraamatuid.
Kirjastus on välja andnud raamatusarja "Klassikalised lood".
2017. aastal anti välja umbes 120 nimetust raamatuid.
2015. aastal oli kirjastuse käive 842 tuhat eurot, 2016. aastal 947 tuhat eurot ja 2017. aastal 960 tuhat eurot.
Leonid Golovko
Leonid Golovko (vene keeles Леонид Александрович Головко; 1909 Levaši, Dagestan – ?) oli vene näitleja.
1935. aastast 1950. aastateni oli ta Punalipulise Balti Mere Laevastiku teatri näitleja, töötas ka Tallinnas. Aastatel 1961–1990 töötas Leningradi Teatriinstituudis, ta oli nukuteatrikateedri professor.
Christian Noboa
pisi|Christian Noboa 2019. aastal [[PFK Sotši|Sotši särgis]] Christian Fernando Noboa Tello (sündinud 9. aprillil 1985 Guayaquilis) on Ecuadori jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Venemaa kõrgliiga klubis Sotši ja Ecuadori jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Ecuadori klubis Emelec, mille meeskonnas debüteeris ta Ecuadori kõrgliigas 2004. aastal.
Ecuadori jalgpallikoondises debüteeris Noboa 28. märtsi 2009 MM-i valikmängus Brasiilia vastu ja lõi selles mängus ka koondisekarjääri esimese värava. Ta on kuulunud Ecuadori koondisse 2011. aasta Copa Américal, 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, 2015. aasta Copa Américal ja 2016. aasta Copa América Centenariol.
Ede Kurrel
Ede Kurrel (sünninimi Eva Madisson, 1934–1937 Ede Maran; 23. september 1909 Biała Podlaska, Siedlce kubermang – 8. juuli 1991 Tallinn) oli eesti metalli- ja ehtekunstnik.
Kurrel sündis Poolas sõjaväelase perekonnas. Aastatel 1925–1931 õppis ta Tallinnas Riigi Kunsttööstuskoolis metallehistöö osakonnas Klara Zeidleri juhendamisel, õppides koolis lisaks metallitöötlemistehnikatele ka portselanimaali ning episoodiliselt graafikat Günther Reindorffi juhendamisel.
Ede Kurrel suri 8. juulil 1991 ja ta maeti 13. juulil 1991 Pärnamäe kalmistule.
Mälestuse jäädvustamine
Eesti Metallikunstnike Liit annab 1998. aastast välja Ede Kurreli preemiat, mis on vanim ja olulisim Eesti ehtekunstipreemia, ühtlasi Eesti Metallikunstnike Liidu aastapreemia.
Eesti iluvõimlemise rühmkava rahvuskoondis
pisi|Eesti iluvõimlemise rühmkava rahvuskoondis Euroopa Meistrivõistlustel Kiievis. Vasakult Arina Okamantsuk, Evelin Naptal, Laurabell Kabrits, Carmely Reiska ja Alina Vesselova Eesti rühmkava rahvuskoondis on Eesti rahvuskoondis iluvõimlemises.
Rahvuskoondis moodustati 2017. aasta oktoobris. Detsembris kinnitas Eesti Võimlemisliidu iluvõimlemise toimkond koondise kandidaatideks 12 meistriklassi võimlejat eri klubidest üle Eesti. Koondise treeneriteks kinnitati Natalja Bestšastnaja (SK Nord) ja Irina Stadnik (SK Nord).
Koosseis
Rühma kohataotlejateks anti välja Lera Teino (VK Excite Dance Irina Kikkas-Nõomaa Osakond), Maria Trofimov (SK Nord / Tallinna Spordikool), Helena Jäe (VK Diiva / Tartu SS Kalev), Carmely Reiska (SK Nord / Tallinna Spordikool), Johanna Christina Peterson (Viljandi SK), Maria Susi (SK Nord), Vasilina Kuksova (Narva PSK-Fouette), Selin Sedletski (VK Janika Tallinn), Liisa Leontine Lill (VK Janika Tallinn), Arina Okamantsuk (Sillamäe Kalev), Laurabell Kabrits (GC Piruett / Tallinna Spordikool), Maris Meikar (VK Janika Tartu). Hiljem ka Alina Vesselova (SK Nord / Tallinna Spordikool) ja Evelin Naptal (VK Noorus).
Cherbourgi sadam
pisi|Sadamaala kaart Cherbourgi sadam (prantsuse keeles rade de Cherbourg) on sadamaala Cotentini poolsaare põhjaosas La Manche'i ääres. Pindalalt on see maailma suuruselt teine tehislik sadam.
Eesti iluvõimlemise rühmkava rahvuskoondis
Koosseis
2019. aastaks lõpetasid oma võimlemiskarjääri Maria Trofimov ja Maria Susi ning koondise said Laurabell Kabrits, Arina Okamantsuk ja Alina Vesselova. Varudeks jäid Helena Jäe ja Alina Vesselova. Suvel 2019 lõpetas oma võimlemiskarjääri ka Helena Jäe ning koondises jäi ainult üks varuvõimleja - Alina Vesselova. Pärast iluvõimlemise maailmameistrivõistlusi otsustas lõpetada spordikarjääri tiimi kapten Vasilina Kuksova ning koondise kapteniks valiti Laurabell Kabrits. Detsembrikuus samal aastal lahkus rühmast Lera Teino ning tema asemel tuli Evelin Naptal. 2020. aasta jaanuaris kuulusid rühmkava koosseisu: Laurabell Kabrits, Arina Okamantsuk, Carmely Reiska, Alina Vesselova ja Evelin Naptal.
Cherbourgi sadam
pisi|vasakul|Cherbourgi sadam
Eesti iluvõimlemise rühmkava rahvuskoondis
Kavad
FIG reeglite järgi oli iluvõimlemisrühmadel 2017–2018 kavadeks viie rõnga programm ning teiseks kahe hüpitsa ja kolme palli programm. Eesti koondise viie rõnga kava autor on Spordiklubi Nord treener Irina Stadnik ja muusikaks Cirque du Soleilii etenduse Amaluna muusika “Mutation”. Pallide ja hüpitsate kava autor on Venemaa rahvuskoondise koreograaf Irina Zenovka. Muusika lõigati selle programmi jaoks kokku kahest muusikapalast ja laulust, esimene pool kavast koosnes muusikapala “Dead Silence Theme” ning teine pool Róisin Murphy “Rama Lama (Bang Bang)” laulust. Pallide ja hüpitsate kava teemaks on koletised.
2019 – 2020 (märtsini) aastal FIG reeglite järgi oli rühmadel juba uute vahendiga kavad: viie pallidega kavad ja teiseks kavaks kaks kurikad ja kolm rõngad. Eesti koondise viie pallidega kava autor on koondise treener Natalja Beststastnaja ja kava muusika on Hannah and Volmer - Banjamin Wallfisch; Halloween Piano Medley -Bence Peter. Kurikate ja rõngaste kava autor on Irina Zenovka ja kava muusika on Time - Nathan Lanier; Revolt - Nathan Lanier; Survivor - 2WEI.
COVID-19 tõttu otsustas FIG, et kavareeglid jäävad samaks ka 2021. Pandeemia ajal soovis Eesti iluvõimlemise rühmkava koondis vahetada oma võistlusmuusikat ning 2020. aprillist on nende pallikava muusika järgmine: Billie Eilish - copycat (esimesed 9 sekundit); Badrenath (Theme Music) - M.M. Keeravani; Maruv - If you want her. Ja teiseks kavaks on Uno - Little Big; Mujer Latina - Thalia.
Dirofilaria immitis
Dirofilaria immitis on parasiitne ümaruss, kes põhjustab südameusstõbe ja levib sääskede abil. Põhiperemehes saavad ussid suguküpseks, paarituvad ja paljunevad. Vaheperemehed on pistesääsklased, kelles südameussid elavad lühikest aega, et muutuda nakkusvõimeliseks. Põhiperemehed on tavaliselt koerlased, kuid nakatuda võivad ka kassid, karud, tuhkurud, hülged, merilõvid ja harvadel juhtudel inimesed.
D. immitis elutseb põhiperemehes peamiselt südames, kopsudes ja nendega seotud veresoontes. Usside eluiga on 5–7 aastat. Täiskasvanud isase ussi kehapikkus on 10–15 cm ja emasel 25–30 cm. Keskmiselt on nakatunud organismis 15 ussi, kuid nende arv võib varieeruda 1–250 ussini.
D. immitis takistab normaalset verevoolu ja tekitab südamekahjustusi. Ravimata jätmine võib lõppeda surmaga.
Elutsükkel
pisi|D. immitis 'e [[mikrofilaaria, mida ümbritsevad neoplastilised lümfotsüüdid.]] Täiskasvanud ussid elavad põhiperemehe südames. Seal toodavad ussid mikrofilaariaid, mis vabanevad vereringesse. Kui sääsk toitub nakatunud looma verest, võtab ta pistega kaasa mikrofilaariaid, mis kasvavad kahe nädala jooksul suuremateks L3 vastseteks. Seejärel liiguvad vastsed sääse nokka, kus nad ootavad sääse järgmist pistet, et siseneda uude peremeesorganismi. Pärast ülekannet rändavad südameussid südamesse, kus nende eluiga on 5–7 aastat.
Diagnoosimine
Koertel saab D. immitis 't diagnoosida kolmel viisil: antigeenitestiga, mikrofilaariate tuvastamise ning kujutava diagnostika abil.
Antigeenitesti tehakse vereproovist. See tuvastab D. immitis 'e antigeene, mida täiskasvanud emane südameuss vabastab koera vereringesse. Antigeene saab tuvastada mitte varem kui 5 kuud peale nakatumist.
Mikrofilaariaid saab vereringes tuvastada mikroskoopiliselt. Mikrofilaariate leidmine viitab sellele, et koer on nakatunud täiskasvanud ussidega, kes on suguküpsed. Kõige varasem aeg nende tuvastamiseks on 6 kuud peale nakatumist.
Alan Walker
Alan Olav Walker (sündinud 24. augustil 1997 Northamptonis Suurbritannias ) on Norra DJ ja plaaditootja.
Dirofilaria immitis
Diagnoosimine
Kujutava diagnostika abil saab määrata südameusstõve ulatust.
Sümptomid
Tõve raskus oleneb südameusside arvust organismis, haiguse kestusest ning sellest, kuidas koera keha nakkusele reageerib. pisi|239x239px|D. immitis 'ega nakatunud [[Saksa lambakoer|saksa lambakoera süda]]Südameusstõbi jaguneb nelja faasi:
Sümptomite hulka kuulub ka hemoptüüs ehk veriköha ja tsüanoos ehk sinikus.
Ravi
Enne ravi alustamist tuleb riskide kindlaks tegemiseks uurida südame, maksa ja neerude tööd. Haigust ravitakse melarsomiiniga, mida manustatakse süstimise teel seljalihastesse.
Alan Walker
Tema tuntuim singel "Faded" ilmus 2015. aastal ning see sai Saksamaal teemantsertifikaadi ja mitu plaatinasertifikaati rohkem kui kümnes riigis, sealhulgas USA-s ja Suurbritannias. Ta sai sellest ajast tuntuks oma kunstilisuse ja stiili eest. Ta avaldas oma debüütstuudioalbumi „Different World” 2018. aastal. Ta hinnati 36. kohale 2018. aasta DJ Magi Top 100 DJ-de nimekirjas.
Dirofilaria immitis
Ravi
Pärast ravi peab koer puhkama ja koormust vähendama, et anda kehale aega surnud usside lagundamiseks. Kui seda ei tehta, võivad surnud ussid vabaneda vereringesse ja sattuda kopsudesse, mis võib põhjustada hingamispuudulikkust ja äkksurma.
Ennetus
D. immitis 'e nakkust saab vältida, manustades profülaktiliselt antiparasiitikume. Enamikku preparaate tuleb anda igakuiselt kas turjatilkade või suukaudse tabletina. Olemas on ka preparaat, mida saab loomaarst manustada süstides. Seda tuleb teha iga 6 või 12 kuu tagant. Mõned südameusstõbe ennetavad ravimid sisaldavad aineid, mis hoiavad ära ka teisi parasiite (näiteks kirbud, puugid ja kuulmelestad).
Alan Walker
Lapsepõlv ja noorus
Alan Walker on norralanna Hilde Omdal Walkeri ja inglase Philip Alan Walkeri poeg. Sünnist saati on tal vanemate päritolu tõttu topeltkodakondsus, nii Norra kui ka Suurbritannia oma. Kaheaastaselt kolis ta perega Norrasse Bergenisse. Walker kasvas üles vanema õe Camillaga, kes sündis Inglismaal, ja noorema venna Andreasega, kes sündis Norras.
Dirofilaria immitis
Südameusstõbi kassidel
Kassid võivad samuti D. immitis 'ega nakatuda, kuid see ei ole neile nii nakkav kui koertele. Kass ei ole D. immitis 'e eelistatud peremees, sest ussid ei saa kassi organismis nii hästi paljuneda. Haigestuda võivad nii toa- kui ka õuekassid.
Alan Walker
Lapsepõlv ja noorus
Digitaalajastul üles kasvanud Walker tundis juba varakult huvi arvutite vastu, hiljem hakkasid teda huvitama programmeerimine ja graafiline disain. Tal ei ole muusikaharidust, muusika tootmist on ta õppinud vaid YouTube'i õpetuste abil.
Loomingulisus
pisi|Walker Wind Musicu auhinnagalal Walker oli algul tuntud nimedega "DJ Walkzz" või "Walkzz". Oma kodanikunimega ehk Alan Walkerina hakkas ta esinema pärast seda, kui oli plaadilepingule alla kirjutanud. Ta kujundas oma logo 2013. aastal, mis koosneb omavahel põimunud tähtedest A ja W, mis on tema nime initsiaalid. Ta kasutab laval esinedes alati kapuutsi ja näomaski. Kui temalt NRK intervjuu ajal küsiti, miks ta kasutab laval olles maski, vastas ta, et „see on selleks, et hoida madalat profiili, säilitades samas mulle antava vaimse pildi. Ma arvan, et see on päris lahe. Väike kiiks, mis paneb inimesed endalt küsima, kes tegelikult on Alan Walkeri taga olev isik." Sarja "Unmasked" osas märkis ta, et "mask on pigem märk ja sümbol, et näidata meie kõigi ühtsust ja seda, et me oleme kõik sarnased, et mina ei ole teistest erinev".
Dirofilaria immitis
Diagnoosimine
Kasside diagnoosimiseks on kaks erinevat analüüsimeetodit, kuid negatiivne analüüsitulemus ei välista nakkuse esinemist. Kassid on sageli nakatunud vaid isaste ussidega, kes ei tooda antikehasid, mille järgi saaks haigust tuvastada.
Alan Walker
Viited
<references group="" responsive="">
Dirofilaria immitis
Diagnoosimine
Lisaks vereanalüüsidele saab ka kasse diagnoosida kujutava diagnostika abil.
Sümptomid
Südameusstõbe põdevatel kassidel võivad olla väga ebaspetsiifilised sümptomid:
Kõikidel nakatunud kassidel ei pruugi sümptomeid avalduda ja nad võivad ootamatult surra.
Ravi
Kasside südameusstõvele puudub USAs FDA heakskiidetud ravi. On olemas ravimeetodeid sümptomite vähendamiseks. Üheks ravivõimaluseks on operatsioon, mida tehakse vaid siis, kui südameusside asukohta on võimalik ultraheliga tuvastada. See võib olla riskantne, sest kui ussi eemaldamisel vigastatakse, võib kassil tekkida šokk, mis võib lõppeda surmaga.
Vahel suudab kassi immuunsüsteem ka ise südameussidest vabaneda.
Ennetus
Sarnaselt koertele on ka kassidele olemas nii paikseid kui ka suukaudseid preparaate, mida tuleb manustada igakuiselt.
Železná Ruda
Železná Ruda (saksa keeles Markt Eisenstein) on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Klatovy ringkonnas. Železná Ruda asub Saksamaa piiri ääres, Klatovyst umbes 29 km ja Plzeňist ligikaudu 68 km lõunas.
Železná Ruda asub merepinnast 754 meetri kõrgusel.
Asula on rajatud 16. sajandi esimesel poolel.
George Hitchings
George Herbert Hitchings (18. aprill 1905 – 27. veebruar 1998) oli Ameerika Ühendriikide farmakoloog.
Hitchings lõpetas 1927. aastal Washingtoni Ülikooli keemia erialal cum laude. Seejärel asus ta esmalt tööle ja siis õppima Harvardi Ülikooli ning lõpetas selle 1933. aastal biokeemia erialal.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas Hitchings Harvardi Ülikoolis ja Case Western Reserve'i Ülikoolis. 1942. aastal asus ta tööle Wellcome Research Laboratoriesi ning kohtus seal 1944. aastal Gertrude Elioniga. Aastatel 1970–1985 töötas Hitchings Duke'i Ülikooli farmakoloogia ja eksperimentaalse meditsiini dotsendina.
1988. aastal sai Hitchings koos Elioniga Nobeli meditsiiniauhinna suure panuse eest farmakoloogiasse ja meditsiini.
Daniel Hellebuyck
Daniel Hellebuyck (5. juuli 1933; Petegem(-aan-de-Leie), Deinze vald – 26. mai 2001) oli Belgia endine poksija, rahvuselt flaam.
Hellebuyck osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1956. aasta Melbourne olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Hellebuyck sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Zenon Stefaniukile (Poola) j ajäädes edasisest medaliheitluselt välja.
Hellebuyck poksis juunist 1957 kuni maini 1959 elukutselisena. Ta osales kokku 13 kohtumisel ning võitis neist 9 ja kaotas 4 (neist 1 nokaudiga) kohtumist.
Reelika
Reelika on eestipärane naisenimi, mis on moodustatud nimest Reeli.
Eestis oli 2018. aasta 1. jaanuari seisuga eesnimi Reelika 1019 naisel. Reelika on populaarsuselt 183. naisenimi. Kõige populaarsem on eesnimi 1019 vanuserühmas 35–39, kus neid on 10 000 elaniku kohta 23,1 ning Rapla maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 13,61. Reelika oli keskmiselt 30 aasta vanune (mediaanvanus oli 32).
Hille Palm
Hille Palm (sündinud 25. veebruaril 1941 Tallinnas) on eesti skulptor.
Haridus ja töö
Õppis Tallinna 14. 8-klassilises koolis, 1962. aastal lõpetas ta skulptuuriõpingud Tartu Kunstikoolis. Aastatel 1967–1971 õppis Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis (lõpetas).
Töötanud 1962–1967 Tallinnfilmi nukufilmistuudios nukkude valmistajana, 1972–1973 Tallinna 46. keskkoolis kunstiõpetajana ja seejärel vabakunstnikuna.
1977. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.
Looming
Alates 1970. aastatest on ta viljelenud vaba- ja dekoratiivskulptuuri. Loomingu põhitaotlus on tunnete väljendamine naisekeha kaudu, üks meelisteemasid ema ja laps ("Madonna", 1992, puu, Haapsalu toomkirik). Ainekäsitlus ulatub dekoratiivsest ("Eva", 1974, puu, Eesti Kunstimuuseum) ekspressiivseni ("Tantsijannad", 1976, pronks, Eesti Kunstimuuseum) ning sensuaalsest ("Hetk", 1978, marmor, Eesti Kunstimuuseum) paatoslikuni ("Võitja", 1977, pronks, Tallinna Linnahall). Saanud mõjutusi hüperrealismist ("Tüdruk iguaaniga", 1978, Tartu Kunstimuuseum; "Väike Johannes", 1979, Eesti Kunstimuuseum, mõlemad pronks). Pisiplastikas on valdav postmodernistlik manerism "Aastaajad", 1983, pronks, Eesti Kunstimuuseum; "Sonett", 1983, marmor, Eesti Kunstimuuseum; "Lind-naine", 1992, pronks).
Alates 1992. aastast on ta kasutanud materjalina marmorit. ("Lemmik", 1992, "Kivikala", 1993, "Seotud", 1995)
Tema 1991. aastal loodud skulptuur "Madonna" on kultuurimälestisena võetud kaitse alla.
Maurice Herzog
Maurice Herzog (15. jaanuar 1919 Lyon – 13. detsember 2012) oli prantsuse alpinist ja sporditegelane.
Ta juhtis 1950. aastal Prantsuse mägiekspeditsiooni Himaalajas Annapurnale (8091 m) ja tõusis 3. juulil koos Louis Lachenaliga selle tippu. Annapurna oli esimene kaheksatuhandeline mäetipp, mis mägironijatele alistus.
Ta ei olnud kutseline alpinist.
Aastatel 1958–1966 oli ta Prantsusmaa spordiminister ja 1968–1977 Chamonix' linnapea.
Aastatel 1970–1995 oli ta Rahvusvahelise Olümpiakomitee liige, aastast 1995 selle komitee auliige.
NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlane
pisi|200px| NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlase rinnamärk
NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlane (vene keeles Мастер спорта СССР международного класса) oli Nõukogude Liidus sportlastele antud nimetus rahvusvahelistel võistlustel väljapaistvate sportlike saavutuste eest.
Donald Ramotar
pisi|Donald Ramotar Donald Rabindranauth Ramotar (sündinud 22. oktoobril 1950) on Guyana poliitik, kes oli 3. detsembrist 2011 kuni 16. maini 2015 Guyana president.
NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlane
NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlase nimetus kehtestati 1965. aastal NSV Liidu Ministrite Nõukogu määrusega ja seda andis välja NSV Liidu Riiklik Spordikomitee. Nimetuse saamiseks tuli sportlasel täita üleliidulises ühtses spordiklassifikatsioonis toodud vastavad nõuded.
Donald Ramotar
Ta õppis Guyana ülikoolis majandusteadust.
NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlane
NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlase nimetuse väljaandmine lõpetati seoses Nõukogude Liidu lagunemisega 1991. aastal.
Aastatel 1965–1988 sai rahvusvahelise klassi meistersportlase nimetuse umbes 12 000 sportlast.
NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlase nimetusele vastas males NSV Liidu suurmeister males ja kabes NSV Liidu suurmeister kabes.
NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlasi Eesti NSV-s
NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlase nimetuse on saanud umbes 340 Eesti sportlast, sealhulgas:
Kaiser Wilhelm der Große
pisi|Kaiser Wilhelm der Große pisi|I klassi einestussalong Kaiser Wilhelm der Große oli Norddeutscher Lloydile ehitatud ookeaniliinilaev, mille eesmärgiks oli Atlandi ookeani ületus. Maailma esimene nelja korstnaga reisilaev sai nime Saksa Keisririigi esimese keisri Wilhelm I järgi. Aurulaevaks ehitatud 201 m pikkune alus valmis 1897. aastal. Arendades kiirust kuni 22,5 sõlme, pälvis see aasta hiljem Sinise Lindi.
1900. aastal sai see New Yorgi sadamas mitut laeva haaranud tulekahjus kannatada. 1906. aastal osales laev Cherbourgi sadamas kokkupõrkes. Sõsarlaevade tulekuga muudeti see suuresti kolmanda klassi laevaks, et teenida rohkem tulu Ameerika Ühendriikidesse reisivate sisserändajate pealt.
Esimese maailmasõja puhkedes ehitati laev ümber abiristlejaks, sellele anti korraldus vaenlase laevad hõivata ja hävitada. Kolm nädalat pärast sõja algust alistas Suurbritannia ristleja Highflyer Kaiser Wilhelm der Große Río de Oro lahingus Hispaania Sahara ranniku lähistel. Vrakk avastati 1952. aastal ja demonteeriti.
Lammaste paljunemine
Lammaste paljunemine on uute järglaste tekkimise protsess. Lammas paljuneb sugulisel teel ja ta käitumine seejuures sarnaneb teiste karjaloomadega. Lambakarja paaritatakse tavaliselt ühe valitud jääraga. Metsikute lammaste populatsioonide puhul saab paaritamisõiguse füüsiliselt domineerivam jäär.
Tiinus
Pärast paaritumist kestab uttede tiinus ligikaudu viis kuud. See sõltub lambatõust ja tallede arvust. Tavaliselt ei sünnita uted enne 142 päeva möödumist ja kõige tüüpilisem tiinuse kestvus on 145 päeva. Alles kuus nädalat enne poegimist on tiine lamba kõht teistest silmaga eristatav. Enne sünnitust võivad uted hakata käituma ülejäänud karjast erinevalt, näiteks võivad nad rohkem lamada või end pikali visata, kaapida ja patsutada sõraga maad.
Poegimine
Esimesed sünnituse lähenemise märgid on ute udara märgatav täitumine ja häbeme paisumine. Utt eraldub karjast ja otsib sobiva varjatud paiga sünnituseks. Tarandikus lähevad uted tüüpiliselt nurka poegima. Utt hakkab pesas ringe tegema ja madalal häälel määgima. Kui emaka kokkutõmbed muutuvad tugevamaks ja loode liigub vaagnasse, hakkab utt end tihedamini pikali heitma ja püstise peaga pressima. Ühe talle puhul kestab intensiivselt pressimine ligikaudu 30 minutit või vähem. Mitme talle puhul võib sünnitus kesta mitu tundi.
Õige talle asend sünnitusel on kui eesjäsemed eelnevad ninale umbes 6 cm. Samuti on normaalne, kui tall sünnib tagajalad ees, kuid selline positsioon on riskantsem. Kui sünnitus võtab rohkem aega ning nabanöör on surutud talle ja vaagna vahele, võib tall enne sünnituse lõppu lämbuda. Pärast talle sünnitust seisab utt püsti, et nabaväät puruneks, keerab ümber ja hakkab talle lakkuma, et teda puhastada ja stimuleerida tema hingamist ja püstitõusu. pisi|311x311px|Teist kaksikut sünnitav utt Uus-Meremaal Ema võtab talle omaks esimese tunni jooksul pärast poegimist. Kui tall ei suuda leida nisa ja emaga sidet luua, on see riskitegur alajahtumisele ja sepsisele. Seetõttu on oluline, et lammas ja vastsündinud tall saaksid olla eraldatuna teistest lammastest rahulikus keskkonnas, et vältida talle hülgamist ema poolt.
Mihhail Devjatkin
Mihhail Devjatkin (vene keeles Михаил Константинович Девяткин; 5. oktoober 1916 Petrograd – 14. november 2003) oli vene näitleja.
1936. aastal lõpetas ta Leningradi teatrikooli.
Aastatel 1938–1956 oli ta Punalipulise Balti Mere Laevastiku teatri näitleja, töötas ka Tallinnas. Aastatel 1956–1960 oli Petrozavodski teatri näitleja, 1961. aastast surmani töötas Lensoveti-nimelises teatris. Ta on mänginud ka filmides.
Ta on maetud Sestroretski kalmistule.
Iwaniska
Iwaniska sai linnaõigused 1403. aastal, kuid kaotas need 1869. aastal.
1. jaanuaril 2022 sai Iwaniska linnaõigused tagasi.
Helene Weiss
Helene Weiss (24. oktoober 1898 Sagan – 1951 Basel) oli saksa filosoof, olulisi Martin Heideggeri õpilasi.
Paal
Paal on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Paal 387 inimesel: 180 mehel ja 207 naisel. Perekonnanimede levikult on Paal meeste puhul 354. kohal ja naiste puhul 324. kohal. Nimi on levinuim Viljandi maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 5,88.
Lučany nad Nisou
Lučany nad Nisou kesklinn paikneb merepinnast 598 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1623. aastal. Lučany nad Nisou sai alevi staatuse 1892. aastal ja linnaõigused 1913. aastal. 1945. aastal kaotas Lučany nad Nisou linnaõigused, kuid sai need 10. oktoobril 2006 tagasi.
Täht (perekonnanimi)
Täht on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Täht 437 inimesel: 201 mehel ja 236 naisel. Perekonnanimede levikult on Täht meeste puhul 294. kohal ja naiste puhul 255. kohal. Nimi on levinuim Võru maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 14,14.
Wilhelm Adolf Greiffenhagen
Wilhelm Adolf Greiffenhagen (2/14. märts 1862 Tallinn, Eestimaa – 6/19. märts 1916 Tallinn) oli baltisakslasest Eesti arst.
Wilhelm Adolf Greiffenhagen sündis 1862. aastal Tallinna rae ülemsekretäri ja sündiku ning Tallinna linnapea (1883–1885) Thomas Wilhelm Greiffenhageni ja Adele Caroline Greiffenhageni peres.
Wilhelm Adolf Greiffenhagen õppis Tallinna kubermangugümnaasiumis 1875–1880 ja Tartu ülikooli arstiteaduskonnas 1880-1886, meditsiinidoktor 1887, täiendas end välismaal,
1887. aastast oli Wilhelm Adolf Greiffenhagen eraarst Tallinnas, 1888-1904 juhatas ta kirurgiaosakonda Diakonisside Asutise haiglas, 1904. aastast Kirurgilise Erakliiniku (Greiffenhageni haigla) juhataja, Tallinna Praktiliste Arstide Seltsi esimees 1912–1916, suri 1916. aastal kopsupõletikku.
Adele Reindorff
Adele Reindorff (sündinud Adele Mels; 10. veebruar 1901 Tallinn – 16. juuli 1994 Tallinn) oli eesti naha- ja köitekunstnik.
Elulugu
Adele Reindorff sündis Lutheri vabriku puutöölise ja ämmaemanda peres Tallinnas. Kunstiharidust asus omandama 1915 Riigi Kunsttööstuskoolis, pärast kolmeaastast algõpet jätkas kõrgema astme papitöö ja raamatuköite erialal, mille 1921 lõpetas. Paralleelselt astus 1920 Tallinna Õpetajate Seminari käsitööõpetajate õhtustele ettevalmistuskursustele ning omandas sealt 1922 pedagoogi kutse. Aastal 1929 täiendas ta ennast Hamburgis kõrgemas tarbekunstikoolis professor F. Weisse juures ja Viinis ning aastal 1938 Leipzigis Graafika ja Raamatukunsti Akadeemias professor Ignatz Wiemeleri juures.
Kuulus RAKÜ-sse ning osales ka naiskunstnike koondise näitustel. Suurematest näitustest tasub mainimist viie tarbekunstniku grupinäitus 1961 Kunstihoones (Mari Adamson, Valli Eller, Ede Kurrel, Ellinor Piipuu, Adele Reindorff) ning 1976. aasta nahkehistöö ülevaatenäitust tollases Eesti NSV Riiklikus Kunstimuuseumis.
Reindorff töötas aastast 1922 Riigi Kunsttööstuskooli lõpetamist sealsamas õppejõuna, seejuures aastast 1925 nahkehistöö ja raamatuköitmise eriala juhendajana. Aastatel 1946–1962 töötas ta ERKI õppejõuna, aastast 1947 dotsendina ja aastatel 1946–1961 nahkehistöö kateedri juhatajana.
Adele Reindorff suri 16. juulil 1994 Tallinnas ja ta maeti 21. juulil 1994 Metsakalmistule.
Isiklikku
Tema abikaasa oli graafik Günther Reindorff, nende tütrepoeg on kunstiajaloolane Ravo Reidna.
Vital L'Hoste
Vital L'Hoste (sündinud 6. juunil 1925 Biez's Grez-Doiceau' vallas Vallooni Brabandi provintsis Valloonia piirkonnas Belgias – surmaaeg ja -koht on teadmata) on Belgia endine poksija, rahvuselt valloon.
L'Hoste osales poolraskekaalus (kuni 80 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise Harry Siljanderile (Soome) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
L'Hoste sai poolraskekaalus (kuni 80 kg) 7. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1947) pronksmedali.
L'Hoste poksis jaanuarist 1950 kuni maini 1952 elukutselisena. Ta osales kokku 3 kohtumisel, kaotas neist 2 (mõlemad nokaudiga) kohtumist ja viigistas 1 kohtumise.
Näärid
Näärid on aastavahetuse aeg Eestis, mida tähistatakse vähemalt keskajast. Selle ajaga on seotud omapärased kombed nagu näärisoku jooksmine ehk sokutamine. Nääride nimetus, tähistamine ja kombestik viitab selgelt Skandinaavia päritolule. Nimetus tuleb arvatavasti rootsi sõnast nyår ('uus aasta'). Võimalik on nimetuse pärinemine sama tähendusega keskalamsaksakeelsetest sõnadest nē jār.
Nõukogude okupatsiooni ajal, mil jõule nende kristliku tähenduse tõttu avalikult ei peetud, võttis jõulukombestiku suuresti üle näärikombestik (jõuluvana asemel näärivana jms).
Eesti rahvakultuuris on näärikombestikku kõige rohkem järgitud nääriõhtul (ka: vana-aastaõhtu) ja nääriõhtu tavad, uskumused ja toidud on lähedased jõuluõhtu omadega.
J'attendrai
"J'attendrai" ('jään ootama', 'ootan ära') on populaarne prantsuskeelne laul, mille esimese versiooni salvestas Rina Ketty 1938. aastal. Sellest sai märgiline laul Teise maailmasõja ajal, sarnaselt Lale Anderseni lauluga "Lili Marleen" ja Vera Lynni lauluga "We'll Meet Again".
Hem
Hem on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Croix' kantonis.
J'attendrai
Autorid ja esmaesitus
"J'attendrai" on tegelikult prantsuskeelne tõlge 1936. aasta itaaliakeelsest laulust "Tornerai" ('sa tuled tagasi'), mille autoreid Dino Olivierit (muusika) ja Nino Rastellit (sõnad) inspireeris sõnadeta koor Giacomo Puccini ooperist "Madama Butterfly". 1937. aastal salvestasid "Tornerai" solistina Carlo Buti ja mitmehäälsena Trio Lescano (koos itaalia džässorkestriga Quartetto Jazz Funaro ). Lugu oli Itaalias väga menukas.
Hem
pisi|tühi|Hemi kirik
See asub Roubaix' linna lähedal.
J'attendrai
Edu Euroopas
Prantsuskeelsed sõnad kirjutas Louis Poterat ja "J'attendrai" sai kiiresti tuntuks. Rina Ketty järel salvestasid loo Belgia laulja Anne Clercy ja 1939. aastal nii Tino Rossi kui ka Jean Sablon. Kui Prantsusmaa 1940. aastal okupeeriti, sai sellest kiiresti prantslastele patriootlik laul, mille armastuslaulule omast pealkirja tõlgendati rahu ja vabastamise ootusena.
Hem
Vaatamisväärsusi
Chapelle Sainte Thérèse (Püha Teresa kabel) pühitseti sisse 1958. aastal Lille'i piiskopi kardinal Achille Liénarti poolt. Sakraalhoone projekteeris Šveitsi arhitekt Hermann Baur. Selle väliskuju meenutab küüni. Seal asub rohkesti moodsa kunsti teoseid, sealhulgas võib hoone kahes seinas näha Alfred Manessier' loodud vitraaže.
J'attendrai
Edu Euroopas
Selle itaalia laulu prantsuskeelne versioon sai üle Euroopa nii tuntuks, et lugu nimetati sageli "J'attendrai" isegi siis, kui tegemist oli instrumentaalesitusega, nagu näiteks Django Reinhardti ja Stéphane Grappelli kaks versiooni 1938. aastast, või ka siis, kui esitati teistes keeltes, nagu Richard Tauberi briti versioon "Au revoir" (1945, sõnad Bruce Sievier) ning Bing Crosby ja Hildegarde ameerika versioonid "I’ll Be Yours" (mõlemad 1945. aastal, sõnad Anna Sosenko).
Saksa keeles plaadistasid loo "Komm zurück" (sõnad Ralph Maria Siegel) nii Rudi Schuricke kui ka Horst Winter aastal 1939. Laul oli menukas Taanis "Kun for dig" (1939, sõnad Victor Skaarup), Norras "Kun for deg" (1939), Rootsis "Blott för dig" (1940, sõnad Tor Bergström), Poolas "Czekam cię" (1939, esitas Mieczysław Fogg, sõnad Andrzej Włast) Tšehhoslovakkias "Věřím vám" (esitasid nii Rudolf Antonín Dvorský kui ka Oldřich Kovář, sõnad Karel Kozel) ja Leedus "Ak, sugrįžk" (sõnad Adelė Lenartavičienė). Sõjaeelse eestikeelse versiooni kohta andmed puuduvad.
Hilisemad salvestised
Ülipopulaarne oli prantsuse-itaalia laulja Dalida versioon tema 1975. aasta albumilt "J'attendrai". Järgmisel aastal salvestas ta laulu uuesti oma diskoalbumil "Coup de chapeau au passé", mis oli nii Hollandi kui ka Prantsusmaa 1976. aasta edetabelite tipus.
Kanada laulja Jill Barber esitas laulu oma prantsuskeelsel albumil "Chansons", mis ilmus 2013. aastal.
Uuema itaaliakeelse versiooni salvestas Antonella Ruggiero albumil "Souvenir d'Italie" (2007).
Kreeka päritolu laulja Vicky Leandros salvestas laulu uue saksakeelse versiooni pealkirjaga "Wenn Du Gehst" ('kui sa lahkud') oma 2010. aasta albumil "Zeitlos".
Omapärase džässi-ukulele ja vintage-svingi versiooni salvestas briti koosseis The Night Owls (2013). Nad jäljendasid oma looga lühifilmi "Jazz Hot" nii helis kui ka pildis, lisades sellele vokaali.
Film
Esimest korda oli meloodia kasutusel 1938. aasta lühifilmis "Jazz Hot", kus kitarrist Django Reinhardt, viiuldaja Stéphane Grappelli ja nende Quintette du Hot Club de France demonstreerisid oma stiili briti publikule.
"J'attendrai" on 1984. aasta telefilmi "Arch of Triumph" (peaosades Anthony Hopkins ja Lesley-Anne Down) tunnuslaul.
Eesti esitajad
"J'attendrai" eestikeelsed laulusõnad on kirjutanud Heldur Karmo ja seda lausa kolmel korral: "Ootan sind" 1982. ja 1995. ning "Tule tagasi, noorus!" 1991. aastal.
Laulu on esitanud Mart Sander koos Modern Foxi ja Bel-Etage Swingorkestri/Swing Swindlersiga ("Ootan sind/Tornerai"). Tiit Kalluste Jump Bandi esituses kõlab "J'attendrai" nende kogumikul "Prantsuse spetsialiteet" (2008) ja "Ootan sind" Lindpriide plaadil "Kavaleer" (1999). CD-plaadil "Anna mul suud, härra seersant!" (2000) esitavad laulu "Ootan sind" E. Kõlari sõnadega Katrin Karisma ja Tõnu Kilgas Eesti Kaitseväe Orkestri saatel. Laulu on salvestanud ka Keta Trio (1996) ja Lembit Tolga (2007).
Eduard Ernst Bätke
Eduard Ernst Bätke (kirjutatud ka Bätge; 10. juuli 1849 – 29. detsember 1920) oli baltisaksa poliitik, kes oli juulist 1894 kuni aprillini 1895 Tallinna abilinnapea. Eduard Ernst Bätke oli aastatel 1882–1905 Tallinna linnavolikogu liige ning ühtlasi Tallinna linnavalitsuse gaasi-, veevärgi- ja promenaadikomisjoni president. Aastatel 1886–1897 oli ta Tallinna linnapea asetäitja.
Tom Beck
Elulugu
1998. aastal lõpetas Beck Nürnbergi keskkooli. Aastatel 1999–2003 lõpetas ta näitleja erialal Münchenis asuva Baieri Teatriakadeemia muusikakursuse. 2004. aastast on ta olnud seotud televisiooniga. 2008. aasta sügisest kuni 2013. aasta lõpuni oli ta üks peategelastest saksa seriaalis "Alarm für Cobra 11" ("Kutsuge Cobra 11"), kehastades Ben Jägerit.
Eduard Ernst Bätke
Ta valiti 1894. aastal Tallinna linnapeaks, kuid teda ei kinnitatud ametisse; selle asemel töötas ta abilinnapeana juulist 1894 kuni aprillini 1895. Talle järgnes Tallinna linnapeana Karl Johann von Hueck.
Tom Beck
Elulugu
11. märtsil 2011 ilmus tema esimene singel "Sexy". 25. märtsil 2011 avaldas ta ka oma esimese albumi "Superficial Animal", mis saavutas kõrge koha saksa edetabelites. 5. oktoobril andis ta välja ka oma teise albumi "Americanized".
Alates rollist seriaalis "Kutsuge Kobra 11" elab Beck Kölnis.
Kuulutaja
Kuulutaja on reedeti ilmuv tasuta nädalaleht, mille tiraaž on 14 000. Kuulutajat trükitakse täisvärvitrükis, mahus 16–28 lehekülge. Lisaks Lääne-Virumaale levib ajaleht ka Ida-Virumaal (Kiviõlis, Kohtla-Järvel, Jõhvis, Ahtmes), Harjumaal, Järvamaal, Jõgeval, Tallinnas ja Maardus Grossi Toidukaupade keti kauplustes.
Tom Beck
Elulugu
2013. aastal võttis Tom osa mängusarjast "Schlag den Star" ning võitis. Oktoobris 2013 võttis ta osa TV totali Stock Car Crash Challenge'ist ning jäi seal neljandaks.
Kuulutaja
Ilmumise algusaastatel oli Kuulutaja 4–8-leheküljeline tarbijaleht, kus enamiku lehepinnast moodustas reklaam, lisaks mõned tarbijale suunatud artiklid. Hiljem on Kuulutaja olnud nädalaleht, milles leidub arvamuslugusid, probleemartikleid, uudiseid ning loomulikult ka reklaampakkumisi ja 12 leheküljel rubriigikuulutusi.
Izvestija
pisi|Izvestija logo Izvestija (vene keeles Известия – 'sõnumid') on venekeelne päevaleht.
Kuulutaja
Ajalehte annab välja Oleg Grossi firma AveC Kirjastuse AS.
Izvestija
Ajalehe esimene number ilmus 13. märtsil 1917, selle andis välja Petrogradi Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu. Enne Nõukogude Liidu lagunemist andsid seda välja Ülevenemaaline Kesktäitevkomitee ja seejärel NSV Liidu Ülemnõukogu. Aastatel 1917–1991 oli Izvestija Venemaa tähtsamaid ajalehti.
Tom Beck
Elulugu
2015. aastal mängis ta Sat 1 seriaalis "Einstein" Annika Ernsti kõrval meespeaosa, politseikomissar Felix Winterbergi.
Izvestija
Praegu annab ajalehte välja National Media Group.
Tom Beck
Elulugu
2016. aastal osales Thomas Beck telesaates "Grill den Henssler". Mängusaates "Schlag den Star" konkureeris ta Daniel Aminatiga ja võitis 100 000 eurot.
Isiklikku
2015. aastal tutvus ta näitleja Chryssanthi Kavaziga ning alates 2018. aasta augustist on nad abielus.
Lannoy
Lannoy on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Croix' kantonis.
pisi|tühi|Raekoda
Sergei Krikaljov
Sergei Krikaljov (vene Сергей Константинович Крикалёв; sündinud 27. august 1958) on endine Nõukogude Liidu ja Venemaa kosmonaut ning raketiteadlane.
Ta osales Sojuz TM-7, Sojuz TM-12, Sojuz TM-13, STS-60, STS-88, 1. ekspeditsiooni (Soyuz TM-31, STS-102), 11. ekspeditsiooni (Soyuz TMA-6) lendudel.
Ta oli aastatel 2005–2015 kõige kauem – kokku 803 päeva 9 tundi ja 39 minutit – kosmoses viibinud inimene. Ta on käinud avakosmoses 8 korda, kokku 41 tundi ja 8 minutit.
Sergei Krikaljov on Nõukogude Liidu kangelane, Venemaa kangelane ja Peterburi aukodanik.
Kaitsepataljonid (Eesti Vabadussõda)
Kaitsepataljonid olid Eesti Vabadussõja ajal 1918. aastal Kaitseliidu liikmetest moodustatud väeüksused.
Kaitsepataljonid moodustati Eesti sõjavägede ülemjuhataja Johan Laidoneri korraldusel 28. detsembril 1918 ja likvideeriti 27. juulist 1919.
Lähtudes operatiivolukorrast Vabadussõja rinnetel reorganiseeriti osa kaitsepataljone ka rindeväeosadeks.
Kaitsepataljonide koosseisu kuulusid Sõjavägede Ülemjuhataja poolt 16. jaanuaril 1919 kinnitatud koosseisude alusel: pataljoni ülem, adjutant, arst, asjaajaja (ka laekahoidja), kortermeister (ka majandusülem), püssimeister. Pataljoni koosseisu kuulus 4 roodu, milles igas 4 rühma ja milles igas 8 jagu.
Hermann Buhl
thumb|200px|Hermann Buhl (1953)
Hermann Buhl (21. september 1924 Innsbruck, Austria – 27. juuni 1957 Chogolisa, Pakistan) oli Austria alpinist.
Lys-lez-Lannoy
Lys-lez-Lannoy on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Croix' kantonis.
See on Métropole européenne de Lille'i osa.
Hermann Buhl
Kaheksatuhandeliste tippu tõusud
1957. aastal osales ta Austria Karakorami ekspeditsioonist Broad Peakile (8051 m) ja tõusis koos kolme kaaslasega 9. juunil selle tippu. Tõusul lisahapnikku ei kasutatud.
Lys-lez-Lannoy
pisi|tühi|Raekoda
Hermann Buhl
Hukkumine
Mõni nädal hiljem pärast edukat kaheksatuhandelise Broad Peaki vallutamist üritas ta koos Kurt Diembergeriga tõusta alpistiilis Broad Peakist 30 km lõuna suunas jääva siis veel vallutamata Chogolisa (7668 m) tippu. Tõusul kõrgusel 7300 m sundis ootamatult alanud lumetorm neid tagasi pöörduma. Buhli jalge all varises lumekarniis ja viis mehe endaga kaasa. Diembergeril õnnestus 27 tunni pärast pääseda baaslaagrisse. Kõik katsed organiseerida Buhli päästetööd nurjusid.
Isiklikku
Tema tütar Kriemhild Buhl on kirjanik.
Love
"Love" on inglise keeles 'armastus'.
'''"Love" on mitme asja pealkiri:
Rarotonga
Saar on vulkaaniline, kõrgus kuni 658 meetrit (Te Manga).
1858–1893 oli saar Rarotonga Kuningriigi osa. 1901. aastast kuulub Uus-Meremaale.
Saarel räägitakse maoori keelele lähedast rarotonga keelt.
Louis Lachenal
pisi|Louis Lachenali haud [[Chamonix's (foto 2009)]] Louis Lachenal (17. juuli 1921 Annecy, Haute-Savoie – 25. november 1955 Vallée Blanche) oli prantsuse alpinist.
1947. aastal ronis ta koos Lionel Terrayga Berni Alpides Eigeri tippu põhjaseina kaudu. See oli teine õnnestunud tipputõus põhjaseina kaudu pärast esmatõusu 1938. aastal.
Ta võttis osa 1950. aastal Prantsuse Himaalaja mägiekspeditsioonist Annapurnale (8091 m) ja tõusis 3. juulil koos Maurice Herzogiga selle tippu. Annapurna oli esimene kaheksatuhandeline mäetipp, millest mägironijad jagu said.
Hukkumine
Ta hukkus 25. novembril 1955 Vallée Blanche'is, kui suuskadega laskumisel Aiguille du Midi tipust kukkus liustiku 25 meetri sügavusse lõhesse.
Ta on maetud kalmistule Chamonix's.
Aivar Kokk
pisi|Aivar Kokk 2022. aasta Arvamusfestivalil Aivar Kokk (sündinud 15. aprillil 1960 Jõgeval) on Eesti ettevõtja ja poliitik, Riigikogu XII, XIII, XIV ja XV koosseisu liige. 2004–2009 oli ta Jõgeva maavanem.
Elulugu
Kokk sündis 15. aprillil 1960 Jõgeval. Lapsepõlv ja kooliaeg möödus Luual ja Palamusel. 1983. aastal lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusinseneri-tehnoloogina.
Poliitiline tegevus
1989. aastast on ta kuulunud Jõgeva vallavolikokku: aastatel 1989–2000, 2013–2017 ja taas 2017. aastast vallavolikogu liikmena, aastatel olnud 2002–2004 ja 2009–2011 volikogu esimees. Aastatel 2004–2009 oli ta Jõgeva maavanem.
2011. aastast kuulub erakonda Isamaa.
2011. aastal valiti Riigikogu XII koosseisu. Riigikogus on olnud maaelukomisjoni aseesimees ning kohalike omavalitsuste ja regionaalpoliitika toetusrühma esimees. 2015. aastal valiti Riigikogu XIII koosseisu, olles ühtaegu sotsiaalkomisjoni esimees ning kohalike omavalitsuste ja regionaalpoliitika toetusrühma esimees. 2016. aasta detsembris valiti majanduskomisjoni esimeheks. 2017. aasta veebruarist oli Kokk riigireformi probleemkomisjoni liige, 2017. aasta juunist maaelukomisjoni esimees, 2022. aasta juunist Riigikogu rahanduskomisjoni esimees.
Punapronks
Punapronks on põhilisanditena tina ja tsinki sisaldav pronksivalus kasutatav sulam. Sulamis on 90% vaske, 5% tina ja 5% tsinki, kuid see võib sisaldada ka niklit ja pliid. Tugevuse, korrosioonikindluse ja kerge valatavuse tõttu on olnud kasutusel aastatuhandeid.
Aivar Kokk
Poliitiline tegevus
On kuulunud Eesti-Venemaa, Eesti-Hiina ja Eesti-Soome parlamendirühma.
Erakondlikus plaanis on ta erakonna Isamaa volikogu ja eestseisuse liige ning on Isamaa Jõgevamaa piirkonna kontaktisik.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 9 (Jõgeva- ja Tartumaa (v.a Tartu linn)) 3136 häält ning osutus valituks.
Tegevus ettevõtjana
Kokk tegutseb 1991. aastast ettevõtjana. Kokku on ta asutanud 6 ja juhtinud 11 ettevõtet. 2019. aasta seisuga kuulub ta kolme ettevõtte juhatusse:
Isiklikku
Kokk on abielus ja tal on kolm tütart. Tema hobid on tervisesport, aiandus, fotograafia ja toiduvalmistamine.
Akvamaniil
Akvamaniil (keskladina aquaemanile ladinakeelsetest sõnadest aqua 'vesi' ja manus 'käsi') oli keskaegne pronksist, mõnest muust vasesulamist või harvem väärismetallist looma- või inimkujuline kann kätele vee valamiseks kätepesunõu (piscina) kohal. Tõenäoliselt võidi akvamaniili kasutada ka pidulikel ilmalikel söömaaegadel. Erandlikud on tänapäevaks vaid fragmentidena säilinud keraamilised akvamaniilid.
Euroopa kõrg- ja hiliskeskajast on akvamaniile säilinud sadu. Suurimad metallist akvamaniilide kogud asuvad Taani Rahvusmuuseumis Kopenhaagenis, Saksa Rahvusmuuseumis Nürnbergis ja Metropolitani muuseumis New Yorgis.
Ajaloost
Akvamaniili kasutamise tava pärineb arvatavasti Idamaadelt, sest loomakujulised veenõud Pärsia aladelt on ajaliselt varasemad kui ükski Euroopas valmistatu. Ese ja selle kasutus jõudis varakeskajal Euroopasse ja võeti entusiastlikult üle. Peterburi Ermitaaži kollektsioonis on Abbassiidide kalifaadi aegne akvamaniil Iraanist, kotkakujuline hõbeda ja vasega panustatud pronksnõu, mis on dateeritud 8. sajandi lõppu.