cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Puistlastilaev
Lipuriigid
USA Mereadministratsiooni andmeil oli maailmas 2005. aastal üle 10 000-tonnise kandevõimega 6225 puistlastilaeva. Enamik puistlastilaevu – 1703 laeva – on registreeritud Panama lipu all. Laevade arvu järgi kuuluvad esiviisikusse veel Hongkong 492, Malta 435, Küpros 373 ja Hiina 371 laevaga. Lastikandevõime (DWT) järgi domineerib samuti Panama, järgnevad Hongkong, Kreeka, Malta ja Küpros.
Suurimad laevastikud
Laevaomanike järgi on kolm esimest riiki Kreeka, Jaapan ja Hiina vastavalt 1326, 1041 ja 979 laevaga. Nende kolme riigi laevaomanikele kuulub üle 53% maailma puistlastilaevastikust.
Paljudel kompaniidel on suured puistlastilaevastikud. Rahvusvahelisel kompaniil Gearbulk Holding Ltd. on 70 puistlastilaeva. Kanada kompaniil The Fednav Group on 80 puistlastilaeva, sealhulgas kaks laeva on kavandatud tööks Arktikas.. Horvaatia kompaniil Atlantska Plovidba d.d. on 14 puistlastilaeva. Kompanii H. Vogemann Group Hamburgis opereerib 19 puistlastilaevaga. Portugali kompaniil Portline on 10 balkeri omanik. Ka Taani kompaniil Dampskibsselskabet Torm ja Hispaania kompaniil Elcano on märkimisväärne puistlastilaevastik. Mõni kompanii on spetsialiseerunud töötamisele väikeste puistlastilaevadega, nii on Suurbritannia Stephenson Clarke Shipping Limited on kaheksa minipuistlastilaeva ja viie Handysize-suuruses puistlastilaeva omanik,, Türgi kompanii Cornships Management and Agency Inc. aga seitsme minipuistlastilaeva omanik.
Laevaehitajad
Puistlastilaevad ehitatakse enamasti Aasia laevatehastes. Maailma 6225 puistlastilaevast peaaegu 62% on ehitatud Jaapanis, näiteks laevatehastes Oshima Shipbuilding ja Sanoyas Hishino Meisho. Lõuna Koreale kuulub puistlastlaevade ehituses teine koht 643 laevaga, peamised laevatehased on Daewoo ja Hyundai Heavy Industries. Hiinale kuulub kolmas koht 509 laevaga, peamised laevatehased on Dalian, Chengxi ja Shanghai Waigaoqiao. Taiwan on neljandal kohal 129 laevaga, peamine laevatehas on China Shipbuilding Corporation. Neis neljas riigis ehitatakse üle 82% puistlastilaevadest.
Prahiraha
pisi|Balkerite keskmine ajaprahing Puistlasti prahiraha mõjutavad paljud tegurid. Puistlasti prahiturg on väga muutlik ja kõikuv ning sõltub lastist, laeva suurusest ja marsruudist. 2005. aastal oli Capesize-suuruses puistlastilaevade prahiraha söetonni veol 15–25 USD marsruudil Lõuna-Ameerika - Euroopa. Samal aastal oli Panamax-suuruses puistlastilaevade prahiraha kogutud toorainetonni veol 40–70 USD marsruudil Mehhiko laht – Jaapan.
Laevade lammutamine
Pärast laevade mahakandmist need lammutatakse ja laevakere lõigatakse vanarauaks. Laevaomanikud ja vanametalli kokkuostjad peavad läbirääkimisi, arvestades tühja laeva kaalu ja vanametalli turuhinda. 1998. aastal lõigati vanarauaks peaaegu 700 laeva Indias Alangis ja Bangladeshis Chittagongiss. Seal tehakse seda sageli nii, et laevaga randutakse liivarannas, kuhu see kinni jääb. Seejärel lõigatakse laev käsitsi gaaslõikeaparaadiga tükkideks. See on ohtlik töö ning põhjustab palju õnnetusjuhtumeid, sest eraldub palju mürgiseid aineid: asbesti, pliid ja mitmesuguseid gaase. 2004. aastal lõigati vanarauaks puistlastilaevu kogukandevõimega pool miljonit tonni, see oli 4,7% tol aastal vanarauaks lõigatud laevadest. Tol aastal oli ka puistlastilaevade eest saadud vanaraua hind kõrge, 340–350 USA dollarit tonni eest.
Laevapere
Puistlastilaevade laevaperes on tavaliselt 20–30 meremeest, väiksematel laevadel kaheksa. Laevaperes on kapten, laevajuhid, tekimeeskond, masinameeskond ja teenindajad. Kunagi oli tavaline kaubalaevale ka reisijaid võtta, mida tänapäeval ei tehta.
1990. aastatel hukkus murettekitavalt palju puistlastilaevu. See viis laevaomanikud vajaduseni otsida seletusi laevaperede efektiivsuse ja pädevuse kohta. Uurimine näitas, et puistlastilaevade laevapered olid kõigist uuritud gruppidest madalaima tasemega. Paremad laevapered olid uuematel ja suurematel laevadel, samuti paremini hooldatud laevadel ning parem oli ka see, mida vähem keeli laevas räägiti.
Reisid
Puistlastilaevade reisid sõltuvad prahiturust; marsruudid ja lastid vahelduvad tihti. Puistlastilaev võib viljakoristusperioodil vedada teravilja, seejärel aga teisi laste teistel marsruutidel.
Puistlastilaevu on sageli raske lossida, mistõttu need võivad sadamas kauem seista kui teised laevatüübid. Minisuuruses puistlastilaevade lossimine võib võtta keskmiselt kaks korda rohkem aega kui lastimine.
Lastimine ja lossimine
Puistlastilaevade lastimine ja lossimine võib võtta palju aega ja olla ohtlik. Lastimis-lossimisplaani koostab kapten tavaliselt koos vanemtüürimehega. Rahvusvahelised reeglid nõuavad, et kapten ja sadamaoperaator kooskõlastavad lastimis-lossimisplaani enne tööde algust. Tüürimehed ja stividorid tutvuvad lastimis-lossimisplaaniga ja jälgivad selle täitmist. Vahetevahel tehakse lastimis-lossimistöödel vigu, mis võivad põhjustada laeva ümbermineku või pooleksmurdumise.
Lastimismeetodid sõltuvad lastist ning laeva ja sadama lastimisseadmeist. Kõige algelisemates sadamates võidakse lastida kühvlitega või valada kottidest lastiruumi. Need meetodid on asendatud kiiremate ja vähem tööjõukulu nõudvatega.
Kasutatakse topeltliigendusega kraanasid, mille tootlikkus on 1000 tonni tunnis, samuti portaalkraanasid, mille tootlikkus on 2000 tonni tunnis. Kraana lossimisjõudlus sõltub kopa mahutavusest (6–40 tonni) ja kopa liigutamise kiirusest. Tänapäevastel portaalkraanadel on kopa liigutamise tsükkel 50 sekundit.
Efektiivsem on lastimine transportööriga, siis võib jõudlus olla 100–700 tonni tunnis, kusjuures edukaimad sadamad võivad laadida 16 000 tonni tunnis. Transportööriga lastimise alustamine ja lõpetamine on komplitseeritud ja võtab palju aega. Transportööre kasutavad iselossivad puistlastilaevad, siis võib jõudlus olla ligikaudu 1000 tonni tunnis.
Pärast lossimist tuleb laevaperel lastiruumid puhastada, eriti siis, kui järgmine last on teistsugune. Väga suured lastiruumid ja lastijäätmete ärritav toime raskendavad puhastamist. Lastimise ajal on oluline tasandada lasti, et mitte ohustada laeva püstivust. Kui lastiruum on täis, kasutatakse sageli ekskavaatorit ja buldooserit lasti tasandamiseks. Kui lastiruumi ei lastita päris täis, on lasti tasandamine eriti tähtis, et see ei nihkuks. Sel juhul paigaldatakse ajutised vaheseinad ja lasti pind kinnitatakse laudadega. Kui lastiruum on täis, kasutatakse tehnikat, mida kutsutakse tomminguks: lastiruumi luugi alt kaevatakse välja kahemeetrine auk ja täidetakse see lasti täis kottidega või raskustega.
Arhitektuur
Puistlastilaevad kavandatakse sõltuvalt lastiliigist, seejuures on tähtis lasti tihedus ehk stoovimistegur. Tavaliste puistlastide tihedus varieerub 0,6 tonnist kuupmeetri kohta teraviljade puhul kuni 3 tonnini rauamaagi puhul.
Puistlastilaeva kavandamisel on oluline ka lasti maksimumkaal, sest last on nii tihe. Söeveo puistlastilaevad on piiratud maksimummahuga, sest enamik puistlastilaevu on täislastis enne, kui jõuavad maksimumsüviseni.
Kandevõimet arvestades on puistlastilaeva mõõtmete kavandamisel vaja arvestada ka plaanitud sadamate ja veeteede läbilaskevõimet. Näiteks Panama kanali läbimiseks on laeva laius ja süvis piiratud kanali mõõtmeid arvestades. Enamikus projektides on laeva pikkuse ja laiuse suhe 5:7, keskmiselt 6,2. Laeva pikkuse ja kõrguse suhe on 11:12.
Peamasinad
Puistlastilaeva masinaruum paikneb tavaliselt ahtris tekiehitise all ja kütusetankide peal. Handymax-suurusest suurematel puistlastilaevadel on tavaliselt üks kahetaktiline peamasin, mis on ühendatud ühe fikseeritud sammuga sõukruviga. Elektrit toodetakse abimasinaga ja vahelduvvoolu generaator on ühendatud otse sõuvõlliga. Väikestel puistlastilaevadel kasutatakse üht või kaht neljataktilist diiselmasinat, mis on ühendatud läbi käigukasti sõukruviga, sõuvõll võib olla ühendatud vahelduvvoolu generaatoriga. Handysize-suuruses ja suuremate puistlastilaevade keskmine projekteeritud kiirus on 13,5–15 sõlme. Sõukruvi pöörlemiskiirus on suhteliselt aeglane, umbes 90 pööret minutis, mis omakord sõltub ka sõukruvi suurusest.
Tingituna 1973. aasta naftakriisist, 1979. aasta energiakriisist ja pidevast nafta hinna tõusust, kavandati 1970. ja 1980. aastate alguses puistlastilaevu, mis kasutasid kütusena sütt. Australian National Lines (ANL) ehitas kaks 74 700-tonnist söel töötavat puistlastilaeva, River Boyne ja River Embely. Samuti ehitas TNT kaks sellist puistlastilaeva, TNT Capricornia ja TNT Capentaria, mille nimedeks said hiljem vastavalt Fitzroy River ja Endeavor River. Rahaliselt tasus see end laevade eluea jooksul, nende aurumasinad arendasid võimsust 19 000 hobujõudu. See strateegia andis huvitava väljakutse puistlastilaevadele, mis veavad boksiiti ja muid samalaadseid kütuselaste. Need kannatasid kehva masinaruumi ja suuremate hoolduskulude tõttu, võrreldes tänapäevaste diiselmasinatega ning neil tekkisid hooldusprobleemid mittekvaliteetse söe ja selle kõrge hinna tõttu.
Lastiruumide luugid
Alates Derbyshire uppumise uurimisest on luukide regulatsiooni edasi arendatud. Vabapardamärgi konverents muutis 1996. aastal kohustuslikuks nõude, et luuk peab kandma merevee koormust 1,74 tonni/m² ja luukide plaadistuse miinimumpaksus peab olema 6 mm. Seejärel suurendas Rahvusvaheline Klassifikatsioonühingute Assotsiatsioon 1998. aastal nõudeid tugevusele, luues oma "Ühendatud nõudmised S21". See standard nõuab, et merevee surve lastiruumide luukidele arvutatakse funktsioonist vabaparda kõrgus ja laeva kiirus, see kehtib eriti vööri laadruumide kohta.
Laevakere
Puistlastilaevad on kavandatud, nii et neid oleks kerge ehitada ja lasti tõhusalt paigutada. Konstruktsiooni kergendamiseks on puistlastilaevad ühekordse kerega. Need on pirnvööriga, mis võimaldab laeval efektiivsemalt liikuda läbi vee. Täis kere suure täitetegurga lastiga on peaaegu universaalne ja selle tulemusena on puistlastilaevad suhteliselt aeglased kompensatsioonina efektiivsuse eest. Üks viis laeva efektiivsuse hindamiseks on võrrelda tühja laeva kaalu tema lastikandevõimega. Handymax-suuruses puistlastilaev võib lasti kanda viis korda rohkem kui laeva kaal. Suuremate laevade efektiivsus on veelgi suurem: Capesize-suuruses puistlastilaevad on võimelised kandma lasti, mis ületab laeva kaalu kaheksa korda.
Puistlastilaeva ristlõige on tüüpiline kaubalaeva ristlõige. Alumised ja ülemised nurgad kasutatakse ära ballastitankide paigutamiseks, samuti nagu topeltpõhi. Kimmitankid on tugevdatud konstruktsiooniga ja täidavad sellega lisaülesannet peale laeva trimmi tagamise. Laevaehitusinsenerid valivad kimmitankide nurga väiksema kui puistlasti varisemisnurk etteaimatavatel lastidel. See vähendab tunduvalt lasti liikumist küljelt küljele või paigalt nihkumist, mis ohustab laeva.
Topeltpõhjad on laevakere kavandamisel piirangute surve all. Esmane mure on, et need oleksid küllaldase kõrgusega, mis võimaldaks paigaldada kaableid ja torustikke. Topeltpõhi peab olema ka piisavalt ruumikas, et võimaldada inimeste ohutu juurdepääs kontrollimiseks ja hooldamiseks. Teisest küljest teeb mure lisakaalu ja raisatud mahu pärast topeltpõhjast küllaltki kokkusurutud ruumi.
Puistlastilaevade kered on tavaliselt pehmest terasest. Mõned tootjad eelistavad kõvemat terast, et vähendada kere kaalu. Ometi vähendab kõvema terase kasutamine piki- ja põikvaheseinte tugevdamiseks kere paindumatust ja korrosioonikindlust. Sepistatud terast kasutatakse mõnede laevaosade valmistamiseks, nagu sõuvõlli toed. Põikvaheseinad valmistatakse lainelisest lehtmetallist, mis on tugevdatud põhjas ja ühenduskohtades. Uuritud on ka puistlastilaevadele raudbetoonkerede valmistamist.
Kahekordse kerega puistlastilaevad on saanud populaarseks viimase kümne aasta jooksul. Kahekordsete külgedega puistlastilaevade kavandamine on lisanud laevale laiust, seni on puistlastilaevadel nõutud topeltpõhja. Topeltparrastega puistlastilaevade ehitamisel on väljakutseks olnud ruumi tekitamine, et paigutada kõik kerekonstruktsiooni elemendid laevakere külgedele ja mitte lastiruumidesse. See suurendab lastiruumide mahtu ja lihtsustab nende konstruktsiooni, mis omakorda hõlbustab laevade lastimist ja lossimist ning lastiruumide puhastamist. Topeltpardad soodustavad ka laeva ballastimist, mis on kasulik, kui veetakse kergeid laste: laev võib suurendada süvist püstivuse ja meresõiduomaduste parandamiseks, mis saavutatakse lisaballastiga.
Hiljutine kavand, mida kutsutakse HY-CON (hübriidkonfiguratsioon), taotleb ühekordse ja kahekordse kere kombineerimist. Selle kavandi järgi ehitatakse kõige ahtripoolsemad lastiruumid topeltpardaga ja ülejäänud ühekordse pardaga. Selline lähenemine suurendab kere tugevust olulistes kohtades, kuid samuti kere kaalu.
Sestpeale, kui topeltkere on pigem majanduslik kui vaid laevaehituslik otsus, on mõned oponendid esitanud põhjendusi, et laevadele on tehtud vähe kõikehõlmavaid ülevaatusi ja neil esineb palju varjatud roostetamist. Vaatamata vastuseisule muutus topeltkere alates 2005. aastast Panamax ja Capesize suuruses puistlastilaevadel kohustuslikuks.
Puistlastilaevadel on oht pooleks murduda ja seepärast on pikitugevus nende peamine laevaehituslik probleem. Laevaehitusinsener arvutab välja vajaliku kereplaadistuse paksuse, et tagada laevale vajalik pikitugevus. Laeva kere koosneb paljudest osadest, mida nimetatakse talastikuks. Talastiku mõõtmete ja kuju leidmist nimetatakse laeva tehnilise joonise koostamiseks. Laevaehitusinsenerid võtavad arvesse, millised pingeid võib laevakere kohata, lisavad ohutusvaru ja koostavad tehnilise joonise.
Laeva tehnilise projekti koostamisel arvestatakse, kas laev sõidab ballastis, on lastimise või lossimise all, on osaliselt või täielikult lastitud või on ajutiselt ülelaaditud. Neid kohti, kus võib esineda suuri pingeid, projekteeritakse eriti hoolikalt, nagu lastiruumide põhjad ja luugid, veekindlad vaheseinad ja ballastitankide põhjad. Suure Järvistu puistlastilaevu projekteeritakse nii, et laevakere peab vastu pidama lainete tekitatud resonantsile, mis võib põhjustada laeva purunemise.
Ohutus
1980ndad ja 1990ndad olid balkeritele väga õnnetud aastad. Palju balkereid uppus neil aastail, 1990 – 1997 uppus 99 balkerit. Enamus neist uppumistest olid äkilised ja kiired, meeskonnad ei suutnud laeva maha jätta : sel perioodil hukkus üle 650 meremehe. Osaliselt Derbyshire uppumise tõttu, kiideti 1990ndatel heaks palju balkerite ohutusalaseid uusi nõudeid.
Püstivus
Laadungi nihkumine on balkeritele väga ohtlik.Probleem on rohkem tuntud teravilja laadungitega, kuna teravili vajub reisi kestel ja tekib tühi ruum trümmiluugi ning laadungi pinna vahele. Laeva kõikumise tõttu võib laadung nihkuda ühest pardast teise. See võib laeva kreeni viia, mis suurendab veelgi laadungi nihkumist. Niisugused järjestikused laadungi nihkumised võivad balkeri kiiresti kummuli keerata.
1960 SOLAS Konventsioon nõudis selliste probleemide kontrollimist. See konventsioon nõudis ülemiste kimmitankide kavandamist nii, et need takistaksid laadungi nihkumist. Konventsioon nõudis samuti, et laadungi pinda tuleb tasandada või stoovida, kasutades selleks trümmides buldoosereid. Laadungi stoovimine vähendas laadungi pinda, mis puutub kokku õhuga, millel oli kasulik kõrvaltoime:vähenes iseeneslikku süttimise võimalus niisuguste laadungite puhul nagu süsi, rauamaak, metalllaastud.
Teist laadi riski võivad põhjustada laadungid, mis on suure vee imavusega. Suurest niiskuse kontsentratsioonist võib trümmi põhja tekkida muda, mis annab vaba pinna efekti, kuna laadung võib kergesti nihkuda. Ainuke moodus selle riski vähendamiseks on hea ventileerimine, pilsikaevudes veetaseme kontrollimine ja nendest vee väljapumpamine.
Tugevus
pisi|center|600px|Diagr [[Selendang Ayu vrakk ja põhjatankide lekkimine]]
Ainuüksi 1990. aastal uppus 20 balkerit, viies kaasa 94 meeskonnaliiget. 1991 uppus 24 balkerit, hukkunuid 154. Selline uppumiste suur arv äratas tähelepanu ja vigadest õpiti. American Bureau of Shipping jõudis järeldusele, et "kaotused põhjustab trümmide lagunemine " ja Lloyd's Register of Shipping lisas, et laeva kere ei suuda vastu panna " kombinatsioonile roostetamine, väsimuspragunemine ja ekspluatatsioonis saadud vigastused."
Õnnetuste uurimisest tehti selged järeldused :
Eelnev praktika nõudis, et laev pidi toime tulema ühe vööri trümmi uputusega, kuid ei pakkunud kaitset, kui kaks trümmi olid veega täitunud. Kahe järjestikuse trümmi uputus ahtris viib kiire masinaruumi uputuseni ja jätab laeva ilma peamasina jõuta. Kahe järjestikuse trümmi uputus laeva keskel viib pinged nii suureks, et laev murdub pooleks.
pisi|[[Selendang Ayu vrakk ja 4.trümmi põhjatankide lekkimine detsembris 2004]]
Teised soodustavad tegurid olid:
1997. aastal rakendatud SOLAS lisas on juhitud tähelepanu vaheseinte ja pikiraami tugevdamisele, viia läbi rohkem rangeid inspekteerimisi, pöörates erilist tähelepanu roostetamisele, ja tavainspekteerimisi sadamates. Samuti nõuab 1997. aastal rakendatud lisa puitlastilaevadelt, millel on piirangud (näiteks keelatud teatud kaupade vedu), märgistada nende trümmid kolmnurkadega, mis on kergesti nähtavad.
Meeskonna ohutus
pisi| [[Vabalangemisega päästepaadi|Vabalangemisega päästepaat veeskamine ]] Alates 2004. aasta detsembrist on Panamax ja Capesize-balkeritel kohustuslik omada vabalang-veeskamisega päästepaate, mis asuvad ahtris tekiehitise taga. See seade võimaldab meeskonnal hädaolukorras laev kiiresti maha jätta. Üks argument vabalang-veeskamisega päästepaatide vastu on, et lahkujatel peab olema teatud annus julgust, isegi hea füüsiline seisund, et siseneda päästepaati ja see alla kukutada. Veeskamise käigus on juhtunud ka õnnetusi, näiteks ohutusrihmad olid valesti kinnitatud.
2002. aasta detsembris täiendati SOLAS Peatükki XII nõudmisega, paigaldada trümmidesse vee taseme jälgimise ja edastamise signalisatsioon. See seade hoiatab kiiresti vahiteenistust sillas ja masinas, kui trümme hakkab uputama. Katastroofilise uputamise korral, aitab signalisatsioon kiirendada laeva mahajätmist.
Kakumäe paljand
pisi|Kakumäe paljand
Aavo Rätsep
Aavo Rätsep (10. detsember 1933 Pärnu – 27. juuni 2018) oli eesti põlevkivikeemiateadlane.
Kakumäe paljand
Kakumäe paljand on paljand Kakumäe poolsaare idarannikul Rocca al Mares.
Paide Hammerbecki Põhikooli staadion
Paide Hammerbecki Põhikooli staadion on mitmeotstarbeline staadion Paides.
Aavo Rätsep
Elulugu
Aavo Rätsep oli teenistujate poeg.
Lõpetas 1952 Pärnu 1. Keskkooli, 1957 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) insener-keemik-tehnoloogina, 1963 TPI aspirantuuri; tehnikakandidaat (1965, TPI), dissertatsiooni teemaks oli "Tsoonsulatusmeetodi kasutamine kristalsete orgaaniliste süsteemide jaotamiseks komponentideks ja selle rakendamine põlevkivi uttevee fenoolide uurimisel ja lahutamisel". (dissertatsiooni juhendajaks oli professor Agu Aarna). Oli 1963–1990 Põlevkivi Teadusliku Uurimise Instituudis: vanemteadur, sektori- ja laborijuhataja, 1991– Eesti TA Ökoloogia ja Mereuuringute Instituudi Kirde-Eesti osakonna juhtivteadur.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: põlevkivi töötlemine, põlevkivi kahealuseliste fenoolide (alküülresortsiinide) peenlahutamine ja individuaalsete komponentide kasutamine, orgaanilise sünteesi ja tööstuslike heitvete puhastamine ja vedelate tehnoloogiliste jääkproduktide utiliseerimine. Eesti Keemia Seltsi ja Eesti Looduskaitse Seltsi liige. 55 teadusartiklit, 21 autoritunnistust, 4 patenti.
Igor Sikorski
pisi|Igor Sikorskõi Igor Sikorski (ukraina keeles Ігор Сікорський, vene keeles Игорь Иванович Сикорский; 25. mai 1889 Kiiev – 26. oktoober 1972 Easton, Connecticut) oli vene-ukraina-poola päritolu Vene ja USA lennunduspioneer ning lennukite ja helikopterite konstruktor.
Ta sündis Kiievis Kiievi ülikooli psühhiaatriaprofessori Ivan Sikorski pojana. Aastatel 1903–1906 õppis ta Peterburis merekoolis, aastal 1907 asus õppima Kiievi Polütehnilisse Instituuti, kus ta võttis osa mehaanikaringi õhulaevanduse ringi tööst.
1919. aastal emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse, kus asutas 1925. aastal ettevõtte Sikorsky Aircraft Corporation.
Kiievis asuvad Igor Sikorski nimeline tänav, lennundusinstituut ja rahvusvaheline lennujaam. Samuti on talle seal püstitatud ausammas.
Isiklikku
Tema isa Ivan Sikorski oli psühhiaater.
Lõuna-Baden
thumb|Lipp thumb|Vapp thumb|Badeni (eresinine) paiknemine sõjajärgse Saksamaa Prantsuse okupatsioonitsoonis (kahvatusinine) Lõuna-Baden (saksa Südbaden), mis moodustati detsembris 1945 endise Badeni vabariigi lõunaosast, oli Prantsuse okupatsioonitsooni alajaotus sõjajärgsel Saksamaal. Liidumaa nimetati hiljem ümber Badeniks ja sai 1949. aastal Saksa Föderatiivse Vabariigi (Lääne-Saksamaa, tänapäeval lihtsalt Saksamaa) asutajaks. Aastal 1952 sai Baden Saksamaa Baden-Württembergi liidumaa osaks.
Moodustamine
Jalta konverentsil aastal 1945 eraldati Prantsusmaale okupatsioonitsoon sõjajärgse Saksamaa haldamiseks. Edela-Saksamaa – mis varem koosnes Badenist, Württembergist ja Preisimaa Hohenzollerni provintsist – jagati Prantsusmaa (lõunas) ja Ameerika (põhjas) vahel. Piir kahe tsooni vahel seati nii, et Karlsruhet ja Münchenit ühendav Autobahn (tänapäeval A8) jäi täielikult Ameerika tsooni; Baieri oli ka Ameerika haldusalas. Prantsuse tsoonis ühendati Hohenzollern ja Lõuna-Württemberg Württemberg-Hohenzollerniks. Badeni lõunaosast moodustati 1. detsembril 1945 Lõuna-Baden. Freiburg määrati Lõuna-Badeni pealinnaks; Badeni endine pealinn (Karlsruhe) jäi Ameerika tsooni.
19. mail 1947 võeti vastu Badeni põhiseadus, mille eessõna seadis sellele uuele riigile väite olla vana Badeni tõeline järglane: kuigi enamus selle territooriumist oli olnud Badeni osaks vaid viimased 150 aastat. Selle väite kinnitamiseks võttis põhiseadus uuele riigile vastu ka sõjaeelse Badeni lipu ja vapi. Põhiseadus tegi ka selgeks, et riigi nimi oli Baden, mitte Lõuna-Baden. 1949. aastal hääletas Badeni parlament Saksamaa Liitvabariigi põhiseaduse kasuks ja sai (Lääne-)Saksamaa asutajariigiks selle moodustamisel 23. mail 1949.
Poliitika
Lõuna-Badeni esimesel aastal valitseti seda otse Prantsuse sõjaväelise administratsiooni poolt. Pärast kohalikke valimisi detsembris 1946 oli tugevaimaks parteiks Badische Christlich-Soziale Volkspartei (BCSV) ja selle juht Leo Wohleb nimetati Prantsuse administratsiooni poolt riigisekretariaadi presidendiks. Aprillis 1947 ühines BCSV föderaalse Kristlik-Demokraatliku Liiduga (CDU), võttes nimeks CDU Baden ja olles nii CDU Baden-Württemberg eelkäijaks.
Lõpetamine
thumb|Kolm liidumaad, mis ühendati aastal 1952 [[Baden-Württembergi liidumaa moodustamiseks]] Sõjaväelise võimu lõpetamisega Lääne-Saksamaal taotlesid kolm lääneriiki, et riigijuhid vaataksid üle ja viimistleksid piirid, mis loodi okupatsiooni ajal. Edelas kõheldi, kas Baden ja Württemberg tuleks taastada eraldi liidumaadena (Württemberg pidi neelama Hohenzollerni, kuna Preisimaa lõpetati) või liita uue liidumaa moodustamiseks. Badenis oli Wohleb ühendamise tugev vastane. Aastal 1950 korraldati referendum kolme edelaliidumaa ühendamisest. Sõjaeelsetes piirides Badenis lükati ühinemine tagasi ja valiti Badeni taastamine. Selle tulemuse Badenis kaalus üles palju suurema Württembergi hääletus, kus ühinemisega nõus oldi. Pärast seda referendumit ühendati 25. aprillil 1952 need kolm edelaliidumaad Saksamaa liidumaa Baden-Württembergi moodustamiseks.
Mitmeid õiguslikke toiminguid algatati referendumi ja järgnenud ühendamise vastu. Äsjaasutatud Saksamaa Põhiseaduskohus (Bundesverfassungsgericht) lükkas aastal 1951 referendumi tühistamise tagasi, kui kohtunike hääletus lõppes viigiga. Aastal 1956 otsustas kohus, et referendumit (Lõuna-)Badenis ei toetatud enamuse poolt ja seda tuleb korrata. Baden-Württembergi valitsus ei võimaldanud seda enne, kui 14 aastat hiljem aastal 1970: 18 aastat pärast ühendamist. Seekord hääletas (Lõuna-)Baden 81% status quo säilitamise poolt.
Oldenburg (täpsustus)
Oldenburg võib olla:
Teatelaad
Teatelaad on kõneviisiülene kategooria, mis näitab kõneleja ja kuulaja positsioone edastatava teate suhtes.
Teatelaad eesti keeles
Vastavalt sellele, milline on kõneleja ja kuulaja suhe teatega, saab teatelaadi jagada kahte liiki:
Otsene teatelaad
Otsese teatelaadi ehk direktaali puhul on kõneleja ühtlasi ka teateallikas. See tähendab, et teates edastatav info pärineb otse kõnelejalt ning on suunatud otse kuulajale.
Väljendub kindlas, tingivas ja käsivas kõneviisis.
Kaudne teatelaad
Kaudse teatelaadi ehk indirektaali puhul on kas kõneleja või kuulaja vahendaja rollis. See tähendab, et edastatav info pärineb kõrvalisest allikast ja suunatakse otse kuulajale või pärineb info otse kõnelejalt ning on suunatud kellelegi muule kui kuulajale.
Väljendub kaudses ja möönvas kõneviisis.
Liberaalne Partei
Liberaalne Partei on mitmes riigis:
Torma rahvamaja
Torma rahvamaja on rahvamaja Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Torma asulas.
Rahvamaja ehitati 1911.
Jari Nurminen
Jari Nurminen (sündinud 10. novembril 1961) on soome motosportlane.
Võidusõiduga on ta tegelenud alates 1980. aastast. 1983. aastal sõitis ta Soome vormel-3 sarjas kolmandaks ning võistles neli korda Saksamaa vormel-3 sarjas. Aastatel 1984–1985 võistles Saksamaal. 1986. aastal oli ta Arrowsi F1 tiimi testisõitja. Aastatel 1989–1990 võistles World Sports-Prototype Championship sarjas. 1997 osales FIA GT Championship sarjas. Ta võitis aastatel 2006-2008 Ferrari Challenge sarja, mille on võitnud ka tema vend Janel Nurminen, ja kaks aastat järjest Legendsite Soome meistriks.
Fuzz
Fuzz-efekt (ingl k mõra, hämu) on eriline äärmusliku moonutuse, täpsemalt ülevõimenduse (ingl k distortion või overdrive) tüüp, mille algselt lõid kitarristid, kasutades vigaseid seadmeid (nt ületüüritud elektronlampseadmeid, mida on alates 1960. aastatest jäljendatud mitmete "fuzzbox" efektipedaalidega).
Moonutusefekt leiutati algselt 1950. aastatel, kui (lamp)kitarrivõimendit mängiti nii valjusti, et võimendi ei suutnud puhtalt heli tekitada, kuid heli oli moonutatud. Lisaks võidakse kasutada katkist või läbitorgatud kõlarielementi, mis moonutab heli veelgi. Moonutus muutus peagi kitarristide seas nii populaarseks efektiks, et arendati välja omaette kitarriefektipedaal juba võimendisse mineva signaali ületüürimiseks. Hiljem on välja töötatud erinevad moonutusefektid, et tekitada soovitud moonutatud heli isegi vaiksema helivaljuste juures.
Transistorvõimendi ületüürimiselemisele on omane nelinurklainekujuline moonutus: transistorvõimendi rõhutab Fourier' jada paarituid kordajaid, muutes heli mootorsaega sarnaseks. Transistorvõimendi ei kompresseri signaali nii pehmelt kui lampvõimendi, vaid järgib signaali lainekuju kuni katkestuspiirini ja lõikab seejärel amplituudi tipud järsult täielikult ära. Tulemuseks on terava nurgaga lainekuju, mis meenutab nelinurklainet.
Vaata ka
Audiosignaali töötlus
Lainekuju
Jimi Hendrix
Harvey Mandel
Ketšup
pisi|Heinzi tomatiketšup Ketšup on tomatipüreest, äädikast ning lõhna- ja maitseainetest koosnev kaste, mida kasutatakse toitude maitsestamiseks.
Ketšupi ajalugu saab alguse 17. sajandist, mil inglased käisid Hiinast kaupu toomas ning said seal maitsta imelist kohalikku kastet, mis oli valmistatud anšoovistest, pähklitest, aedubadest, veinist, seentest, soolveest ja abiainetest. Terav aasia kaste oli inglise meremeestele meelt mööda ja nad tõid ketšupi retsepti kodumaale kaasa.
Kohalikud kokad kohandasid kastme oma traditsioonilise köögiga, mistõttu asendati anšoovised peagi tomatitega. Kaste muutus veel maitsvamaks ning sai kiiresti populaarseks Euroopa maades ja Põhja-Ameerikas.
18. sajandi algul ilmus ketšupi retsept Euroopa ja Ameerika kokaraamatutesse. Ketšupi eest, mida me tarvitame makaroni- ja lihatoitudega peaaegu iga päev, tuleb tänada Saksa-Ameerika ärimeest Henry Heinzi. Just Heinz hakkas 19. sajandi teisel poolel esimesena kasutama ketšupi tootmiseks paksu tomatipastat, mille eest saigi ketšupikuninga aunimetuse. Algul tootsid suured ettevõtted kibesoolast ketšupit. Praegu võib aga poelettidelt leida nii magusa, vürtsika kui ka hapuka maitsega ketšupeid. Aasia punastes kastmetes on valdav umami maitse.
1972. aasta Lääne-Saksamaa parlamendivalimised
'''Lääne-Saksamaa 1972. aasta parlamendivalimised''' on 19. novembril 1972 toimunud Lääne-Saksamaa valimised, kus valiti Bundestagi 7. koosseis. Valimised oleksid pidanud tegelikult toimuma septembris 1973, kuid peeti ennetähtaegsetena. Valimised võitis Saksamaa Sotsiaaldemokraatlik Partei, mis jätkas koalitsioonivalitsuses Vaba Demokraatliku Parteiga.
Valimiste eellugu
Pärast 1969. aasta valimisi oli võimud olnud kantsler Willy Brandti juhitud sotsiaal-liberaalne (SPD-FDP) koalitsioon. Paljudele parteide liikmetele (näiteks FDP Erich Mende ja Heinz Starke ja SPD Herbert Hupka) ei olnud meeltmööda Brandti uus idapoliitika (Neue Ostpolitik), eriti 1970. aastal Varssavi lepinguga de facto Odra-Neisse liini tunnustamine Saksamaa-Poola piirina. Rahulolematud lahkusid parteidest ja astusid CDU-CSU liikmeteks.
27. aprillil 1972 korraldas CDU-CSU konstruktiivse umbusaldushääletuse – vaja olnuks saada poole Liidupäeva kohtade arvu (mille hääletajate arvu) hääled (ehk 249 496st) – mittehääletamine tähendanuks sama mis ei-hääletamine – et Brandt ametist tagandataks ja kantsleriks saaks CDU juht, Paderborn-Wiedebrücki parlamendiliige Rainer Barzel. Teoreetiliselt olnuks SPD-FDP koalitsioonil ainult 246 kohta, opositsioonil olnud 250 – üks hääl rohkem kui vaja. SPD palus koalitsiooni liikmetel hääletuses mitte osaleda, koalitsioonist hääletasid ainult valitsuse liikmed ja mõned protesteerivad koalitsioonisaadikud. Lõpuks andsid oma hääle kokku 260 saadikut (teised ei osalenud), kuid jah-hääli saadi ainult 247, 10 hääletasid "ei" ja 3 ei hääletanud. Seega pidid puudujäänud kaks häält tulema CDU-CSU ridadest. Pärast Saksamaa taasühinemist 1990. aastal avaldati, et kaks mittehääletanut (Julius Steiner, CDU ja Leo Wagner, CSU) olid altkäemaksu saanud SDV salateenistuselt Stasilt. Hilisematel eelarvedebattidel tuli aga ilmsiks, et koalitsioon oli oma enamuse kaotanud ja uued valimised lükkusid edasi veel vaid Müncheni olümpiamängude tõttu. 22. septembril 1972 palus Brandt umbusaldushääletust, mille ta meelega kaotas (233 poolt, 246 vastu, 1 ei hääletanud), mispeale president Gustav Heinemann saatis Liidupäeva laiali ja korraldas ennetähtaegsed valimised.
Valimistel süüdistas CDU-CSU Brandti liigses leebuses Ida-Euroopa suhtes ja valedes majandusideedes, samas tuli SPDle ja FDPle kasuks 1971. aasta Nobeli rahuauhinna võitnud Brandti populaarsus, teda toetasid ka paljud kultuuritegelased, nagu Günter Grass, loosungiga "Willy wählen!"
Kuressaare linnapea
Kuressaare linnapea oli Kuressaare linnavalitsuse juht. Alates 2017. aastast, mil ühinesid kõik senised Saaremaa saare kohalikud omavalitsused, täidab Saaremaa vallavanem ka Kuressaare linnapea esindusrolli.
1972. aasta Lääne-Saksamaa parlamendivalimised
Valimistulemused
Valimiste ajal oli Lääne-Saksamaal kokku 41 446 302 hääleõiguslikku inimest. Valimas käis kokku 37 761 589 inimest ehk 91,11% valijaskonnast. Valimisaktiivsus 91,11% on seni siiani kõrgeim osalusprotsent pärast Lääne-Saksamaa iseseisvumist 1949. aastal. Pärast valimisea langetamist 1970. aastal 21 eluaastalt 18 eluaastale oli ka valijaskond märgatavalt suurenenud. Liidumaade kaupa jagunesid kohad järgmiselt:
Kuressaare linnapea
Saaremaa valla koosseisus (2017–)
2017. aasta haldusreformi järel tekkinud Saaremaa vallas on vallavanem ametikohajärgselt ka Kuressaare linnapea.
1972. aasta Lääne-Saksamaa parlamendivalimised
Valimiste tulemused
Saksamaa Sotsiaaldemokraatlik Partei saavutas esimest korda pärast sõda parlamendis enamuse ja nimetas Liidupäeva presidendikandidaadiks Annemarie Rengeri, kellest sai esimene naissoost Liidupäeva president. Senine SPD-FDP koalitsioon jätkus.
Ila (perekonnanimi)
Ila on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Ila on pandud Uue-Kariste mõisas Halliste kihelkonnas ja Vändra mõisas Vändra kihelkonnas Pärnumaal, Tamme mõisas Rannu kihelkonnas Tartumaal ja Erra mõisas Lüganuse kihelkonnas Virumaal. Hiljem on võtnud sellenimelised isikud uueks perekonnanimeks Iidla ja Kallasto. 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Kohtuotsus
Kohtuotsus on kohtu vastu võetud resolutsioon menetluspoolte õiguste kohta. Kohtuotsused tehakse tsiviil-, haldus-, väärteo- ja kriminaalasjades.
Otsuse kuulutamine
Tsiviilasjades ja haldusasjade kohtuotsuse kuulutamist reguleerib tsiviilkohtumenetluse seadustik (TsMS). TsMS-i § 452 järgi tuleb kohtuotsus avalikult teatavaks teha istungil või pärast istungit kohtukantselei kaudu. Kui otsus jääb tegemata kohtuistungil, siis peab kohus määrama uue istungi aja ja viisi, kuidas otsus avalikult teatavaks tehakse. Kui asi saab lahendatud istungit pidamata, siis teatab kohus menetlusosalistele kohtuotsuse teatavakstegemise aja.
Väärtegude eest teeb maakohus otsuse rahatrahvi, aresti, sõiduki juhtimise õiguse äravõtmise kohta või otsuse väärteomenetluse lõpetamise kohta. Väärtegude kohtuvälise menetluse ja kohtumenetluse kord on sätestatud väärteomenetluse seadustikus (VtMS). Kohus kuulutab kohtuotsuse välja peale kohtuvaidluse lõppemist.
Kriminaalasjade kohtuotsuse kuulutab välja kohus enne nõupidamistuppa minekut. Selle kuulutamisel võib kohus avaldada ainult otsuse resolutiivosa ja selgitada suuliselt otsuse olulisimaid põhjendusi ning teavitada kohtumenetluse pooltele päev, millal nad saavad otsusega tutvuda. Kriminaalasjade kohtuotsuse kuulutamine on reguleeritud kriminaalmenetluse seadustikuga (KrMS).
Jõustumine
Haldusasjades jõustub kohtuotsus pärast edasikaebamise tähtaja möödumist ning otsuse vaidlustamise korral jõustub otsus ainult vaidlustamata osas.
Väärteoasjades tehtud kohtuotsus jõustub, kui on möödunud edasikaebamise või kassatsiooniõiguse kasutamise õigus ning kohtule pole kirjalikku soovi esitatud. Kohtuotsus aresti mõistmise korral jõustub kohe peale selle tegemist.
Kriminaalasjades kohtulahendi jõustumist sätestab KrMS-i 18. peatükk. Otsus jõustub, kui seda ei saa enam vaidlustada.
Avalikustamine
Nii tsiviil-, haldus-, väärteo- kui ka kriminaalasja jõustunud kohtuotsus avalikustatakse arvutivõrgus – maakohtute, halduskohtute ja ringkonnakohtute otsustega saab tutvuda Riigi Teataja kodulehel. Riigikohtu otsused on avaldatud Riigikohtu kodulehel.
Kohtuotsuse täitmine
Tsiviilasja kohtuotsus täidetakse pärast jõustumist, välja arvatud juhul, kui kohtuotsust tuleb täita viivitamata, sel juhul täidetakse otsus enne selle jõustumist. Kui pool ei täida kohtulahendit vabatahtlikult, siis täidetakse otsus sissenõudja avaldusega. Kohtuotsuse täitmine välisriigis on võimalik, kuid nende riikide vahel on sõlmitud rahvusvaheline leping.
Haldusasjades täidetakse kohtuotsus pärast jõustumist ning kohus võib selle täitmiseks ette näha tähtaja. Kohtuotsuse täitmata jätmisel võib kohus määrata rahatrahvi.
Väärteoasjas tehtud otsus täidetakse, kui see on jõustunud ning süüdlane pole taotlenud aresti või trahvi edasilükkamist. Otsus rahatrahvi kohaldamise kohta edastatakse Riigi Tugiteenuste Keskusele, kes kontrollib süüdlase rahatrahvi nõude täitmisest. Kohtuotsus, millega pööratakse juhtimisõiguse äravõtmine täitmisele, saadetakse asutusele, kes peab kõnealuse õiguse ära võtma. Otsus aresti mõistmise kohta pööratakse täitmisele kohe peale selle tegemist, kui süüdlane oli menetluse ajaks kinni peetud. Kui süüdlane ei olnud kinni peetud, siis saadetakse talle teatis informatsiooniga, millal ja kuhu ta peab karistuse kandmiseks kohale tulema. Süüdlase mitte ilmumisel teeb maakohus määruse arestimajja sundtoomise kohta.
Kriminaalasjas tuleb kohtumäärus täita kohe, kui see on jõustunud ehk puudub võimalus vaidlustada. Vangistuse täitmisele pööramisel saadab kohus süüdimõistetule teatise karistuse kandmise kohta. Kui isik ei ilmu ettenähtud ajaks, tehakse taotlus vangla politseiasutusele sundtoomise kohta.
Edasikaebamine
Apellatsioon ehk edasikaebamine on kohtuotsuse peale esitatav kaebus.
Tsiviilasjas tehtud esimese astme kohtu otsuse peale saavad menetlusosalised ja iseseisva nõudega kolmandad isikud esitada apellatsioonikaebuse, kui rikutakse õigusnormi või kui tuleks apellatsioonimenetluse käigus teha esimese astme kohtu otsusest teistsugune otsus.
Halduskohtu otsuse saab edasi kaevata ringkonnakohtusse, kui halduskohus on ekslikult kohaldanud või oluliselt rikkunud õigusnormi. Apellatsioonkaebuse võivad esitada pooled, kolmandad isikud ning menetlusse kaasamata jäänud isikud.
Väärteomenetluses tuleb apellatsioon esitada 15. päeva jooksul alates päevast, mil otsus on menetluspooltele tutvumiseks kättesaadav.
Kriminaalasja korral on kohtumenetluse poolel õigus esitada apellatsioon, kui ta ei nõustu kohtu otsusega ning kohus koostab kohtuotsuse apellatsiooniõiguse kasutamise soovi teatamisest 15 päeva jooksul.
Nobuo Fujishima
Nobuo Fujishima (jaapani keeles 藤島 信雄 Fujishima Nobuo; sündinud 8. aprillil 1950 Akitas) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1971–1979 65 mängu ja lõi 7 väravat.
Vaba Eesti Sõna
Vaba Eesti Sõna on New Yorgis välja antav eestikeelne ajaleht.
Ajaleht asutati aastal 1949. Ilmub kord nädalas. Lehe toimetaja elab Eestis. Lehte trükiti ja saadeti laiali Ameerika Ühendriikides. Alates 2017. aastast ilmub digitaalsena.
Sõjaväelaager
pisi|Sõjaväelaager [[Wādī Ḩalfās]] Sõjaväelaager on sõjaväe ajutine puhke- ja peatuspaik või õppelaager (väliõppusteks).
Kandy
Kandy on linn Sri Lankas, Keskprovintsi halduskeskus.
Kandys asub UNESCO maailmapärandi nimistusesse kantud Hambatempel.
Raivo Hääl
Raivo Hääl (sündinud 23. septembril 1955 Tallinnas) on eesti autosportlane.
1969. aastal tuli ta automudelispordis Eesti meistriks.
Autospordiga tegeles ta aastatel 1984–1992. Hääl tuli 1986. aastal Easterni klassis Eesti meistriks, sai 1988. aasta meistrivõistlustel Mondiali klassis 3. koha ja samal aastal Nõukogude Liidu meistrivõistlustel vormelite ringrajasõidus Mondiali klassis hõbemedali. 1988. aastal sai ta ka meistersportlaseks.
Distributiivne semantika
Distributiivne semantika on teadusharu, mis uurib ja arendab teooriaid ja meetodeid keeleelementide tähenduslike sarnasuste mõõtmiseks ja kategoriseerimiseks nende distributsiooni kaudu. Lähenemise alus on distributiivse semantika hüpotees, mille järgi esinevad sarnase tähendusega sõnad sarnases kontekstis.
Distributiivse semantika hüpotees
Distributiivse semantika hüpotees lingvistikas on tuletatud keelekasutuse semantilisest teooriast: sõnu, mida kasutatakse ja mis esinevad sarnastest kontekstides, kalduvad väljendama sarnast tähendust. Hüpoteesi kõige levinum definitsioon on J. R. Firthi levitatud "a word is characterized by the company it keeps" (sõna kirjeldab tema kontekst). Distributiivse semantika hüpoteesi võib pidada statistilise semantika aluseks. Kuigi hüpotees ise jõudis teadusesse lingvistika (täpsemalt fonoloogia) kaudu, on sellele tähelepanu pööratud ka kognitiivteaduses sõnakasutuse konteksti uurimisel. Sarnasuslik üldistuslik keeleõppeteooria toetub just distributiivse semantika hüpoteesile: idee, mille kohaselt suudavad lapsed harvaesinevaid sõnu kasutada just sarnaste sõnade distributsiooni kaudu.
Distributiivse semantika modelleerimine
Distributiivne semantika võimaldab mudelites rakendatuna mõõta keeleelementide (nt sõnatähenduste, tekstide) sarnasusi. Mudelite üldine tööpõhimõte on järgmine: distributiivne info (lingvistilise elemendi esinemistingimused teiste elementide suhtes) kogutakse kokku vektoritena (ehk leitakse sõnade vektoresitused) ning seejärel esitatakse elementide tähenduslik sarnasus nende vektorite sarnasuse kaudu. Vektorite abil on võimalik uurida erinevaid sarnasusi: temaatilise sarnasuste leidmiseks vaadeldakse seda, millistes tekstiosades (nt pealkirjas, sisuosas, tabelis jne) keeleelement esineb; paradigmaatilised sarnasused põhinevad koosesinemisel ehk milliste teiste elementidega keeleelement koos esineb. Samasugust infot sisaldavaid vektoreid saab kasutada ka süntagmaatiliste sarnasuste leidmisel, kui vaadata süvitsi vektori osi.
Distributiivse ja tähendusliku sarnasuse seoseid uuritakse mitmesuguseid mudeleid rakendades: distributiivset semantikat modelleeritakse näiteks varjatud semantilise analüüsi, teemamodelleerimise, süntaksi- ja sõltuvuspõhiste mudelitega. Mudelid kasutavaid erinevaid sätteid, nt milline on konteksti aken (ehk kui palju elemente loetakse konteksti), kuidas arvestatakse sageduse osakaalu või millist sarnasusmõõdikut (nt koosinussarnasus, eukleidiline kaugus) rakendatakse vektoritevahelise kauguse mõõtmisel.
Rakendused
Distributiivse semantika mudeleid kasutatakse edukalt mitmesuguste ülesannete lahendamisel. Näiteks:
Juhan Kunderi tänav (täpsustus)
Juhan Kunderi tänav on tänava nimi mitmes Eesti linnas:
Viimsi Muusikakool
pisi|Kuni 2022. aastani tegutses Viimsi Muusikakool [[Haabneeme|Haabneemes aadressil Rohuneeme tee 38]] Viimsi Muusikakool on muusikakool Harju maakonnas, Viimsi vallas Lubja külas aadressil Randvere tee 20. Kool tegutseb alates 2022. aastast samas hoones sihtasutusega Kultuuri- ja Hariduskeskus Viimsi Artium, Viimsi Kunstikooliga ja Viimsi Teaduskooliga,
Kool loodi 1977. aastal.
Ajalugu
Aastal 1977, kui S. Kirovi nimelisest kalurikolhoosist sai näidiskalurikolhoos, tekkis kolhoosi juhatusel soov panustada ka laste muusika- ja kunstihariduse andmisse. Loodavates koolides sooviti kolhoosi töötajate lastele hakata süvendatult õpetama muusikat ja kunsti. Juhatuse 2. juuli 1977. aasta otsusega otsustati muusikakooli avamiseks taotleda luba tolleaegselt Kultuuriministeeriumilt ning võimude silmis heas kirjas olev kolhoos saigi endale muusikakooli, olles seega omamoodi ainuke era(laste)muusikakool tolleaegses Eestis.
Kooli avaaktus oli 8. septembril 1977. Esimesed 34 õpilast said õppida klaverit, akordioni, klarnetit ja viiulit.
Esimesel aastal toimusid tunnid kolhoosi kultuuriosakonna ja raamatukoguga samades ruumides. Järgmisest õppeaastast alates toimus õppetöö tillukeses endises individuaalelamus Haabneemes aadressil Rohuneeme tee 9, kus klassiruume oli kokku seitse ja kogupinda 77 m².
Kooli esimene lend ühe lõpetajaga lõpetas 1981. aastal.
Taasiseseisvumisaegsed muudatused puudutasid ka muusikakooli. 1990. aastate alguses võttis vastutuse kooli ja selle finantseerimise eest endale Viimsi vald ja kooli nimeks sai Viimsi Muusikakool.
Alates 1998. aastast kuni 2022. aastani asus muusikakool Haabneeme alevikus aadressil Rohuneeme tee 38.
Alates 2022/2023. õppeaastast töötab muusikakool Viimsi Artiumis Lubja külas aadressil Randvere tee 20.
Kollektiivid
Koos uute ruumidega 1998. aastal osutus võimalikuks pöörata suuremat tähelepanu koosmängule. Tegevust alustasid jazz-ansambel ja sümfoniettorkester (2002). Mõlema juhendaja ja dirigent oli Ott Kask.
2019/2020. õppeaastal töötasid muusikakoolis saksofonikvartett, bigbänd ja puhkpilliorkester, mida juhendab Maret Melesk; keelpilliorkester – juhendajad Galire Helilaid-Ruben, Anna-Liis Näksi ja Ann Kuut; kitarriansambel – juhendaja Jelena Ossipova ja kandleansambel – juhendaja Laura Lindpere.
2021/2022. õppeaastast juhatab keelpilliorkestrit Imre Rohuväli.
Esinemised ja koostöö teiste vallaasutustega
Muusikakool esineb sageli valla üritustel (näiteks Viimsi JazzPopFest) ja teistes valla asutustes (lasteaiad, üldhariduskoolid, eakate keskused). Suuremad koostööprojektid on olnud Viimsi Kooliteatriga. Esimeseks lavastuseks oli „Lumivalgeke ja seitse pöialpoissi“ 1992. aastal (taasesitus 2010. aastal), kus muusikakooli esindas ainult keelpilliorkester. Järgnesid sümfoniettorkestriga lavastused „West Side Story“ (2003), „Helisev muusika“ (1995 ja 2015) ning „Valge tee kutse“ (Raimond Valgre elu ja looming) 2005 ja 2018, mille muusikajuht ja -seadja ning dirigent oli Ott Kask.
Muusikakooli rivitrummigrupp Enn Tammiku (töötas Viimsi Muusikakoolis aastatel 2002–2010) juhendamisel on kahel korral avanud laste ja noorte laulupeo.
Viimsi Muusikakooli õpilased ja õpetajad on käinud eri kollektiividega esinemas Soomes, Norras, Austrias, Ungaris, Itaalias, Lätis ja mujal.
Direktor
Muusikakooli direktor oli selle asutamisest alates kuni 31. oktoobrini 2021 Urvi Haasma (on olnud ka Eesti Muusikakoolide Liidu juhatuse esimees aastatel 1993–2013); Euroopa Muusikakoolid Liidu (EMU) presiidiumi liige aastatel 2010–2013.
Alates 20. detsembrist 2021 on muusikakooli direktor Edmar Tuul.
Pedagoogid
Muusikakooli pedagoogide personal on küllaltki püsiv. Muusikakooli rajamisest alates on siiani ametis akordioniõpetaja Henn Rebane, õpetajana töötab ka aasta pärast rajamist kooli tööle tulnud solfedžoõpetaja Helve Kask. Aastatel 1977–2018 töötas viiuliõpetajana Reet Leinuste. Kauaaegne pedagoog on flöödiõpetaja Irene Ruuse. Õpetajana on kooli tagasi pöördunud ka mitu kooli vilistlast, kellest kaks jätkavad praegugi.
Viimsi Muusikakoolis on olnud ametis ka Tarmo Eespere klaveriõpetajana (1981–1989), Heiki Mätlik kitarriõpetajana (1978–1996) ja Eesti Muusikaakadeemia professor Olavi Kasemaa saksofoniõpetajana. Üle viieteistkümne aasta on Viimsi Muusikakoolis trompetiõpetajana töötanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia professor ja Tallinna Muusikakeskkooli pedagoog Aavo Ots, kelle õpilastest enamus on jätkanud oma trompetiõpinguid keskastmes.
Viimsi Muusikakooli õpetajatest esinevad interpreetidena akordioniõpetaja Henn Rebane ja kitarriõpetaja Jelena Ossipova. Sageli astuvad lavadel üles ka kontsertmeistrid Kaisa Laasik ja Anna Smirnova ning tšelloõpetaja Ann Kuut.
Henn Rebane on koostanud ja välja andnud repertuaarikogumikke akordioniõpilastele. Seda nii teiste heliloojate kui ka enda muusikast. Samuti on temalt mitmetel aastatel tellitud kohustuslik repertuaar üleriigiliste konkursside tarvis.
Muusika valdkonnas tegutsevad vilistlased
Lauljad Hanna-Liina Võsa, Mikk Tammepõld (ka helilooja) ja Carlos Ukareda (ka kitarrist); ERSO kontrabassimängijad Regina Udod ja Hanna Jürgenson; ansambli Põhja Konn löökpillimängija Ott Adamson; ansamblite Jäääär ja L'Dorado liige Tarvo Jaaksoo ning muusikakoolide õpetajad Ann Kuut (Viimsi Muusikakooli ja Tallinna Muusikakooli tšelloõpetaja), Kaspar Ernesaks (Viimsi Muusikakooli löökpilliõpetaja), Ulvi Rannala-Oismann (Kiili Kunstide Kooli viiuliõpetaja).
Aastatel 2016–2018 alustas muusikaõpinguid kesk- või kõrgemas kooliastmes 13 Viimsi Muusikakooli õpilast.