cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Madal-k dielektrik
SSQ-põhised madal-κ materjalid
pisi|Silseskvioksaani (SSQ) [[ühikrakk. SSQ kuubi nurkades võivad olla vesinikud ja metüülrühmad. SSQ kuubid on omavahel ühendatud CH2-rühmade ja O aatomitega ]] Silseskvioksaani (SSQ) ühikrakus on Si ja O aatomid paigutatud kuubikujuliselt. See loob tühimiku kuubi keskossa, vähendades materjali tihedust ja seetõttu ka selle κ väärtust. Kuubid on omavahel ühendatud hapnikuaatomitega ning mõned kuubinurgad lõppevad vesinikuga. Selliseid materjale nimetatakse lühidalt vesinik-SSQ (HSSQ). Metüülrühmade olemasolul materjalis võivad kuubid olla ühendatud CH2-rühma kaudu ning mõned kuubinurgad lõppevad metüülrühmaga CH3. Sellist materjali rühmitatakse nimetuse alla metüül-SSQ (MSSQ). SSQ kuubid on metastabiilsed ja kipuvad lagunema ränidioksiidi tetraeedriteks, seda eriti kõrgendatud temperatuuridel. Selle tulemusel SSQ-põhised materjalid on reaalsuses SSQ kuubikute ja ränidioksiid-tetraeedrite segu.
Mitteränipõhised madal-κ materjalid
Mitteränipõhiste materjalidena on kasutuses enamasti orgaanilised polümeerid. Nende peamine eelis on madal polariseeritavus, mille tulemuseks on nendes κ \approx 2 juba ilma lisanduva poorsuse tekitamiseta. Peamine puudus polümeeride halb ühilduvus olemasolevate pooljuhtide tehnoloogiaga (sh madal termiline ja mehaaniline vastupidavus).
Leidub veel madal-κ materjale (nt amorfne süsinik või tseoliidid), kuid need pole pälvinud samaväärset tähelepanu.
Valmistamine
IC valmistamisel tekitatakse madal-κ materjalid 10-100 nm paksuse skaalas kiledena. Peamised kile valmistamismeetodid on vurrkatmine ja keemiline aurufaasist sadestamine (CVD). Vurrkatmisel saadud kiled võivad olla nii olemusliku kui lahutava poorsusega. Madal temperatuur võimaldab termiliselt lagunevaid komponente segusse tuua, mida saab eemaldada lõõmutamise teel. Lõõmutus kutsub esile ka keemilise ristsidestamise, tekitades jäiga kile struktuuri. Tavaliselt on CVD-ga valmistatud madal-κ kiled olemuslikult poorsed. Termiliselt lagundatava komponendi sissetoomine on võimalik, kuid see on keeruline, sest CVD protsess toimub tavaliselt kõrgendatud temperatuuril (~300 °C).
Tähtsad omadused
Viis üldist nõuet edukalt integreeritud madal-κ materjali jaoks on hüdrofoobsus, mehaaniline vastupidavus, termiline vastupidavus, keemiline ja füüsikaline stabiilsus töötlemistingimustes ja ühilduvus teiste materjalidega. Lisaks tuleks märkida ka tähtsa omadusena töökindlus kasutajate kätes.
Hüdrofoobsus
Madal-κ materjal peab olema hüdrofoobne. Veel on äärmiselt polaarsed O-H-sidemed ja vee κ väärtus on umbes 80. Isegi väike kogus materjalisse imendunud vett suurendab märkimisväärselt keskmist κ väärtust. Kuna vett on õhus rikkalikult (tüüpiline suhteline õhuniiskus on 40–60%), siis võimalikult suur hüdrofoobsus on väga oluline. Eriti kehtib see poorsete materjalide osas, kuna nende eripind on väga suur ja annab veele rohkem kohti pinnal, kust kaudu sisse imbuda. Hüdrofoobsus saavutatakse tavaliselt Si-H või Si-CH3 sidemete tekitamisega. Hapnikuvabad orgaanilised polümeerid on samuti enamasti hüdrofoobsed.
Mehaaniline vastupidavus
Mehaanilise vastupidavuse probleem tekkis integraalskeemides vase elektrijuhina kasutuselevõtu tagajärjel. Kui kasutati veel alumiiniumi, siis kaeti aluspind alumiiniumiga, millele tehti mustrid kasutades fotolitograafiat ja plasmasöövitamist. Tarbetu alumiinium söövitati ära, jättes alles vaid juhtivad alumiiniumrajad. Eraldiseisvate radade vaheline tühimik täideti seejärel dielektrikukihiga (SiO2). Kahjuks ei moodusta Cu lenduvaid ühendeid reaktiivsete gaasidega ja seetõttu plasmasöövitamist ei saa kasutada. Seetõttu kaetakse aluspind dielektriliku kihiga ja tühimikud Cu radadele moodustatakse plasmasöövitamise teel. Seejärel täidetakse galvaanilise katmise teel tühimikud Cu-ga ja liigne Cu poleeritakse maha. Viimases protsessi etapis peab dielektrik taluma mehaanilisi pingeid Cu poleerimise ajal. Mehaanilised omadused halvenevad kiiresti üha suurema poorsusega. SiO2 elastsusmoodul langeb algselt 76 GPa-lt vaid mõnele GPa-le juba 50% poorsuse puhul. Alla 10 GPa elastsusmooduliga muutub integratsioon juba palju keerukamaks. Siin kohal tulebki teha kompromiss poorsuse osas, et tagada ka piisav mehaaniline vastupidavus.
Termiline vastupidavus
Madal-κ materjal peab vastu pidama temperatuuridele, mis võivad ulatuda 400–450 °C-ni. See on probleem mõnede orgaaniliste polümeeride jaoks, kuna need lagunevad juba madalamal temperatuuril. Seetõttu tekivad piirangud termilise töötluse parameetritele ja polümeeride valikule. SSQ-põhistes materjalides põhjustab kõrge temperatuur SSQ kuubikute üleminekut ränidioksiidi tetraeedriteks, suurendades materjali κ väärtust.
Keemiline stabiilsus
Madal-κ materjal peab taluma töötlemisetappe, nagu söövitamine ja puhastamine. Näiteks radade sissesöövitamise ajal kasutatud hapniku plasma või puhastamine võib purustada Si-H, Si-C ja Si-CH3 sidemed ja asendada need Si-O-ga. Tekib kõrgema polaarsusega sidemeid, väheneb hüdrofoobsus ja seega suureneb κ väärtus. Poorsete materjalide jaoks on keemiline vastupidavus eriti suure mõjuga.
Ühilduvus teiste materjalidega
Kolm suurimat murekohta madal-κ materjali ühilduvusel on soojuspaisumistegur, difusioon ja nakkuvus.
Soojuspaisumistegur võrreldes Cu-ga
Madal-κ materjal peab ühilduma Cu-ga soojuspaisumistegurilt. See on eriti probleemiks orgaaniliste polümeeride puhul, millel võib olla märkimisväärne soojuspaisumisteguri ebakõla võrreldes Cu-ga.
Cu difundeerumine
Madal-κ kile peab ühilduma difusioonibarjääriga, mis on vajalik Cu dielektrikusse difundeerumise takistamiseks. Cu rikub kergesti isolaatori dielektrilised omadused, suurendades lekkevoolu ja vähendades läbilöögipinget. Cu difundeerumine tõuseb drastiliselt dielektriku poorsusega. Difusioonibarjäär peab peatama Cu difusioon nulltolerantsiga. See peab olema nanomeetri skaalas õhuke ja ei tohi sisaldada aukusid. Sellise tõkkega poorse materjali katmine ei ole triviaalne ülesanne. Tõke ise ei tohiks pooridesse tungida, mis on mõne sadestamistehnikaga tõenäoline. Tõkke valmistamine on lihtsaim madala poorsuse ja väikeste pooride puhul.
Nakkuvus
Hea nakkuvus madal-κ materjali ja difusioonitõkke vahel on samuti üks nõue. Vastasel juhul võib tõke delamineeruda poleerimisel või mehaaniliste pingete tõttu tsüklilisel kuumenemisel-jahtumisel. Siin samuti on kõrgema poorsuse puhul nakkuvus suurem probleem.
Töökindlus
Madala-κ materjalide töökindlusega on seotud palju probleeme. Materjalid on rakendatud vooluahelatesse ning nende omadused peavad tüüpiliste kasutaja kätes piisavalt kaua aega vastu pidama.
Teekaart
pisi|452x452px|Madal-κ dielektrikute teekaart aastal 2015 Pooljuhtide tehnoloogia teekaart on dokument, mille on loonud grupp pooljuhtide tööstuse eksperte. Teekaardiga püütakse ennustada arengut pooljuhtide tehnoloogias järgneva 15 aasta jooksul. Madal-κ dielektrikute teekaart loodi dokumendi alamosana. Järgnevate aastate jooksul oodatakse materjali difusioonibarjääri kihi paksuse vähendamist ning barjääri κ väärtuse vähendamist. Ennustatakse, et κ väärtuse vähendamine Cu radade vaheühendustes aeglustub, kuna tootmises tuleb ette probleeme piisava mehaanilise tugevuse ja nakkuvuse saavutamisel. Arvatakse, et õhuaukude tekitamine vaheühendustesse saab olema üks märkimisväärseimaid väljakutseid seni pooljuhtseadmete tootmisel.
Püha Johannese Kool
Püha Johannese Kool on riikliku õppekava alusel tegutsev kristlik erakool Tallinnas. Kool on avatud kõigile peredele, sõltumata nende konfessionaalsest kuuluvusest. Kooli õppekeel on eesti keel. 2023. aastal õpib koolis ligikaudu 450 õpilast 1.–10. klassis. Kooli juures tegutseb lasteaed Jussike, eelkool, huvihariduskool ja koduõppeosakond. 2022. aasta sügisel avas kool gümnaasiumi.
Kooli pidajaks on Püha Johannese Kooli sihtasutus. Kooli juht on Liivika Simmul. Kooli füüsikaõpetaja on Oleg Švaikovski. Kool on Eesti Kristlike Erakoolide Liidu liige.
Ajalugu
Kooli loomise mõte tekkis Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Nõmme Ristija Johannese koguduse liikmetel, kes soovisid luua igavikulistel kristlikel väärtustel rajanevat kasvukeskkonda kombineerituna kaasaegsete haridusmeetoditega. 2012. aasta 21. mail asutati Püha Johannese Kooli sihtasutus.
2013. aasta septembris alustas esimeses lennus õpinguid 33 last. Kooli võetakse igal aastal esimesse klassi nii poiste kui tüdrukute klass. Poiste ja tüdrukute klassid on eraldi 6. klassi lõpuni. Alates 7. klassist jätkab lend kahes segaklassis.
2018. aastal loodi kooli juurde Tervikliku Hariduse Fond eesmärgiga toetada nii kooli kui kogu haridusvaldkonna arengut uuenduslike algatustega, projektide ja konverentsidega. 2019. ja 2020. aastal toimusid rahvusvahelised konverentsid koostöös Arvo Pärdi Keskusega.
2019. aastal avati Püha Johannese Kooli lasteaed Jussike. Koolieelse lasteasutuse segarühmas on ruumi 18 õpilasele. Lasteaed tegutseb Püha Johannese Kooliga ühes majas ning lasteaialapsed saavad osa võtta nii eelkooli kui huvikooli võimalustest.
2020. aastal avati kooli juurde koduõppeosakond. Selle tingis koroonapandeemia tekitatud uus tegelikkus ning mitmete perede soov koduõppel jätkata.
Samal aastal registreeriti ka Püha Johannese Huvihariduskool. Huvihariduskool pakub õppekavade alusel organiseeritud huviharidust, huvitegevust, õpet eelkoolis, kogupäevakooli võimalust (sh pikapäevarühm), aga ka täiskasvanute koolitusi.
2022. aasta sügisel, kooli esimese lennu 10. klassi jõudmisel, avas Püha Johannese Kool gümnaasiumi. Gümnaasiumi ühes lennus on õppekohti 64 õpilasele, kes jagunevad nelja suuna vahel: sõna ja kultuur, loodus ja inimene, kuju ja disain, andmed ja infotehnoloogia. Samal sügisel kolis Püha Johannese Kool päris oma koolimajja Kivimäel.
2023. aasta sügisel valmib gümnaasiumiklassidele eraldi hooneosa.
Metoodika
Püha Johannese Koolis nähakse pedagoogikat elus suhtena. Kool pühendub teadlikult heade suhete loomisele ja hoidmisele õpilaste ja õpetajate, kolleegide, perede ja kooli, vanemate ja laste vahel.
Kool toetab laste keskendumisvõime ja loovuse arengut igapäevaste hommikupalvuste ja vaikuseminutite, välja lülitatud nutitelefonide ja pikkade õuevahetundidega.
Kool ei kasutata skaalalist hindamist kuni kuuenda klassini. Tagasisidestamisel rakendatakse eneseanalüüsi meetodeid.
Panustatakse individuaalõppesse. Õpe toimub perioodõppena.
Kooli asukohad
Püha Johannese Kool on tegutsenud erinevatel üüripindadel.
Esimesel tegevusaastal asus kool Vene tänav 31, kus MTÜ  Miikaeli Ühenduse ruumides oli kasutada kaks ruumi, kuhu mahtus kaks klassikomplekti, ning ka kogu kooli personal.
Aastatel 2014-2016 asusid kooli ruumid Viru tänav 4.
Aastatel 2016-2022 tegutses kool Mustamäel, aadressil Siili tänav 14.
2022. aasta sügisel valmis koolimaja Nõmmel, aadressil Kivimäe tänav 25.
Timbira keel
Timbira keel on žee keelkonna põhjarühma timbira keelte hulka kuuluv keel, mida räägitakse Brasiilias Maranhão osariigis Amarante vallas.
Timbira keeles on 11 konsonantfoneemi ja 15 vokaalfoneemi (sealhulgas 7 nasaliseeritud vokaali).
2005. aasta andmetel rääkis timbira keelt 680 inimest Amarante külas.
Astrid Tiits
pisi|Astrid Tiits Astrid Parmask (sünninimi Tiits; kunstnikunimi Astrid Andreas; 16. juuni 1907 Tallinn – 29. august 2005 New York) oli eesti kunstnik, portselanimaalija.
Rügeni vürstkond
Rügeni vürstkond (saksa: Fürstentum Rügen) oli aastatel 1168–1325 Taanile kuuluv vürstkond, mis koosnes Rügeni saarest ja külgnevast mandriosast. Seda valitses kohalik Wizlawiidide vürstidünastia (Wizlawi koda). Vähemalt osa sellest ajast oli Rügen Saksa-Rooma riigi alam.
Taani vallutus ja pööramine ristiusku
thumb|left|160px|Püha Maarja kiriku seina kinnitatud slaavi kivi, [[Bergen auf Rügen, arvatavasti Jaromar I hauakivi]]
12. sajandil ei toiminud Rügeni hertsogkond mitte ainult sillapeana Taani laienemisele Vendlandi, vaid ranide väed osalesid edukalt ka Taani rüüsteretkedel Tsirtsipaaniasse ja Pommeri Wartislaw I 1120. aastatel vallutatud aladele. Pärast Pommeri saamist 1181. aastal Saksa-Rooma riigi osaks saatis see ka Rügeni keisririigile allutamiseks 1184. aastal välja laevastiku. Taani ja ranide vasturünnak purustas Pommeri laevastiku Greifswaldi lahes, tagades Taanile ligipääsu kogu vendide Läänemere rannikule ja tehes Taanist valitseva jõu 1227. aastani. Bornhövedi lahinguga 1227. aastal kaotasid taanlased taas kõik vendide maad peale Rügeni.
Pärast Taani vallutust viisid vürstid oma pealinna Charenzast lähedalasuvasse Rugardi (nüüd Bergen auf Rügeni osa). Kui Rügeni saar liideti Taani Roskilde peapiiskopkonda, siis mandriosa liideti Saksi Schwerini piiskopkonda hüvitisena Saksimaa hertsogiriigi abi eest vallutuses.
Rügen kui Taani vasall
Saxo Grammaticus mainib Tezlawit juba 1164. aastal kui kuningat. Pärast Taani vallutust sai ta vürstiks ja 1170. aastal järgnes talle tema vend Jaromar I (suri 1218).
Pärast Jaromari oli slaavi vürstide järglus Taani vasallidena järgmine:
Ragbi 2020. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad 150px|right|ragbi-7 Ragbi-7 2020. aasta suveolümpiamängudel Tokyos toimub 27. juulist kuni 1. augustini Tokyo staadionil. Turniiril võistleb 24 võistkondakonda (kaksteist nii meestele kui naisele).
Rügeni vürstkond
Rahvastiku liikumised
thumb|250px|Piiskop [[Absalon kukutab Arkonas jumal Svantoviti, Laurits Tuxeni maal]]
Kui Rügenist sai Taani vürstkond, ei muutunud vaid religioon. Ostsiedlungi käigus olid ranide vürst Jaromar I ja tema järglased julgustanud Rügenile tulema suurel arvul saksa asunikke. 13. sajandi alguses asustati hertsogkonna mandiosa, mis koosnes suures osas metsast, sakslaste poolt, kes asutasid suuremahulise lageraie kampaani käigus uusi külasid ja linnu, samuti asudes olemasolevatesse ranide elupaikadesse. Esimesed saksa asulad on üles tähendatud Rycki orus ja Tribseesi piirkonnas Trebeli orus. Saksa asustus Rügeni saartel algas alles 14. sajandil, kui mannermaa oli juba tihedalt sakslastega asustatud. Järgnenud sajanditel ranid ja saksa elanikkond segunesid ning jagasid ühist saatust. Kuna ranide keel, kultuur ja haldus moondus 13. sajandil saksa omaks, lakkasid ranid olemast kui eristuv etniline grupp. Taanlasi ja Taani vara on samuti üles tähendatud.
Ragbi 2020. aasta suveolümpiamängudel
Meeste ja naiste ragbi-7 võistlused toimuvad kuulsusrikkal Tokyo staadionil, mis oli 2019. aasta ragbi maailmameistrivõistluste võõrustaja. Meeste võistlused toimuvad 27.–29. juulil, naiste võistlused toimuvad 31. juulist 1. augustini.
Rügeni vürstkond
Kloostrite asutamine
Pommeri hertsogite poolt 1272. aastal asutatud Darguni kloostrile andsid maad ka Rügeni hertsogid. Ostsiedlung 'it suurendasid Rügeni vürstide nimel asutatud kloostrid:
Kloostritele anti tohutud maad, osaliselt anti endiste templite valdused. Wittow oli olnud enne Taani vallutust Arkona templisaar, ja teised templid, näiteks Charenzas, olid ka rikkalik vara.
Ragbi 2020. aasta suveolümpiamängudel
Muutused
Erinevalt 2016. aasta olümpiamängude ajakavale mängitakse meeste võistlust kõigepealt kolme päeva jooksul 27.–29. juulini, naiste võistlus toimub 31. juulist kuni 1. augustini ja kulmineerub kuldmedalimänguga superlaupäeval.
Rügeni vürstkond
Kloostrite asutamine
Linnad ehitati kas vabale maale või vanade ranide linnuste lähedale ning said Lübecki õiguse, kui olid vastava suuruse saavutanud. Lübecki õiguse andmise kuupäev on esitatud järgmises loendis, kuna seda peetakse tavaliselt linna aastapäevaks, isegi kui linn ise oli varem kavandatud ja ehitatud:
Ragbi 2020. aasta suveolümpiamängudel
Muutused
Igal võistluspäeval toimub kaks mängusessiooni. Hommikune sessioon saab alguse kell 9.00 ja kestab keskpäevani ning õhtune sessioon algab kell 16.30 ja lõpeb kell 19.00. Medalivõistlused toimuvad õhtustel sessioonidel.
Kvalifikatsioon
2020. aasta suveolümpiamängudele kvalifitseerub ragbi-7 kaksteist võistkonda. Jaapan kvalifitseerub võistlustele automaatselt võõrustajana. 2018.–2019. aasta maailma ragbi-7 seeria neli parimat võistkondakonda kindlustavad oma koha olümpial. Pärast seda määratakse kvalifikatsioon iga mandri keskliidu esindaja poolt ja ülejäänud kvalifikatsioonikohad määratakse kindlaks rahvusvahelise ragbi-7 turniiri kaudu.
Rügeni vürstkond
Kloostrite asutamine
Teine erand on Schadegast: Stralsundi lähedale asutatud linn tuli Stralsundi linnakodanike nimel 1269. aastal tasalülitada.
Ragbi 2020. aasta suveolümpiamängudel
Ülevaade
Ragbi eesmärk on ovaalse kujuga palli edastamine väravajoonele, mis asub vastasmeeskonna väljaku lõpus, et selle eest punkte teenida. See saavutatakse palliga joostes mööda väljakut ja seda lüües. Ragbi erineb teistest pallispordialadest selle poolest, et pall tuleb mängijate vahel edasi viia vastase väravajoone suunas liikudes. Suur osa spordiala atraktiivsusest seisneb mängijate kiires koosmängus ja täielikus pühendumuses.
Rügeni vürstkond
Territoriaalsed muudatused
1235. aastal omandas Vitslav I poole terra Wolgastist, kuid kaotas selle enne 1250. aastat Pommeri hertsogitele. Vitslav II-l ei õnnestunud Schlawe ja Stolpi maad emalt pärida, kuid ta sai 1275. aastal terra Loitzi.
Tezlaw (1168–1170)
1168. aastal pärast Arkona ja Charenza kindluse ja templi vallutamist Valdemar I poolt pidid Rügeni vürstid lõpuks taanlastele truudusvande andma. Lisaks templi vara üleandmisele taanlastele ja templi maa üleandmisele kirikule olid Rügeni vürstid kohustatud osutama sõja korral rüütliteenistust, maksma iga-aastaseid makse, andma pantvange ja võtma vastu kristluse. Tezlaw (suri 1170), keda Saxo Grammaticus kirjeldas 1164. aastal kui kuningat, kandis sellest ajast alates Rügeni vürsti tiitlit.
Jaromar I (1170–1218)
Tema vend ja järglane vürst Jaromar I (suri 1218) tunnistas Taani ülemvõimu ja edendas kristluse omaksvõtmist. Aastaks 1169 oli paavst paigutanud Rügeni saare Roskilde piiskopkonda. 1178. aastal anti Schwerini piiskopkonnale, mis oli Heinrich Lõvi valduses ja osales piiskop Berno juhtimisel Rügeni kampaanias, vastutus kõigile Rügeni mandriterritooriumitele peale Rycki. Pommeri vürsti Kasimir I maade annetused Pütte ja Barthi ümbruse piirkonnast Taani munkade poolt 1172. aastal asutatud Darguni kloostrile näitavad, et sel ajal ulatus Pommeri Rügeni mandriterritooriumitele Borgwallsee piirkonna kaudu Barthini.
1177. aastal toetasid Rügeni väed taanlaste sõjalisi kampaaniaid Wollinisse, Usedomi ja Gützkowisse ning 1178. aastal Wusterhusenisse ja Wolgastisse. Jaromar I elas 1180. aastast Bergeni lähedal Rugardil. 1182. aastal, kui Taani kuningas Knud VI keeldus truudusvandest keiser Friedrich Barbarossale, kaalus Pommeri hertsog Bogislaw I väidetavalt Knud VI sundimist selleks. Kuid kõigepealt pidi ta vallutama Rügeni. Siiski sai Pommeri laevastik 1184. aastal Taani-Rügeni laevastikult Greifswaldi lahel lüüa. Taanlased rüüstasid seejärel Wolgasti, Usedomi ja Wollini ümbruse alasid. Järgmisel aastal laastasid nad taas Peene estuaari ja Kammini ümbruse maapiirkonda ning hävitasid Groswin lossi Stolpes.
Lõpuks oli Bogislaw I sunnitud alluma Taani süseräänsusele. Kaks aastat pärast Bogislaw I surma 1187. aastal määras Taani kuningas Rügeni vürsti Jaromar I Bogislawi alaelaliste poegade eestkostjaks. Jaromar I sai kasutada seda võimalust oma valduste märkimisväärseks laiendamiseks, nagu näitavad kingitused 1193. aastal asutatud Bergeni kloostrile. Need valdused hõlmasid maid nii Barthi ja Tribseesi kui ka Gützkowi ja Zietheni ümbruses. Piirivaidluses Jaromar I ja Bogislaw I lese vahel annetas Knud VI Miserezi (Jarmeni lähedal) ja Loitzi valdused Gützkowi lossile, mis oli Rügeni käes. Jaromar sai Tribseesi ja Wusterhuseni lääniks. Hilda kloostri asutamisel Rycki suudmesse 1199. aastal andis Jaromar I kloostrile suuri maa-alasid Rycki mõlemal kaldal. Bogislaw I pojad, kes olid nüüd täiskasvanud, kinnitasid need annid 1216. ja 1219. aastal, pärast Gützkowi valduse omandamist. 1240. aastani tähistas Ryck piiri Rügeni vürstkonna ja Pommeri hertsogkonna vahel.
Barnuta (1218–1221)
Pärast Jaromar I surma 1218. aastal sai tema järglaseks tema poeg Barnuta. Kuid ta astus 1221. aastal tagasi, jättes vürstkonna valitsemise oma vennale Vitslav I-le.
Vitslav I (24. november 1221–1249)
Vitslav I oli juba 1219. aastal osa võtnud Valdemar II sõjaretkest Eestisse. Kui Valdemar II pärast kaotust Bornhövedi lahingus Taani valduste üle Läänemere lõunarannikul kontrolli kaotas, jäi Taani süseräänsuse alla vaid Rügeni vürstkond.
Esimesed uued asulad asutati Ryckist põhja pool Eldena kloostri poolt. Ka Tribseesi ümbruse piirkonda olid esimesed saksa asunikud saabunud juba 1221. aastal. Järgnevatel aastatel asustati ka Richtenbergi piirkonda. Vitslav I julgustas seda arengut, võimaldades Reini alamjooksult pärit tsistertslastest munkadel 1231. aastal piirkonnas Neuenkampi kloostri asutada. Selle tulemuseks oli saksa asunike kasvav sissevool metsaalale Rügeni mandriterritooriumi lõunaosas. Ala, mis oli annetatud kloostrile eesmärgiga see raadata ja üles harida. Kaks vürstikoja kõrvalharu, Gristowi isandad ja Putbusi perekond julgustasid samuti sakslasi oma valdusi Reinbergis ja Brandshagenis koloniseerima. Sel perioodil anti 1234. aastal ka Stralsundile linnaõigused ja see kujunes oluliseks kaubapunktiks. Loitzis püüdis Detlef von Gadebusch, kes tuli piirkonda ajal, kui Mecklenburg Pommeri vastu edenes, kehtestada vasallivalitsust, mis sarnanes Jaczo von Salzwedeli Gützkowi krahvkonnaga Pommeris. Tõenäoliselt sattus ta 1244. aastal ka Pommeri hertsogkonna alla. Rügeni saarel endal ei olnud sel ajal märkimisväärset saksa asustust.
Jaromar II (1249–1260)
1246. aastast oli Jaromar II oma isa Vitslav I, kes suri 1250. aastal, kaasvalitseja. Varasematel võimuaastatel püüdis ta saavutada rahumeelseid suhteid Pommeri naabritega, eriti Gützkowi krahvidega. Ta julgustas kauplemist, eriti Lübeckiga, ja tühistas vrakkimisõigused. Stralsundi purustamine 1249. aastal Lübecki linna tellitud armee poolt viis neli aastat kestnud Lübecki laevade kaaperdamiseni, kuni Lübeck lõpuks taganes ja hüvitist maksis.
Kloostrite valdusi laiendati Jaromar II ajal oluliselt. 1252. aastal müüs ta tänapäeva Mönchguti Reddevitzi valduse Rügenil Eldena kloostrile ning edendas Stralsundis ka linnakloostrite rajamist. Ta andis linnaõigused Barthile 1255. aastal ja Damgartenile 1258. aastal.
1259. aastal sekkus ta Taani kuninga Christoffer I ja Lundi peapiiskoppide vahelisse konflikti ning randus Rügeni armeega Sjællandil. Ta vallutas Kopenhaageni, purustas leskkuninganna Margrete Sambori kogutud talupoegade armee ja laastas suuri Sjællandi, Skåne ja Lollandi osi. 1260. aastal randus ta Bornholmil ja hävitas Lilleborgi kindluse. Samal aastal tappis tema naine, kes pussitas teda kättemaksuks.
Vitslav II (1260–1302) ja Jaromar III (1260–1282)
Vitslav II, kes tuli võimule 20-aastaselt, pärast oma isa vägivaldset surma, üritas parandada suhteid Lübecki ja Stralsundi vahel kaubalepingute uuendamisega. Stralsundi käsul lasi ta hävitada lähedalasuva 1269. aastal asutatud Schadegardi linna. 1270. aastal sattus ta ema nõuete tulemusena Schlawe lääni valdusse ja asutas sinna Rügenwalde linna. 1277. aastaks müüs ta valdused ja linna Brandenburgi markkrahvidele. Pärast Detlef von Gadebuschi liini hääbumist 1273. aastal päris ta Loitzi piirkonna.
1283. aastal lõi ta Rostocki maarahuga liidu mitme Põhja-Saksa linna ja teiste vürstidega. Vitslav II ametisseseadmine 1283. aastal Saksa kuninga Rudolfi poolt oli tõenäoliselt seotud ainult mandriterritooriumiga. Vitslav II regulaarne osalemine Taani kuninglikes nõukogudes ja vannutustes näitab Rügeni ja Taani kuningriigi vaheliste feodaalsuhete püsimist.
1285. aastal andis Vitslav linnaõigused Grimmenile. 1296. aastal asutas Neuenkampi klooster Hiddensee saarele tütarkloostri. Andes kaubandusmonopoli Rügeni saarele ja seni Lübeckile reserveeritud heeringapüügiõigused Wittowile, toetas ta Stralsundi linna, kuid takistas samal ajal kaubanduse üldist arengut.
Enne oma surma 1282. aastal oli Vitslav II noorem vend Jaromar III sageli regent ja kaasvürst.
Vitslav III (1303–1325) ja Sambor
Pärast Vitslav II surma visiidil Norrasse 1302. aastal said tema pojad Vitslav III ja Sambor Rügeni kaasvürstideks. Kuid Sambor suri 1304. aastal. Ema sugulaste õhutusel sai Vitslav III õukondliku, aristokraatliku hariduse ja oli minnesinger. Kuna tema esimene abielu osutus lastetuks, leppis tema lääniisand Taani kuningas Erik Menved 1310. aastal Vitslav III-ga pärimislepingu, kus Putbusi ja Gristowi vürstikodade kõrvalharud loobusid oma järglusest Taani krooni kasuks.
Pärimine Pommeri hertsogite poolt
Kui Vitslavi koja (Rügeni koja) pealiin Vitslav III surmaga hääbus, jäid kaks haru:
Rügeni vürstkonna pärisid Pommeri hertsogkonda valitsevad Greifid pärast viimase Rügeni vürsti Vitslav III surma 1325. aastal ja pärast kahte sõda Mecklenburgiga Rügeni pärandi eest (Rügischer Erbfolgekrieg).
Piirkonna hilisem ajalugu
Taani üritas mitmel korral vürstkonda uuesti omandada, kuid edutult või vaid ajutise eduga. 1625. aastal lükati tagasi Taani pakkumine Rügeni eest 150 000 riigitaalrit. Skåne sõja ajal (1675–79) vallutas Christian V vürstkonna kaks korda, kuid ei suutnud seda hoida. Viimati oli vürstkond Taani võimu all aastatel 1715–1721.
Vürstkonna piirkond säilitas teatava eristaatuse hertsogkonnas ja hiljem Pommeri provintsis, kus see oli kohati Pommeri-Barthi hertsogkond, Rootsi Pommeri ja Regierungsbezirk Stralsund, siis Neuvorpommern. Tänapäeval haldavad suuremat osa piirkonnast Ees-Pommeri-Rügeni kreis ja Ees-Pommeri-Greifswaldi kreis Saksamaa Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal.
Mount Temple Comprehensive School
Mount Temple Comprehensive School on üldhariduskool Iirimaal Dublini eeslinnas Clontarfis, Liffey jõe põhjapoolsel kaldal.
Kooli lõpetanute seas on Alan Averill, Bono, Adam Clayton, Larry Mullen ja The Edge.
Messenger of the Gods: The Singles Collection
Messenger of the Gods: The Singles Collection on Freddy Mercury kogumikalbum, mis avaldati 3 päeva enne Mercury 70. sünniaastapäeva ehk siis 2. septembril 2016. Kogumik anti lisaks duubel-CD-le välja ka kolmeteistkümnel eri värvi vinüülsinglil.
Kogumiku vanim laul on pseudonüümi Larry Lurex all 1973. aastal avaldatud kaver laulust "I Can Hear Music" ning uusim kaks aastat pärast Mercury surma avaldatud No More Brothers Mix laulust "Living on My Own".
Mitmes laulus ("Barcelona", "The Golden Boy "How Can I Go On", "The Fallen Priest", "Overture Piccante", "Exercises In Free Love") teeb kaasa Montserrat Caballé. Laulud "I Can Hear Music" ja "Goin' Back" on avaldatud pseudonüümi Larry Lurex kasutades.
Ragbi 2020. aasta suveolümpiamängudel
Ülevaade
Ragbit (viieteistkümne mängijaga) mängiti Pariisis 1900. aastal, Londonis 1908. aastal, Antwerpenis 1920. aastal ja Pariisis 1924. aastal ainult meeste võistkondadega, pärast mida tuli pikk eemalviibimine, kuni ragbi naasis Rio de Janeiro 2016 mängudel seitsme mängija formaadis. Esmakordselt korraldati Rio de Janeiros ka naiste võistlus.
Erinevalt viieteistkümne mängijaga mängust, mis koosneb kahest 40-minutilisest poolajast, on olümpiamängude ragbi-7 mängu kestus aga piiratud 2 korda 7 minutiga ja minutilise poolajapausiga. Lõppmängud kestavad 2 korda 10 minutit ja kahe minutilise poolajaga. Sel viisil saab ühe või mitme päeva jooksul korraldada ragbi-7 turniirid. Ründaval meeskonnal on eelis ja punkte kogutakse sagedamini sama väljaku suurusega mängijate arvu vähenemise tõttu.
Võistkonnad koosnevad kolmest eelseisvast ja neljast tagumisest mängijast ning iga võistkond võib mängu ajal nimetada kuni viis asendajat. Kõik ragbi-7 mängijad peavad olema osavad nii rünnakus kui ka kaitses, suutma kiiresti joosta, täpselt mööda pääsema ja tõhusalt võitlema, et vastase jooksja maapinnale suruda.
Lehviktiivalised
pisi|400px|Isane lehviktiivaline [[Stylops melittae paaritumas mesilase tagakehas parasiteeriva emasega]] pisi|350px|Emane Stylops sp. [[Andrena vaga tagakehas]] Lehviktiivalised (Strepsiptera) on putukate hulka kuuluv selts.
Tiibu on neil kaks (erinevalt kahetiivalistest on need homoloogiliselt tagatiivad). Enamikul selle seltsi liikidest on tiivulised vaid isased, emased elavad aga endoparasiitidena teiste putukate (kiletiivaliste) kehas.
Maailmas on neid 400 liiki, Eestis oli 2011. aastaks leitud neli liiki.
Eesti liigid
Eestis on tõendatud viie liigi esinemine.
Eesti Teatriliidu sõnalavastuste muusikalise kujunduse ja originaalmuusika auhind
Auhind on asutatud Eesti Autorite Ühingu ettepanekul Eesti Teatriliidu juhatuse otsusega. Auhinda rahastab Eesti Autorite Ühing.
Laureaadid
=Viited=
Üheelektroni-transistor
alt=|pisi|Üheelektroni-transistori lihtsustatud joonis
Üheelektroni-transistor (SET, tuleb ingliskeelsest sõnast single-electron transistor) on elektrooniline seade, mis põhineb kulonilise barjääri (Coulomb blockade) efektil. Selles seades liiguvad elektronid läbi tunnelbarjääri (tunnel junction) nanopunktkanalisse, mis on kvanttäpp. Kvanttäpi potentsiaali on võimalik muuta kolmanda elektroodi ehk paisuelektroodiga. Kvanttäpp on kahe barjääri vahel, mis on näidatud joonisel paralleelsete kondensaatorite ja takistitena
Ajalugu
Esimesest ühe elektroni transistorist, mis toimib kulonilise barjääri efektil, kirjutasid aastal 1986 Nõukogude Liidu teadlased K. K. Likharev ja D. V. Averin. Aastal 1992 demonstreeris USA teadlane Marc. A. Kastner kvanttäpi energiatasemete olulisust. Aastal 2002 avaldasid vene teadlased S. P. Gubin, V. V. Kolesov, E. S. Soldatov, A. S. Trifonov, V. V. Khanin, G. B. Khomutov ja S. A. Jakovenko esimese molekulil põhineva toatemperatuuril toimiva ühe elektroni transistori.
Tööpõhimõte
alt=|pisi|Joonis üheelektroni-transistorist [[Fail:Single_electron_transistor.svg|paremal|pisi|Vasakult paremale: Lätte energia tasemed, saar ja neel ühe elektron transistori blokeerivas olekus (ülemine osa) ja juhtivas olekus (alumine osa).1) Lätteelektronid ei saa tunneleeruda
2) Elektron täidab kõige madalama täitmata energiataseme
3)Elektron tunneleerub läbi järgmise barjääri
4)Ühtlustuvad fermi tasemed]]
Vool, I, liigub lättest neelu Ohmi seaduse kohaselt, kui rakendatakse pinge U_{\rm SD}.Võrrand tuleb kus takistus R, tuleneb tunnelefektidest, kui elektronid liiguvad lättest saarele ja saarelt neelu. Paisupinge U_{\rm G} reguleerib saare takistust, mis omakorda reguleerib elektronide voolu.
Blokeeritud olekus on kõik saare madalad energiatasemed täidetud ja lätteelektronid ei saa tunnelleeruda neile tasemetele. Kui elektron jõuab kvanttäpile blokeerimata olekus, siis täidab elektron kõige madalama täitmata energia taseme. See tõstab uuesti kvanttäpi energia barjääri ja uued elektronid ei mahu enam läbi tunnelleeruma. Elektron tunneleerub läbi järgmise barjääri, mille järel see elektron hajub mitteelastselt ja ühtsustab neelu ja elektroodi fermi tasemed.
Kui kõigi süsteemi tunnelleerumisbarjääride takistus on suurem kui kvanttakistus siis on elektronid piiratud saarele ja koherentsed kvantprotsessid, mille käigus võivad juhtuda samaaegsed tunnelleerumised ehk ko-tunnelleerumised, on minimaalsed.
Teooria
Kvanttäppi ümbritseva dielektriku laengut tähistatakse sümboliga q_0. n_{\rm S} ja n_{\rm D} tähistavad kui palju elektrone tunneleerub vastavalt läbi lätte (S) ja neelu (D) barjääride. Elektronide koguarv on n. Laeng barjäärides avaldub järgnevalt.
kus C_{\rm S} ja C_{\rm D} on barjääride lekkemahtuvused. Kui tööpinge on siis saab leida pinge barjääridel järgmise võrrandi abil:
Kahest barjäärist läbi mineva elektroni tehtud töö avaldub nii:
Vabaenergia standard definitsioon üks vorm on selline:
kus. Sellest leiame üheelektroni-transistori vabaenergia:
Järgmisena on vajalik teada vabaenergia muutusi.
Madala paisupinge puhul on neelus elektrivool null. Kui pinge tõuseb üle piirväärtuse, siis barjäärid hakkavad käituma sarnaselt takistitele ja elektrivool tõusma lineaarselt.
Juhtudel kui energiabarjääride läbitavused on teineteisest väga erinevad esineb sammhaaval tunneleerumine. Elektron liigub läbi esimese barjääri saarele ja jääb sinna pidama, kuna teise barjääri takistus on suurem. Teatud aja jooksul liigub elektron läbi ka teisest barjäärist, aga sellega samal ajal liigub läbi esimese barjääri uus elektron saarele. Sellises olukorras on saar pidevalt täidetud elektroniga. Vastupidises olukorras, kui esimese barjääri takistus on suurem on saar enamuse ajast elektronidest tühi ja laeng väheneb sammhaaval .Neelu ja lätte voolu sõltuvus allikapingest graafikud on astmelised. Ühe elektroni transistori elektriskeemi võib seega vaadata kui kahte barjääri jadamisi ühenduses kvanttäpiga.
Süsteemiga on ühendatud ka paisuelektrood mahtuvusega C_{\rm G}. Paisuelektrood võib muuta dielektriku tausta laengut, kuna see polariseerib saart nii, et saare laeng avaldub järgmiselt:
Asendades siia väärtused eelnevatest võrranditest, saame uued üleminekute pinge väärtused.
Elektrostaatilise energia puhul on kaasa arvatud ka paisu kondensaatoris talletatud energia. Paisu pinge poolt tehtud töö on arvestatud vabaenergias nii:
Kui suurendada paisuelektroodi pinget ja kui lätte pinge on väiksem kulonilise barjääri pingest, siis neelu väljundelektrivool võngub perioodiga.
Temperatuuri sõltuvus
Ühe elektroni transistore on proovitud teha mitmetest erinevatest materjalidest. Peamiseks elektroonikas kasutamise piirajaks on temperatuurivahemik, milles saab tekkida ja töötada kuloniline barjäär. Enamus metallil põhinevatest üheelektroni-transistoridest toimivad ainult väga madalatel temperatuuridel. paremal|pisi|Üheelektroni-transistorid, [[Nioobium|nioobiumist lätte ja neeluga, alumiiniumist saarega]]
Elektrostaatiline laadimisenergia peab olema suurem kui lätte termiline energia k_{\rm B} T, et ära hoida termilised kõikumised ja elektronide liikumine neelu alale soojusliku ergastuse tõttu. Sellest tuleneb, et saare mahtuvus on pöördvõrdeline temperatuuriga ja peab olema väiksem kui 1 aF, et seade oleks toimiv toatemperatuuril.
Saare mahtuvus on sõltuvuses kvanttäpi suurusest. Toatemperatuuril toimivate seadmete puhul on eelistatud kvanttäpid, mille diameeter on väiksem kui 10 nm. Kuna nii väikeste mõõtmete puhul on probleeme reprodutseeritavusega, siis on raske toota tööstuslikes kogustes kiipe, mis peaksid sisaldama miljoneid üheelektroni-transistore.
Muztagata
Muztagata (uiguuri keeles مۇز تاغ ئاتا; hiina keeles 慕士塔格峰 Mùshìtǎgé Fēng) on mägi Kaxgari mäeahelikus Pamiiris. Halduslikult asub see Xinjiangis Hiinas.
Selle kõrgus on 7509 m ja see on maailmas kõrguselt 49. mäetipp. Pamiiris on vaid kaks tippu sellest kõrgemad: Kongur ja Kongur Jiubie.
Mäelt laskub 16 liustikku, suurim neist on idanõlval asuv 21 km pikkune Koksel.
Asukoht
pisi|left|[[Pamiiri topokaart]] Muztagatast jääb 39,2 km kirdesse Kaxgari mäeaheliku kõrgeim mägi Kongur (7649 m ). Muztagatast 4,8 km lõunasse jääb Muztagata mäemassiivi (mille kõrgeim tipp on Muztagata) kuuluv Koskulak (7028 m ).
Muztagatast 16 km läände jääb Karakorami maantee ja 23 km loodese Karakuli järv. Lähim linn mäele on 60 km kaugusel lõunas asuv Hiina läänepoolseim linn Taxkorgan. Lähim lennujaam asub Kaxgaris (linnulennult 150 km kaugusel). Mäest Tadžikistani piirini on 30 km.
Alpinism
pisi|Vaade Muztagatale [[Karakuli järve kaldalt]] pisi|Vaade [[Karokorami maanteelt Muztagatale]] pisi|Muztagata Rootsi maadeuurija ja geograaf Sven Hedin tegi 1894. aastal teadaolevalt esimese ebaõnnestunud katse ronida Muztagata tippu. Nurjusid ka mägironijate tõusukatsed aastatel 1900 ja 1904. Eric Shipton ja Bill Tilman jõudsid tipule väga lähedale 1947. aastal.
Esmatõus
Mäetipp esmavallutati Jevgeni Beletski ja Kirill Kuzmini juhtimisel 1956. aastal Hiina ja Nõukogude Liidu ühisekspeditsiooni käigus lääneribi kaudu, mida tänapäeval peetakse klassikaliseks (standardseks) marsruudiks. Teel tippu püstitati 5 vahelaagrit, neist viimane (rünnakulaager) tehti 7200 m kõrgusele. Esmatõus toimus 31. juulil. Kokku käis sel päeval tipus ära 31 alpinisti: 19 Nõukogude Liidu ja 12 Hiina mägironijat (teiste seas ka Liu Lianman, hilisem Hiina Džomolungma ekspeditsiooni liige). Tipputõus Muztagatale oli rekordsaavutus mitte ainult massilisuse osas, vaid ka kõrgusrekord nii Nõukogude Liidu kui ka Hiina alpinistide hulgas.
Naisalpinistide kõrgusrekord
1959. aastal tõusis tippu tiibetlanna Phanthog. See oli naisalpinistide uus kõrgusrekord maailmas, senine oli prantsuse naismägironijate käes (Claude Kogan).
Muid tipputõuse
1980. aastal tõusis tippu Ned Gillete'i juhtimisel rühm, kes laskus tipust suuskadel alla. Varem üle 7500 m kõrguselt tipult suuskadel alla ei ole tuldud (küll aga kõrgemalt, kuid allpool tippu). Tänapäeval tuleb enamik tippu suuskadega.
Tehniliselt raskemat marsruuti mööda kaguribi kaudu tõusti tippu 2000. aastal. 2005. aastal roniti tippu uut marsruuti mööda mäe lääneküljel.
2011. aastal tegi alpistiilis soolotõusu mäe tippu rootslanna Anneli Wester ja püstitas sinna ajutise laagri.
Eesti alpinistide tõusud mäele
2008. aastal üritas nelja inimese rühm Jürgen Saarniidu juhtimisel tippu jõuda, kuid neil see ei õnnestunud (jõuti kõrgusele 6800 m).
4. augustil 2009 tõusid tippu esimeste eestlastena Üllar Põld ja Tiina Tamm. Baaslaager püstitati 4450 m kõrgusele, vahelaagrid 5200, 6200 ja 6800 m kõrgusele.
3. augustil 2011 tõusid tippu mäe lääneküljelt klassikalist marsruuti mööda Uko Nõulik (tõusu juht) ja Anu Nõulik. Baaslaager püstitati 4400 m kõrgusele, vahelaagrid 5400, 6200 ja 6800 m kõrgusele.
Zorki
pisi|Zorki fotoaparaat Zorki (vene keeles Зоркий 'teravapilguline') oli aastatel 1948–1978 Nõukogude Liidus Krasnogorski tehases toodetud kaugusmõõdikuga fotoaparaat (inglise rangefinder camera). Välisilmelt sarnanesid Zorki fotoaparaadid väga Leica fotoaparaatidega.
Rostislav Merkulov
Rostislav Merkulov (11. oktoober 1912 Tsarskoje Selo – 24. aprill 1978 Tallinn) oli eesti viiuldaja, vioolamängija, orkestrijuht ja dirigent.
Lazăr Comănescu
pisi|Lazăr Comănescu (aastal 2016) Lazăr Comănescu (sündinud 4. juunil 1949 Horezus) on Rumeenia diplomaat ja poliitik. Ta oli 2008. aastal ja 17. novembrist 2015 kuni 4. jaanuarini 2017 Rumeenia välisminister.
Rostislav Merkulov
Aastatel 1931–1941 mängis ta viiulit ja juhatas tantsuorkestrit Merry Pipers.
1933. aastal lõpetas ta Tallinna Konservatooriumi Johannes Karl Paulseni viiuliklassi.
Lazăr Comănescu
Ta sündis 1949. aastal Horezus Vâlcea maakonnas. Ta õppis aastatel 1967–1972 rahvusvahelist kaubandust Bukaresti Majandusülikoolis. 1973. aastal täiendas ta ennast Sorbonne'is. Seejärel töötas õppejõuna Bukaresti Majandusülikoolis, 1982. aastal sai dotsendiks, 1983. aastal sai majandusteaduse doktori kraadi.
Rostislav Merkulov
Aastatel 1933–1941 oli ta Riigi Ringhäälingu Sümfooniaorkestri vioolamängija, 1944–1945 Eesti Raadio Sümfooniaorkestri vioolamängija ja vioolarühma kontsertmeister. Lühemat aega mängis ta vioolat Eesti Akadeemilise Helikunstnike Seltsi keelpillikvartetis.
Teise maailmasõja aastatel oli ta Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite Džässorkestri dirigent. 1945. aastast oli ta Eesti Raadio Estraadiorkestri dirigent, 1957. aastast peadirigent.
Lazăr Comănescu
1990. aastal asus ta tööle Rumeenia välisministeeriumi. Aastatel 1998–2001 oli ta Rumeenia suursaadik NATO-s, aastatel 2001–2008 Rumeenia suursaadik Euroopa Liidu juures. 15. aprillist 2008 kuni 22. detsembrini oli ta Rumeenia välisminister (Călin Popescu-Tăriceanu valitsuses). 2009. aastal määrati ta Rumeenia suursaadikuks Saksamaal. 17. novembrist 2015 oli ta teist korda Rumeenia välisminister (Dacian Cioloșe valitsuses).
Isiklikku
Lazăr Comănescu on abielus ja tütre isa. Lisaks rumeenia keelele valdab ta prantsuse, inglise, hispaania ja saksa keelt
Rostislav Merkulov
Ta tegi ka arranžeeringuid ja orkestreeringuid.
Albert Üksipi – Rudolf Nuude taskukell
Albert Üksipi – Rudolf Nuude taskukell on Eesti teatri väljapaistvale draamanäitlejale antav rändauhind.
Kauaaegne Estonia teatri draamanäitleja, pedagoog, raadiolektor ja loodusteadlane Albert Üksip kinkis oma Estonia-aegsele noorele kolleegile Rudolf Nuudele taskukella. Rudolf Nuude muutis selle rändtalismaniks, kui andis kella telesaates avalikult üle Draamateatri näitlejale Aksel Oravale. Orav oli taskukella hoidja 1966–1998. Kella järgmiseks hoidjaks 1998–2017 oli Ain Lutsepp. 2017. aasta teatripäeval andis Lutsepp taskukella edasi Mait Malmstenile.
Bogdan Aurescu
pisi|Bogdan Aurescu Bogdan Lucian Aurescu (sündinud 9. septembril 1973 Bukarestis) on Rumeenia diplomaat ja poliitik. Ta oli aastatel 2009–2014 Rumeenia välisministeeriumi riigisekretär, novembrist 2014 kuni novembrini 2015 oli ta Rumeenia välisminister. Alates 4. novembrist 2019 on ta teist korda Rumeenia välisminister.
Ta on lõpetanud 1996. aastal Bukaresti Ülikooli, kus õppis õigusteadust.
Aastatel 2004–2009 töötas ta Haagis Rahvusvahelises Kohtus Musta mere Rumeenia-Ukraina piirivaidluste alal Rumeenia esindajana (koordineerides Rumeenia delegatsiooni tööd). Aastatel 2009–2014 Rumeenia välisministeeriumi riigisekretär (Eesti mõistes kantsler) ja selle töö kõrvalt ka Bukaresti Ülikooli professor. 24. novembrist 2014 kuni 17. novembrini 2015 oli ta Rumeenia välisminister.
4. novembrist 2019 on ta teist korda Rumeenia välisminister.
Zenit (kaamera)
pisi|Fotoaparaadi Zenit esimene mudel (1952) pisi|Zenit 12 Zenit (vene keeles Зенит, 'seniit') oli aastatel 1952–2005 Nõukogude Liidus ja Venemaal toodetud fotoaparaatide mark.
Sander Valge
Sander Valge (sündinud 29. juunil 1992) on Eesti teleprodutsent ja saatejuht.
Zenit (kaamera)
Fotoaparaate Zenit toodeti Krasnogorski tehases (alates 1952. aastast) ja Valgevenes asuvas BelOMO tehases (alates 1970. aastatest).
Zeniti fotoaparaadiga seotud margid on Zorki, Moskva ja Iskra.
Sander Valge
Ta on tegev Eesti meelelahutusmaastikul alates aastast 2012, mil asutas produktsiooniettevõtte GC MEEDIA OÜ, mis tegeleb peaasjalikult telesaadete tootmisega. Aastatel 2014–2019 töötas Valge ka Eesti nr 1 raadiojaamas SkyPlus saatejuhina, ta oli eetris argipäeviti kohe peale hommikuprogrammi ja ajavahemikus 10–14. Lisaks juhtis Sander ka koos Siim Tabaga laupäeva õhtuti tantsumuusikasaadet Hot Mess.
Töö
Aastatel 2011–2014 töötas Sander Valge uudistesaate Reporter operaatori ja videomonteerijana ning 2013–2014 töötas Sander Valge Lõuna-Eesti kohalikus raadiojaamas RingFM.
Raadio SkyPlus meeskonnaga liitus ta aastal 2014 ja oli seal saatejuhina aktiivne kuni 2019. aasta alguseni. Raadiost lahkudes otsustas Valge keskenduda ainult telesaadete tootmisele enda juhitavas ettevõttes GC MEEDIA OÜ.
Õiglane maailma rahvaste seas
pisi|[[Marta Bocheńskale surmajärgselt antud medal (2012)]] thumb|Uku ja Eha Masingu nimeline puu ja plaat [[Yad Vashemi Õiglaste alleel Jeruusalemmas]] Õiglane maailma rahvaste seas (heebrea keeles חסיד אומות העולם H̱asid Umot ha-'Olam) on kõrgeim Iisraeli väljaantav tsiviilteenete auhind mittejuudile. Auhinda antakse isikutele, kes riskisid oma eluga holokausti ajal, et päästa juute.
Väina tee kivi
pisi|Väina tee kivi Väina tee kivi on rändrahn Tallinnas, Pirita linnaosas Merivälja asumis Väina teel.
Väina tee kivi võeti kaitse alla 22. mail 1992 geoloogilise mälestisena. Keskkonnaministri 2. aprilli 2003 määrusega on Väina tee kivi kaitse all looduse üksikobjektina.
Rändrahn asub Merivälja pargis Väina tee 29a kinnistul.
Stephen Toulmin
Stephen Edelston Toulmin (25. märts 1922 London – 4. detsember 2009 Los Angeles) oli Briti filosoof.
Ülemaailmne Esperantoliit
pisi|UEA liikmete arv riigiti (2015) {{legend|#859985|1–100 liiget}} {{legend|#649964|101–200 liiget}} {{legend|#429942|201–300 liiget}} {{legend|#219921|301–400 liiget}} {{legend|#089908|400–451 liiget}} Ülemaailmne Esperantoliit (esperanto keeles Universala Esperanto-Asocio, UEA) on maailma suurim esperantohuvilisi koondav liit. UEA-l on umbes 14 500 liiget 121 riigist. UEA peakontor asub Hollandis Amsterdamis.
UEA asutati 1908. aastal Šveitsi ajakirjanik Hector Hodleri eestvõttel.
UEA president on alates 2013. aastast Mark Fettes.
Kaponiir
Kaponiir (saksa keeles Kaponniere, Caponnière; inglise keeles caponier, bunker; prantsuse keeles caponnière; vene keeles капонир, ДОТ) on ehituslikult terviklik väiksem aktiivkindlustis, mille otstarve on otsene lahing- või õppetegevus relvadega (kuulipildujakaponiir, suurtükikaponiir; üldiselt ka laskekaponiir või lahingukaponiir), ilma relvadeta (vaatluskaponiir, tulejuhtimiskaponiir) või nende tegevuste kombineerimine (ühendkaponiir).
Kaponiir on üldjuhul kindlustatud kõikidest külgedest, kuid sellel on oluliselt võimsamalt kindlustatud määratud vastupanusuund ning tagakülg on harilikult oluliselt nõrgem. See on harva pealt katmata (kaitstud ainult maaväe otsetule eest), kuid mitmekorruselisel kaponiiril võib ülemine korrus olla lahtine. Kaponiir on mingi suurem kindlustise (fort, reduut) osa, kus erinevad lahinguehitised toetatavad üksteist tiibtulega ning on osaliselt varjatud vastase otsetule eest (tulistatav vaid teatud suundadest) ja vastupidav ka kaudtulele.
Anna Tamme – Lisl Lindau kõrvarõngad
Anna Tamme – Lisl Lindau kõrvarõngad on Eesti teatri väljapaistvale draamanäitlejannale antav rändauhind.
Karl Menningu ja Priit Põldroosi näitlejanna Anna Tamm kinkis Lisl Lindaule hõbekõrvarõngad. Lisl Lindau muutis need rändtalismaniks, kui määras oma viimasel eluaastal (1985) nende järgmiseks hoidjaks Kaie Mihkelsoni. Meenekarp anti Kaie Mihkelsonile pidulikult üle aga alles kahe aasta pärast, Lindau 80. sünniaastapäeval, 2. septembril 1987 pärast „Misantroobi“ etendust publiku ees.
Eesti Draamateatri remondi ajal ööl vastu 1. novembrit 2008 varastati kõrvarõngad ja Liina Reimani mälestussõrmus teatri seifist. Kaks aastat hiljem telliti ehtekunstnik Krista Leharilt asendusehted, et rändehete traditsioon saaks jätkuda.