cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1987. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused
Helsingi MM-il võidetud tiitlit kaitses seitse sportlast (Greg Foster, Edwin Moses, Sergei Bubka, Sergei Litvinov, Calvin Smith ja Martina Opitz-Hellman). Seitsmes tiitli uuendaja oli Carl Lewis, sest Ben Johnsonilt võeti aasta hiljem, Seouli olümpiamängudel puhkenud dopinguskandaali järel Rooma MM-i kuld.
Maailmameistrivõistlustel püstitati üks maailmarekord: Stefka Kostadinova kõrgushüppes (2.09)
100 m
Finaal: 30. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 9,93 Calvin Smith, USA (3. juuli 1983 Air Forge Academy) MM rekord:  10,07  Carl Lewis, USA (8. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  10,07  Carl Lewis, USA (8. august Helsingi) Algselt võitis jooksu Ben Johnson, kuid tema hilisem skandaal dopingu kasutamisel lõppes sellega, et tal tuli kuldmedalist loobuda ja võitjaks kuulutati Carl Lewis.
200 m
Finaal: 3. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 19,72 Pietro Mennea,Itaalia (12. september1979 Mexico) MM rekord:  20,14  Calvin Smith, USA (14. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  20,14  Calvin Smith, USA (14. august Helsingi)
400 m
Finaal: 3. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 43,86 Lee Evans, USA (18. oktoober 1968 Mexico) MM rekord: 45,05  Bert Cameron, Jamaica (10. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  45,05  Bert Cameron, Jamaica (10. august Helsingi)
800 m
Finaal: 1. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 1.41,73 Sebastian Coe, Suurbritannia (10. juuni 1981 Firenze) MM rekord:  1.43,65  Willi Wülbeck, Saksa LV (9. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  1.43,65  Willi Wülbeck, Saksa LV (9. august Helsingi)
1500 m
Finaal: 6. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 3.29,46  Said Aouita, Maroko (23. august 1985 Berliin) MM rekord:  3.41,59  Steve Cram, Suurbritannia (14. august Helsingi) Maailmameister 1983:  3.41,59  Steve Cram, Suurbritannia (14. august Helsingi) Poolfinaalis jooksis Abdi Bile uue maailmameistrivõistluste rekordi 3.35,67.
5000 m
Finaal: 6. september Osavõtjaid: Maailmarekord:  12.58,39  Said Aouita, Maroko (22. juuli 1987 Rooma) MM rekord:  13.28,53  Eamonn Coghlan, Iirimaa (4. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  13.28,53  Eamonn Coghlan, Iirimaa (4. august Helsingi)
10 000 m
Finaal: 29. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 27.13,81  Fernando Mamede, Portugal (2. juuli 1984 Stockholm) MM rekord:  28.01,04  Alberto Cova, Itaalia (9. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  28.01,04  Alberto Cova, Itaalia (9. august Helsingi)
Maraton
Finaal: 6. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 2:07.12  Carlos Lopes, Portugal (20. aprill 1985 Rotterdam) MM rekord: 2:10.03  Robert de Castella, Austraalia (14. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  2:10.03  Robert de Castella, Austraalia (14. august Helsingi)
4x100 m
Finaal: 6. september Osavõtjaid: Maailmarekord:  37.83  USA (11. august 1984 Los Angeles) Sam Graddy, Ron Brown, Calvin Smith, Carl Lewis MM rekord:  37,86  USA (14. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  37,86  USA (14. august Helsingi) Emmit King, Willie Gault, Calvin Smith, Carl Lewis
4x400 m
Finaal:6. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 2.56,16  USA (20. oktoober 1968 Mexico) MM rekord: 3.00,79  Nõukogude Liit (14. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983: 3.00,79  NSVL (14. august Helsingi)
110 m tõkkejooks
Finaal: 3. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 12.93  Renaldo Nehemiah, USA (19. august 1981 Zürich) MM rekord: 13,42  Greg Foster, USA (12. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983: 13,42  Greg Foster, USA (12. august Helsingi)
400 m tõkkejooks
Finaal: 1. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 47,02  Edwin Moses, USA (31. august 1983 Koblenz) MM rekord: 47,50  Edwin Moses, USA (9. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  47,50  Edwin Moses, USA (9. august Helsingi)
3000 m takistusjooks
Finaal: 5. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 8.05,4  Henry Rono, Keenia (13. mai 1978 Seattle) MM rekord: 8.15,06  Patriz Ilg, Saksamaa LV (12. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  8.15,06  Patriz Ilg, Saksamaa LV (12. august Helsingi)
20 km käimine
Finaal: 30. august Osavõtjaid: Maailmarekord:1:19.12  Axel Noack, Saksa DV (21. juuni 1987 Karl-Marx-Stadt) MM rekord: 1:20.49  Ernesto Canto, Mehhiko (7. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  1:20.49  Ernesto Canto, Mehhiko (7. august Helsingi)
50 km käimine
Finaal: 5. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 3:38.17  Ronald Weigel, Saksa DV (25. mai 1986 Potsdam) MM rekord: 3:43.08  Ronald Weigel, Saksa DV (12. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  3:43.08  Ronald Weigel, Saksa DV (12. august Helsingi)
Kõrgushüpe
Finaal: 6. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 2.42  Patrik Sjöberg, Rootsi (30. juuni 1987 Stockholm) MM rekord: 2.32  Gennadi Avdejenko, NSVL (13. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  2.32  Gennadi Avdejenko, NSVL (13. august Helsingi)
Teivashüpe
Finaal: 5. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 6.03  Sergei Bubka, NSVL (23. juuni 1987 Praha) MM rekord: 5.70  Sergei Bubka, NSVL (14. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  5.70  Sergei Bubka, NSVL (14. august Helsingi)
Kaugushüpe
Finaal: 5. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 8.90  Bob Beamon, USA (18. oktoober 1968 Mexico) MM rekord: 8.55  Carl Lewis, USA (10. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  8.55  Carl Lewis, USA (10. august Helsingi)
Kolmikhüpe
Finaal: 31. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 17.97  Willie Banks, USA (16. juuni 1985 Indianapolis) MM rekord: 17.42  Zdzislaw Hoffmann, Poola (8. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  17.42  Zdzislaw Hoffmann, Poola (8. august Helsingi)
Kuulitõuge
Finaal: 29. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 22.91  Alessandro Andrei, Itaalia (12. august 1987 Viareggio) MM rekord: 21.39  Edward Sarul, Poola (7. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  21.39  Edward Sarul, Poola (7. august Helsingi)
Kettaheide
Finaal: 4. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 74.08  Jürgen Schult, Saksa DV (6. juuni 1986 Neubrandenburg) MM rekord: 67.72  Imrich Bugar, Tšehhoslovakkia (14. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  67.72  Imrich Bugar, Tšehhoslovakkia (14. august Helsingi)
Kümnevõistlus
Finaal: 3. – 4. september Osavõtjaid: Maailmarekord:8847  Daley Thompson, Suurbritannia (8. – 9. august 1984 Los Angeles) MM rekord: 8666  Daley Thompson, Suurbritannia (12. – 13. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  8666  Daley Thompson, Suurbritannia (12. – 13. august Helsingi)
100 m
Finaal: 30. august Osavõtjaid: Maailmarekord:10.76  Evelyn Ashford, USA (22. august 1984 Zürich) MM rekord: 10,97  Marlies Göhr, Saksa DV (8. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  10,97  Marlies Göhr, Saksa DV (8. august Helsingi)
200 m
Finaal: 3. september
400 m
Finaal: 31. august Osavõtjaid: Maailmarekord:  47.60  Marita Koch, Saksa DV (6. oktoober 1985 Canberra) MM rekord:  47,99  Jarmila Kratochvílová, Tšehhoslovakkia (10. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  10,97  Jarmila Kratochvilova, Tšehhoslovakkia (10. august Helsingi)
800 m
Finaal: 31. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 1.53,28  Jarmila Kratochvílová, Tšehhoslovakkia (26. juuli 1983 München) MM rekord: 1.54,68  Jarmila Kratochvílová, Tšehhoslovakkia (9. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  1.54,68  Jarmila Kratochvílová, Tšehhoslovakkia (9. august Helsingi)
1500 m
Finaal: 5. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 3.52,47  Tatjana Kazankina, NSVL (13. august 1980 Zürich) MM rekord: 4.00,90  Mary Decker, USA (14. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  4.00,90  Mary Decker, USA (14. august Helsingi)
10 000 m
Finaal: 4. september Osavõtjaid: Maailmarekord:30.13,74  Ingrid Kristiansen, Norra (5. juuli 1986 Oslo) MM rekord:esmakordselt kavas
Maraton
Finaal: 29. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 2:21.06  Ingrid Kristiansen, Norra (21. oktoober 1985 London) MM rekord: 2:28.09  Grete Waitz, Norra (7. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  2:28.09  Grete Waitz, Norra (7. august Helsingi)
4x100 m
Finaal: 6. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 41,37  Saksa DV (6. oktoober 1985 Canberra) MM rekord: 41,76  Saksa DV (10. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  41,76  Saksa DV (10. august Helsingi)
4x400 m
Finaal: 6. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 3.15,92  Saksa DV (3. juuni 1984 Erfurt) MM rekord: 3.19,73  Saksa DV (14. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  3.19,73  Saksa DV (14. august Helsingi)
100 m tõkkejooks
Finaal: 4. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 12,25  Ginka Zagorcheva, Bulgaaria (8. august 1987 Drama) MM rekord: 12,35  Bettine Jahn, Saksa DV (13. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  12,35  Bettine Jahn, Saksa DV (13. august Helsingi)
400 m tõkkejooks
Finaal: 3. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 52,94  Marina Stepanova, NSVL (19. september 1986 Taskent) MM rekord: 54,14  Jekaterina Fessenko-Grun, NSVL (10. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  54,14  Jekaterina Fessenko-Grun, NSVL (10. august Helsingi)
10 km käimine
Finaal: 1. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 42.52  Kerry Saxby, Austraalia (5. mai 1987 Melbourne) MM rekord:esmakordselt kavas
Kaugushüpe
Finaal: 4. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 7.45  Heike Drechsler, Saksa DV (22. juuni 1986 Tallinn) 7.45  Heike Drechsler, Saksa DV (3. juuli 1986 Dresden) : 7.45  Jackie Joyner-Kersee, USA (13. august 1987 Indianapolis) MM rekord: 7.27  Heike Daute-Drechsler, Saksa DV (14. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  7.27  Heike Daute-Drechsler, Saksa DV (14. august Helsingi)
Kuulitõuge
Finaal: 5. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 22.63  Natalja Lissovskaja, NSVL (7. juuni 1987 Moskva) MM rekord: 21.05  Helena Fibingerova, Tšehhoslovakkia (12. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  21.05  Helena Fibingerova, Tšehhoslovakkia (12. august Helsingi)
Kettaheide
Finaal: 31. august Osavõtjaid: Maailmarekord: 74.56  Zdenka Šilhavá, Tšehhoslovakkia (26. august 1984 Nitra) MM rekord: 68.94  Martina Opitz-Hellmann, Saksa DV (10. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  68.94  Martina Opitz-Hellmann, Saksa DV (10. august Helsingi)
Odavise
Finaal: 6. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 78.90  Petra Felke, Saksa DV (29. juuli 1987 Leipzig) MM rekord: 70.82  Tiina Lillak, Soome (13. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  70.82  Tiina Lillak, Soome (13. august Helsingi)
Seitsmevõistlus
Finaal: 31. august – 1. september Osavõtjaid: Maailmarekord: 7158  Jackie Joyner, USA (1. – 2. august 1986 Houston) MM rekord: 6714  Ramona Neubert, Saksa DV (8. – 9. august 1983 Helsingi) Maailmameister 1983:  6714  Ramona Neubert, Saksa DV (8. – 9. august Helsingi)
1556
1556. aasta (MDLVI) oli 16. sajandi 56. aasta.
1555
1555. aasta (MDLV) oli 16. sajandi 55. aasta.
Ürt-punanupp
Ürt-punanupp (Sanguisorba officinalis) on roosõieliste sugukonda punanupu perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Kirjeldus
Kasvab 30 cm kuni 1 m kõrguseks. Risoom jäme, kuni 12 cm pikk, pikkade peenikeste juurtega. Vars on ribiline, püstine, ülemises osas harunev. Juurmised lehed suured, pikkade rootsudega, paaritusulgjad, hulga piklike ja saagja servaga lehekestega. Ülemised varrelehed on väiksemad, rootsudeta. Õied pisikesed, tumepunased. Mõlemasoolised, koosnevad neljaosalisest tupplehest, ilma kroonlehtedeta, 4 tumepunase tolmukaga ja 1 emakaga. Õied on koondunud ovaalsetesse või ovaal-silindrilistesse õisikutesse, mis asetsevad pikkadel õieraagudel võrsete tippudes. Taim õitseb 4–5 eluaastal. Vili on kuiv pruuni värvi üheseemneline pähklike. Õitseb juunis–augustis, viljad valmivad augustis, septembris.
Kasutamine
Ürt-punanuppu on Hiina meditsiinis kasutatud ammusest ajast verejooksude peatamiseks, põletuste ja putukahammustuste vastu. Taime lehti kasutatakse salatina, need meenutavad maitselt kurki.
Laialdase ja tugeva juurestiku tõttu on taime kasutatud võitluses erosiooni vastu.
1554
1554. aasta (MDLIV) oli 16. sajandi 54. aasta.
Kolmkõla
Kolmkõla ehk tertskvintakord ehk tertsakord on kolmest erinevast heliklassist koosnev akord, mille põhikuju helid paiknevad kahe ülestikuse tertsina.
Näide: C-duur kolmkõla põhikuju ehitatakse heliklassidest C (0), E (4) ja G (7), millest C ja E vahe on suur terts ning E ja G vahe väike terts.
Kolmkõla põhikuju helide nimetused on (altpoolt lugedes) priim, terts ja kvint.
Kolmkõla liigid
Olenevalt tertside suurusest tekivad järgmised kolmkõlad:
Konsoneerivad ja dissoneerivad kolmkõlad
Mažoorsed ja minoorsed kolmkõlad on konsoneerivad, suurendatud ja vähendatud kolmkõlad dissoneerivad kooskõlad.
Kolmkõla neljahäälne seade
Kolmkõla neljahäälne seade on välja kujunenud koorimuusikas seoses inimhäälte jaotusega 4 põhiliiki: sopran, alt, tenor, bass. Neid nimetusi kasutatakse ka instrumentaalmuusikas. Neljahäälne segakoori seade kirjutatakse kahele noodijoonestikule: ülemisele sopran ja alt viiulivõtmes ning alumisele tenor ja bass bassivõtmes.
Kolmkõla meloodiline seis
Akordi meloodilise seisu määrab sopran.
Kui sopranis on
Bassis esinev priim viitab kolmkõla põhikujule, terts sekstakordile ja kvint kvartsekstakordile.
Kolmkõlade kujud
Pilt:Kolmkõla.PNG
Kolmkõlade kuju määrab bass. Kolmkõladel on kolm kuju:
Arpad Elo
Arpad Elo (ungari keeles Élő Árpád Imre; 25. august 1903 Egyházaskesző, Veszprémi komitaat, Ungari kuningriik – 5. november 1992 Brookfield, Waukesha maakond, Wisconsini osariik) oli ungari päritolu Ameerika Ühendriikide füüsik, malefunktsionäär ja maletaja.
Elo emigreerus 1913. aastal koos vanematega Ameerika Ühendriikidesse. 1935. aastal lõpetas ta Chicago Ülikooli. Hiljem sai ta Milwaukees asuva Marquette'i Ülikooli füüsika- ja astronoomiaprofessoriks.
Maletajana tuli Elo kaheksal korral Wisconsini osariigi meistriks. Maletegelasena oli Elo Ameerika Maleföderatsiooni asutajaid ja aastatel 1935–1939 selle president. 1939. aastal liitus Ameerika Maleföderatsioon ühtse Ameerika Ühendriikide Maleföderatsiooniga (USCF). Elo jätkas tegevust malefunktsionäärina USCF-is, hiljem ka FIDE-s (aastatel 1972–1980 oli ta FIDE kvalifikatsioonikomisjoni sekretär).
Arpad Elo sai tuntuks ELO-reitingusüsteemi väljatöötajana.
Riigi Majandusnõukogu
Riigi Majandusnõukogu oli Eesti majanduslikes küsimustes seisukohtade vastuvõtmiseks valitud nõuandev institutsioon aastail 1919–1938. Nõukogu tähtsus kasvas pärast 1934. aastat, mil Riigikogu koos ei käinud. Nõukogu tegevus lõppes 31. märtsil 1938.
Riigi majandusnõukogul on ülesandeks oli Eesti vabariigi valitsusele abiks olla küsimuste lahendamises, mis puutuvad riigi üleüldisesse majapidamisesse, riigi rahaasjanduse korraldamisesse, sise- ja väliskaubanduse juhtimisesse riigimaade ja muude varanduste kasutamisesse ja teistesse riikliselt tähtsatesse rahvamajanduslistesse küsimustesse.
Riigi majandusnõukogu liigeteks olid:
1927. aastal määras Riigi Majandusnõukogu uue Eesti rahaühiku nimetuseks taalri, mis jagunes 100 margaks.
1927. aastal väitis Jaan Tõnisson, et senised valitsused on majandusnõukogule vastu seisnud ja üritanud sellest mööda pääseda.
26. juunil 1933 ütles Jaan Zimmermann Kaubandus-Tööstuskoja koosolekul, et majanduselu juhtimine käib otsekui nõiakepi takti järele. Uute kavatsetavate sammudega ei tutvustata lähemalt Kaubandus-Tööstuskoja ringkondi, vaid kõik sünnib kui mingisuguse saladuskatte all. Majandusnõukogu on moodustatud poliitilistest inimestest, kellele võõrad meie majanduselu avaldused. "Meie ei taha olla kauem asutuseks, kes võib tulla vaid kokku ja kõneleda, kuid kellega ei arvestata. Meil on õigus nõuda, et meie seisukohti valitsusringkondades ka hinnataks ."
14. märtsil 1935 kinnitas Riigivanem Konstantin Päts Riigi Majandusnõukogu liikmeteks kutsealade poolt valitud järgmised isikud:
August Schulzenberg
August Schulzenberg (1891 Kudina vald, Maarja-Magdaleena kihelkond, Tartumaa – 14. märts 1935 Põltsamaa) oli Põltsamaa Ühisgümnaasiumi direktor alates 1920. aastast. Ta oli ka Põltsamaa Ühispanga juhatuse liige.
Transformaator
pisi|40px|Trafo tingmärk ühejooneskeemis pisi|75px|Terassüdamikuga trafo tingmärk pisi|75px|Trafo üldtingmärk pisi|450px|Trafo ehituspõhimõte Transformaator ehk trafo on elektromagnetilisel induktsioonil põhinev staatiline (liikuvosadeta) energiamuundur, mis võimaldab muuta vahelduvpinget ja vastavalt vahelduvvoolu, seejuures ilma sagedust muutmata.
Transformaatori nimetus on tulnud ladinakeelsest sõnast transformare – 'muundama'.
Ehitus ja talitlus
Trafo põhiosad on mähised ja südamik. Südamik moodustab magnetahela ja mähised elektriahelad. Lihtsaim trafo koosneb ferromagnetilisest südamikust ning kahest vasktraadist keritud mähisest ‒ primaarmähisest (ladina k primarius esmane) ja sekundaarmähisest (ladina k sekundarius teisene).
Muundatava vahelduvvoolu energia antakse primaarmähisesse, millest see siirdub sekundaarmähisesse mähistevahelise vastastikuse induktsiooni vahendusel: primaarmähises kulgev vahelduvvool tekitab südamikus perioodiliselt muutuva magnetvoo, mis indutseerib sekundaarmähises vahelduva elektromotoorjõu. Kui sekundaarmähis ühendada energiat tarbiva elektriahelaga, läbib seda elektrivool.
Sekundaarmähises kujuneva pinge ‒ sekundaarpinge ‒ suuruse määrab mähiste keerdude arvu suhe. Ideaalse (energiakadudeta) trafo korral võrdub primaarpinge ja sekundaarpinge suhe primaar- ja sekundaarmähise keerdude arvu suhtega n, mida nimetatakse ülekandesuhteks: kus N_1 ja N_2 on vastavalt primaar- ja sekundaarmähise keerdude arv; U_1 ja U_2 ‒ primaarpinge ja sekundaarpinge; I_1 ja I_2 ‒ primaarvool ja sekundaarvool.
Kuna võimsus peab nii primaar- kui ka sekundaarahelas olema võrdne (energia jäävuse seadus), siis muutub voolutugevus pöördvõrdeliselt pingega. Näiteks trafos, mille sekundaarmähisel on kolm korda vähem keerde kui primaarmähisel (n = N1/N2 = 3), on sekundaarahela pinge U2 kolm korda madalam ja vool I2 vastavalt kolm korda tugevam (kadudeta trafo korral). Niisugust pinget madaldavat trafot kasutatakse näiteks tugeva keevitusvoolu saamiseks. Pinget tõstev trafo on kasutusel näiteks elektrienergia edastamisel, sest siis on eesmärgiks voolutugevuse vähendamise teel vähendada ülekandeliini juhtmetes tekkivat energiakadu. Teatavasti on takistusel R soojusena hajuv võimsus P võrdeline voolu I ruuduga. Näiteks kui pinge 10-kordse ülestransformeerimise tõttu väheneb vool liinis 10 korda, väheneb energiakadu juhtmetes 100 korda.
pisi|Ühefaasiliste (single phase) ja kolmefaasiliste (three phase) trafode südamike tüübid: core type ‒ sammastüüpi shell type ‒ manteltüüpi
Südamik
Südamiku põhiülesanne on tagada mähiste vahel hea induktiivne sidestus. Madalal sagedusel (näiteks elektrivõrgu sagedusel 50 Hz) töötav trafo südamik koosneb elektrotehnilise terase lehtedest või -lindist. Kõrgematel sagedustel (alates mõnest kilohertsist) kasutatakse peamiselt metallkeraamilist magnetmaterjali ferriiti.
Magnetahela kuju järgi eristatakse sammas- ja mantelsüdamikke, mis on ristkülikukujulised. Kasutatakse ka rõngakujulisi südamikke ehk toroidsüdamikke, mille eeliseks on väike puisteväli, s.t magnetvälja väiksem hajumine südamikust väljapoole.
Mantelsüdamikel on hargnev magnetahel, mis ümbritseb ka mähiseid; mõlemad mähised ‒ primaar- ja sekundaarmähis ‒ paiknevad keskmisel sambal.
Sammassüdamikul on hargnematu magnetahel, kusjuures kummalegi sambale paigutatakse pool primaarmähise ja pool sekundaarmähise keerde. Niiviisi saavutatakse tugevam induktiivsidestus (võrreldes sellega, kui mähised paikneksid eraldi, nagu on kujutatud trafo põhimõtte pildil).
Mähis
Mähis on traadikeerdude kogum, mis moodustab elektriahela. Selles ahelas summeeritakse iga keeru elektromotoorjõudu. Trafo mähised ja ka nendega ühendatud vooluringid on galvaaniliselt eraldatud, s.t nende vahel puudub vahetu elektrijuhtivus.
Ühefaasilise trafo südamikule on keritud üks primaarmähis ja üks või mitu sekundaarmähist. Kolmefaasilise trafo puhul on tegemist kolme ühesuguse keerdude arvuga mähiste gruppidega.
Transformaatori eriliik on autotrafo, mille südamikul on ainult üks ühe või mitme harundiga (väljavõttega) mähis. Niisugusel trafol on osa mähisest primaar- ja sekundaarmähisele ühine: pinget madaldaval trafol on harundi(te) kaudu ühendatav ühine mähiseosa sekundaarmähis, pinget tõstval trafol primaarmähis.
Ideaalne trafo
Ideaalsel transformaatoril puuduvad energiakaod mähistes ja südamikus. See tähendab, et mähiste takistus on võrdne nulliga ja südamiku magnetiline läbitavus on lõpmatu. Sellel juhul on primaarahela võimsus võrdne sekundaarahela võimsusega: kus
Reaalse trafo energiakaod ja kasutegur
Reaalses trafos tekivad võimsuskaod mähistes ja südamikus. Mähistes tekivad vaseskaod ja südamikus rauaskaod. Kaovõimsusest tingitud kaoenergia muundub trafos soojuseks.
Rauaskadusid põhjustavad perioodiline ümbermagneetimine (magnetiline hüsterees) ja pöörisvoolud südamiku materjalis. Pöörisvoolukadude alandamiseks koostatakse südamik spetsiaalse elektrotehnilise terase isoleerkattega lehtedest, kõrgematel sagedustel ferriidist, millel on suur eritakistus. Võimsuskadu põhjustab ka trafo magnetvoo teatava osa hajumine kasutu puistevoona. φ Trafo kasutegur: kus
Trafode kasutegur on suur ‒ 95...99%. Et trafo siiski kadudest tingitud energia tõttu liigselt ei kuumeneks, kasutatakse õhkjahutust, jõutrafode võimsusel üle 10 MVA õlijahutust, mispuhul südamik koos mähistega paikneb spetsiaalse mineraalõliga ‒ trafoõliga ‒ täidetud paagis.
Kasutamine
Trafo põhilised kasutusvaldkonnad on energiatehnika, mõõtetehnika, signaaliedastustehnika ja võrgutoitega elektriseadmed.
pisi|Jõutrafo alajaamas
Edwin Austin Abbey
Edwin Austin Abbey (1. aprill 1852 Philadelphia – 1. august 1911) oli USA maalikunstnik.
Transformaator
Energiatehnika
Elektrienergia ülekande võrkudes kasutatavaid trafosid nimetatakse jõutrafodeks. Need ühendavad erineva pingega võrguosad ühiseks elektrivarustussüsteemiks. Elektrijaamades transformeerivad jõutrafod generaatorite pinge kõrgepingeks (110, 220 või 330 kV), et energiat väiksema energiakaoga kauge maa taha üle kanda. Alajaamades muundavad trafod selle pinge jaotusvõrkude jaoks madalamaks kõrgepingeks (nt 36 kV) ja tarbija juures madalpingeks (enamasti 230 V / 400 V).
Trafode võimsust väljendatakse näivvõimsuse (S = U•I) ühikuga voltamper (tähis V•A ehk VA). Jõutrafode võimsus võib ületada 1 GVA (gigavoltampri) piiri.
Mõõtetehnikas kasutatakse trafosid ‒ pingetrafosid ja voolutrafosid ‒ kõrge pinge ja tugeva voolu muundamiseks näiduriistade jaoks sobivale väärtusele.
Edwin Austin Abbey
Ta veetis oma viljakamad aastad Inglismaal. Teda peetakse üheks oma aja parimaks illustraatoriks.
Elulugu
Edwin alustas kunstiõpinguid portretisti ja maastikumaalija Isaac Williamsi juures, kes oli õppinud John Neagle'i ja saksa päritolu ajaloomaalija Christian Schussele juures. Neljateistaastasena läks ta New Yorki. Ta töötas sealse kirjastuse Harper & Brothers illustraatorina. Seal sõbrunes ta oma kolleegide Francis Davis Milleti, Edwin Blashfieldi ja Alfred Parsonsi, Lawrence Alma-Tadema ja Frederick Barnardiga.
Transformaator
Energiatehnika
pisi|Elektroonikaseadmete trafod
Edwin Austin Abbey
Elulugu
Ta saadeti 1878 Inglismaale koguma materjali Robert Herricki luuletuste illustreerimiseks. Aastal 1882 jäi ta Londonisse elama. Kui Millet kolis Broadwayle, läks Abbey temaga kaasa, moodustades kunstnike koloonia, kuhu kuulus ka John Singer Sargent.
Transformaator
Elektritarvitid
Elektri- ja elektroonikaseadmete toitelülitustes ja toiteadapterites kasutatakse trafot võrgupinge (230 V) madaldamiseks elektritarvitile vajalike väärtusteni. Vahetult võrgupinget muutva massiivse trafo asemel kasutatakse tänapäevastes impulsstoitelülitustes suurel sagedusel (kuni 100 kHz) töötavat väikest trafot.
Edwin Austin Abbey
Looming
Algul töötas Abbey põhiliselt sule ja tindiga, mida ta käsitses väga osavalt, kuid hiljem hakkas maalima. Ta illustreeris Oliver Goldsmithi ja William Shakespeare'i teoseid. Ta oli ka poliitikaajakirja Harper's Weekly illustraator.
Pidev töö võimeka ja menuka illustraatorina ei mõjunud hästi tema võimalustele ja mainele tõsise kunstnikuna. Teda köitis keskaegne ja inglise kirjandus, mille illustratsioonid jõudsid tänu Harpersi suurtele tiraažidele laiade hulkadeni.
Transformaator
Elektritarvitid
Trafo eraldab ühtlasi tarviti elektrivõrgust galvaaniliselt. Samal otstarbel kasutatakse elektriohutuse tagamiseks ka spetsiaalseid eraldustrafosid ülekandesuhtega 1:1.
Signaaliedastus ja -töötlus
Signaaliedastusahelates kasutatakse trafosid signaaliahelate sidestamiseks, signaalide pinge muutmiseks, signaaliahelate impedantside sobitamiseks ning võimalikult väikeste kadude ja moonutustega ülekandmiseks, samuti voolu- ja pingeimpulsside tekitamiseks või muundamiseks (impulsstrafod).
Edwin Austin Abbey
Looming
Pärast abiellumist asus Abbey elama Bostonisse Morgan Halli, kuhu ta rajas stuudio oma kuulsaima töö ettevalmistamiseks. Tegemist oli seinamaaliga "The Quest of the Holy Grail" ("Püha Graali otsimine") Bostoni Avalikus Raamatukogus, mis temalt, Sargentilt ja Augustus Saint-Gaudensilt 1890 telliti. Töö valmis 1902 ning selles avaldub talle iseloomulik ajaloolise ja pseudoajaloolise ainese käsitus. Varem olid Abbey ja tema kirjastusekolleegid menuga orienteerunud rohkem prerafaeliitlikele žanrimaalidele, seinamaal oli aga teatraalsemat laadi. Seda joont jätkas ta ka 1890. aastate lõpus Shakespeare'i illustreerides.
Aastatel 1902–1904 valmis tal Buckinghami palee jaoks ametlik maal Edward VII kroonimisest.
Hilisemate tööde seas on ühiskondlikele hoonete sisekujundusi, sealhulgas seinamaalid Pennsylvania osariigi kapitooliumile Harrisburgis. See jäi tal lõpetamata, töö viis lõpule Sargent.
Abbey õlimaalidest olid tähtsamad "May Day Morning" (1890, Yale University Art Gallery) ja "Richard, Duke of Gloucester, and the Lady Anne" (1896), mis kujutas stseeni Shakespeare'i näidendist "Richard III".
Ta on teinud ka palju lavakujundusi.
Ta valiti 1883 Suurbritannia ühingusse Royal Institute of Painters in Water-Colours (Kuninglik Akvarellistide Instituut) ja 1902 USA ühingusse National Academy of Design (Rahvuslik Disainiakadeemia).
Tänapäeva maitse peab tema töid melodramaatilisteks.
Must komöödia
Must komöödia on komöödia žanritüüp, mille elutunnetuslikuks aluseks on absurd. Selles rakendadakse musta huumorit ja absurditehnikat, kujutades õuduseid ja vapustavaid nähtusi naerutekitavalt. Musta komöödia maailm on pahupidi pööratud väärtustega maailm, milles traagika ja koomika vahetavad kohti ja kaastundel pole ruumi. Hirm ületatakse, õudusest vabanetakse võllahuumori abil.
1553
1553. aasta (MDLIII) oli 16. sajandi 53. aasta.
1552
1552. aasta (MDLII) oli 16. sajandi 52. aasta.
Nova Odessa
Asula on rajatud 1776. aastal ja kandis esialgu nime Fjodorovka. Praeguse nime sai Nova Odessa 1832. aastal. Alevi staatuse omandas Nova Odessa 1965. aastal ja linnaõigused 1976. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Nova Odessa elanikest ukrainlasi 93,29%, venelasi 4,75%, armeenlasi 0,53%, valgevenelasi 0,40%, moldaavlasi 0,39% ja bulgaarlasi 0,08%.
Mati Jostov
Mati Jostov (14. september 1958 Põlva – 25. juuli 2006 Saare vald, Jõgevamaa) oli Eesti majandustegelane ja poliitik.
Haridus
Mati Jostov lõpetas Põlva Keskkooli 1976. aastal ja Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsamajanduse erialal 1983. aastal.
Töökäik ja tegevus ühingutes
Ta oli Eesti Energia juhatuse liige ja Narva Elektrijaamade nõukogu liige 2002–2006. Jostov oli Eesti Jahimeeste Seltsi liige 1982–2006 ja juhatuse liige 2002–2006, Eesti Looduskaitse Seltsi liige 1984–2006, Eesti Laskurliidu juhatuse liige 2000–2006, Eesti Jalgratturite Liidu president 2004–2006 ning Eesti Põllumajandusülikooli kuratooriumi liige 2004–2006.
Jostov oli Lennart Meri Euroopa Sihtasutuse üks asutajaid 2002. aastal ning Riigikaitse Edendamise Sihtasutuse juhatuse liige 2004–2006.
1551
1551. aasta (MDLI) oli 16. sajandi 51. aasta.
Isheemia
pisi|Isheemias varbad Isheemia on kehaosa vere juurdevoolu vähenemine, mis on tekkinud veresoonte ahenemise või blokeerumise tagajärjel.
Kestva isheemiatõve tagajärjeks võib olla kudede kärbumine.
Furunkul
Furunkul (ladina keeles furunculus) ehk koeranael on mädane karvanääpsu põletik, mida põhjustab rasunäärmest sisenenud stafülokokk.
Tragikomöödia
Tragikomöödia on draamažanr, millel on nii tragöödia kui ka komöödia tunnusjooni. Sündmuste esitus liigub koomikast traagikasse, traagiline ületatakse naeru abil, koomilise pealispinna all aga aimub traagika. Tragikomöödiaks nimetati algul õnneliku lõpuga kurbmängu; omaette žanriks kujunes see hilisrenessansi ajal, mil kogu Euroopas sai tuntuks itaalia kirjaniku G. B. Guarini "Ustav karjane" (1590). Tragikomöödiaklassikasse kuuluvad näiteks Shakespeare'i "Mõõt mõõdu vastu", Molière'i "Tartuffe" ja Anton Tšehhovi "Kirsiaed". Klassitsistlik rangete normidega esteetika suhtus tragikomöödiasse halvustavalt kui värdžanri, romantism jagas talle taas tunnustust. 20. ja 21. sajandi elutunnetusele groteski ja absurdi kalduv tragikomöödia sobib. Tragikomöödia on lähedane ja osalt kattuv musta komöödiaga ning alati neid ei eristatagi.
1550
1550. aasta (MDL) oli 16. sajandi 50. aasta.
Lennukompaniide IATA-koodide loend
Tähistajate loend
Rait Rosin
pisi|Rait Rosin esinemas 3. aprillil 2014 Tallinna [[Poetry slamil Kloostri Aidas]] Rait Rosin (sündinud 26. juulil 1981 Viljandis) on eesti kunstnik.
Gustav Tomson
Gustav Tomson (8/20. aprill 1874 Vana-Vändra – 23. märts 1939) oli eesti põllumees ja tööstur.
Rait Rosin
Tema looming on jagunenud selliste distsipliinide vahel nagu tegevuskunst, kontseptuaalne kunst, film, maal ja joonistus. Maalidel kujutatu on kohati fantastiline, kunstnik mängib fantastilisuse kujutamise kaudu ekspressiivse ja ehk ka emotsionaalse väljendusega.
1549
1549. aasta (MDXLIX) oli 16. sajandi 49. aasta.
Kambja ristimänd
pisi|püsti|Kambja ristimänd pisi|püsti|Kambja ristimänni tüvi
Ümbermõõt 3 m, kõrgus 39 m (1999).
Männi tüvesse on sellest möödunud matuserongid kuni nelja meetri kõrgusele lõiganud riste. Puu tüvel on spiraalne koorevigastus, mis on tekkinud välgulöögist.
Orav (perekond)
Liigid
Perekonnas on 28 liiki. Orava perekonna ainus Eestis elav liik on harilik orav.
Infarkt
Infarkt ehk kohalik vereringehäire (ladina keeles infarctus) on elundi või elundi osa kärbumine ehk nekroos, mis on tingitud piisava verevoolu lakkamisest antud anatamoomilisse piirkonda. Verevoolu lakkamine põhjustab toitainete ja hapnikuvaeguse. Enamasti on inimesel infarkti põhjuseks ateroskleroosist tingitud arteri ummistumine. Samas võib veresoone topistada ka tromb, gaasimull või mõni muu kehast pärinev materjal. Harvem esinevate infarkti liikide hulka kuulub veresoonte jõulisest kokkutõmbest tingitud infarkt. Infarkti tekkeks ei pea veresoon täielikult sulguma. Infarkt tekib ka siis, kui osaliselt avatud veresoon ei suuda piisavas koguse verd läbi lasta.
Sagedasemad: müokardi (südamelihase) infarkt, ajuinfarkt (isheemiline insult), mesenteriaalinfarkt.
Infarktide ja kärbuste klassifikatsioon Eestis
Eesti tervishoiusüsteemis kasutatavas RHK-10-s on infarktid ja kärbused liigitatud eri alapeatükkidesse, mida vajadusel täpsustatakse ka teistesse peatükkidesse klassifitseeritud alamjaotistega.
'''RHK-10. Infarkti klassifikatsioon ja kohandused'''
Nekroos infarkti piirkonnas
Infarkti piirkonnas võib esineda nekroosi eri vorme, näiteks :
Kilpvulkaan
thumb|Kilauea – tegutsev kilpvulkaan Hawaii saarel Kilpvulkaan on lai ja suhteliselt lame vulkaan, mis koosneb peamiselt basaltseist laavavooludest.
Kilpvulkaanid on võrreldes ülejäänud vulkaaniehitistega suhteliselt lamedad. Selle põhjuseks on kilpvulkaanide vulkaaniliste produktide keemilisest koostisest tulenevad omadused. Kilpvulkaanid purskavad enamasti aluselist laavat, mis võrreldes ränirikkamate laavadega on tunduvalt vedelam. Seega saab laava kraatrist kaugemale voolata, moodustadeski lameda kilpvulkaani.
Kilpvulkaanid on tavaliselt mahult ülejäänud vulkaanidest märksa suuremad.
Tuntud kilpvulkaan on vulkaan, mille ülemine osa moodustab Hawaii saare.
Kukka
Kukka on Hiiumaa vallas Hiiumaa idaosas Läänemere rannikul Kukka lahe ääres asuv küla. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Kukka piirneb põhjas Hiiessaare, läänes Lõbembe, lõunas Palade ja idas Kõlunõmme külaga.
Nimi
pisi|Kukka tuulik. Küla esmamainiti 1565 kujul Kucku. 1609 mainiti Kucku Wackan, 1688 Kuckaby ja Kukkuby, 1782 Kuckas ja 1798 Kukka.
Külanime päritolu pole teada. Paul Ariste toob võrdluseks soome sõnad kukku: kukun 'kerajas tipp' ja kukkula 'tipp, latv, klint, mägi, kõrgendik, küngas' ning eesti sõna "kukal".
Loodus
Kukkas asuvad Kukka sood hõlmav Kukka looduskaitseala, Kukka-Luhastu loodusala, Hiiumaa suurim rändrahn Kukka kivi ja Kukka põllukivi. Külas puuduvad looduslikud kõrgendikud, mis võiksid küla nime osas selgust anda.
Kukka lahe väikesaared jäävad Kõlunõmme küla alla.
Elanike arv
Kukkas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 11 inimest. Kõik olid eestlased.
Talud
Kukka ajaloolised talud 1939
Ajalugu
Kukka kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla. 16. sajandil oli Hiiumaal ka Kukka vakus. 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjoni alusel oli külas 14 talu.
1835 asus külas 12 talu, elanikud said perekonnanimedeks: Ahingas (Ahhingas), Ahwe, Hein, Herma, Hunga, Jõhvik, Karme, Kurriso, Laud, Lukk, Mast, Pail, Pannal, Pilpak (Pillpak), Rebbo, Siek, Sukko, Sõrro, Särk, Treumann ja Veski (Weski).
1939 oli külas 16 talu.
Taristu
Küla läbib Palade–Kõlunõmme tee.
Kultuur
Kukkas asuvad Kukka tuulik ja Kukka lautrid.
Kerema
Kerema on küla Hiiumaa vallas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Kerema piirneb põhjas Hagaste, Puliste, Värssu ja Tempa külaga, läänes ja lõunas Suuremõisaga, kagus Pühalepaga ning idas Hilleste ja Vahtrepa külaga.
Nimi
Teadaolevalt on küla esimest korda mainitud 1565. aastal: Kärima Vrbas. Hilisemaid mainimisi: 1688. aastaks Keramaby nimena. Paul Ariste pakkus välja, et kohanimi pärineb sõnast "kera" (tähenduses kera, pundar, tihe põõsastik). Lauri Kettunen arvas, et kohanimi kujunes sõnast "kere". Pühalepa keelehuviline pastor Johann Magnus Jahn (Pühalepas pastor 1777–1805) tõlgendas nime kui "kõrremaa" (kõrs + maa).
Loodus
Küla alale jääb Pühalepa hoiuala.
Elanike arv
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 16 inimest, kellest kõik olid eestlased.
Talud
Kerema ajaloolised talud 1939
Ajalugu
Küla kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla. 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis elasid külas vabadikud Kerrema Claus ja Kerrema Siffer oma peredega.
1835 oli külas 7 talu, elanikud said perenimed: Allik, Kaskor, Kirmann, Känd, Liit (Liet), Paes ja Pruer.
1939 asus külas 26 talu. 1949. aasta kevadel Pühalepa külanõukogu aladel moodustatud 19 kolhoosi seas oli ka Keremal rajatud "Raudkivi" kolhoos. Märtsis 1950 ühines Kerema küla "Raudkivi" kolhoos kõrval asuva Pühalepa küla "Võitluse" kolhoosiga. 1959 liideti "Võitluse" kolhoos Putkaste sovhoosiga.
1988. taastati esimene talu (Andruse-Jürna).
Taristu
Kerema lääneosa läbib Heltermaa–Kärdla–Luidja maantee, küla idaossa jääb lõik Hilleste–Hellamaa teest. Küla läbib Papsi tee, Pühalepa–Kerema tee (selle Haavamäepoolne ots kandis varem kohalike seas nime Allikniidi maantee) ja Kerema tee.
Kultuur
Külas asub Kummistu kalmistu.
1830–1926 tegutses külas Kasevälja kool, kus aastatel 1903–1904 oli koolijuhatajaks Kaarma õpetajate seminari haridusega Saaremaalt Pärsama vallast Ratla külast päritud hiljem omapärase kirjandusstiiliga tuntust kogunud kirjanik Jaan Oks (1884–1918).
Kerema legendidest on jõudnud kirjanduslukku lugu hundi mõrsjast, mille põhjal Aino Kallas avaldas 1928. aastal soome keeles jutustuse "Sudenmorsian" (eesti keeles "Hundimõrsja" 1929). Legendi kunagistest sündmustest kuulis ta oma Keremalt päritud majahoidja Marta Kalju käest, kes omakorda kuulis seda oma vanaemalt Anna Pöialilt (surnud 1926). 1937. aastal kirjutas Kallas ise selle loo näidendiks (eesti keeles lavastati 1938. aastal Tartus).
42
42. aasta on 1. sajandi 42. aasta.
1548
1548. aasta (MDXLVIII) oli 16. sajandi 48. aasta.
Prangli laas
thumb|Kinnikasvav metsasiht Prangli laane lõunaosas Prangli laas on segametsa ala Tartu maakonnas Kambja vallas Prangli külast põhja pool. Seal kasvab ka Kambja ristimänd.
Emil Sutovsky
pisi| Emil Sutovsky (2010)
Emil Sutovsky (vene keeles Эмиль Сутовский Emil Sutovski; sündinud 19. septembril 1977 Bakuus) on Iisraeli maletaja ja malefunktsionäär, rahvusvaheline suurmeister (1996).
Sutovsky oli aastatel 2012–2018 Professionaalsete Maletajate Assotsiatsiooni president. Alates 2018. aastast on ta FIDE peadirektor.
Maletajana täitis Sutovsky 1993. aastal rahvusvahelise meistri nõuded. 1996. aastal tuli ta Medellínis (Colombias) juunioride maailmameistriks. Suurmeistriks sai ta 17-aastaselt 1996. aastal.
Euroopa meistrivõistlustel on ta võitnud kaks medalit: kuldmedali 2001. aastal ja hõbemedali 2007.aastal.
Aastavahetusel 1999/2000 võitis ta esikoha Hastingsi turniiril. 2005. aastal võitis Moskvas Aerofloti lahtise turniiri.
Võistkondlik esinemine
Sutovsky on Iisraeli võistkonna koosseisus osalenud üheksal maleolümpial (1996–2006, 2010–2014). 2010. aastal Hantõ-Mansiiskis peetud olümpial võitis Iisrael pronksmedali, 1998. aastal ja 2006. aastal tuli Iisrael neljandaks, 2000. aastal ja 2004. aastal viiendaks. Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel on Sutovsky võitnud Iisraeli võistkonna koosseisus kaks hõbemedalit (2003, 2005).
Meenemünt
Meenemünt on mingi sündmuse või isiku mälestuseks valmistatud münt. Meenemündid võib jagada kaheks – n-ö tavakäibesse mõeldud mündid ja kollektsionääridele mõeldud mündid. Viimased on reeglina valmistatud väärismetallist proof-kvaliteediga.
Tazi laht
Tazi laht (Тазовская губа) on laht (estuaar) Euraasia põhjaosas Venemaal, Kara mere Obi lahe osa. Ümbritseb Gõda poolsaare lõunarannikut ja Tazi poolsaare põhjarannikut.
Pikkus 300 km, laius kuni 45 km.
Lahte suubuvad Tazi jõgi ja Puri jõgi.
Heinrich Johann Friedrich Ostermann
Heinrich Johann Friedrich Ostermann (vene keeles Aндрей Иванович Остерман – Andrei Ivanovitš Osterman; 30. mai 1686 Bochum, Vestfaal – 1747 Berjozovo, Siber) oli saksa päritolu Venemaa Keisririigi riigitegelane, krahv.
Teenistus Venemaa Keisririigi Välisasjade Kolleegiumis
1707. aastal asus Ostermann, kes valdas saksa, hollandi, prantsuse, itaalia, ladina ja vene keelt, tööle Saadikute prikaasis tõlgina ning 1710. aastal määrati ta saadikute prikaasi sekretäri ametikohale.
1711. aastal osales Ostermann Pruti sõjaretkel, mille lõpus võttis osa rahuläbirääkimistest Türgi suurvesiiriga. 1713–1715 täitis ta diplomaatilisi ülesandeid Preisimaal ja Hollandis.
Aastatel 1718-1719 viis ta koos Jacob Bruce'iga läbi läbirääkimisi rootslastega Ålandi kongressil, mis aga lõppesid pärast Rootsi kuninga Karl XII surma. Uus kuninganna, Karli õde Ulrika Eleonora, lõpetas 1719. aasta suvel rahuläbirääkimised ning jätkas sõda Venemaaga.
1720. aastal määrati Ostermann Välisasjade Kolleegiumi kantselei salanõunikuks, tööülesanneteks tähtsamate diplomaatiliste dokumentide ettevalmistamine.
1721. aastal osales Ostermann koos Jacob Bruce'iga Põhjasõja lõpetanud Uusikaupunki rahuläbirääkimistel ja rahulepingu sõlmimisel.
Kasuliku rahulepingu saavutamise eest tasustas Peeter I 1721. aasta augustis Ostermanni parunitiitli, salanõuniku teenistusastmetiitli ning "raha ja küladega".
1723. aastal sõlmis Ostermann Venemaale kasuliku rahuleppe Pärsiaga, millega fikseeris juriidiliselt Kaspia sõjaretke käigus vallutatud Kaspia mere lääneranniku, mis jäi aga Pärsia šahhi Tahmasp II poolt ratifitseerimata.
Julius Grüntal
Julius Grüntal (9. veebruar (vkj)/ 21. veebruar 1890 – 30. märts 1939 Tallinn) oli eesti õpetaja.
Heinrich Johann Friedrich Ostermann
Teenistus Venemaa Keisririigi Välisasjade Kolleegiumis
1724. aastal valmistas Ostermann Peeter I korraldusel ette Välisasjade Kolleegiumi ümberkorralduskavandi, mis jäi aga seoses Peeter I surmaga realiseerimata.
Rudolf Vincke
Rudolf Vincke (surnud enne 1584) oli Liivi ordu rüütelvend selle eksistentsi viimastel aastatel.
Rudolfi vanemad olid Jobst Vincke ja Hadwig von der Recke. Ta pärines Osnabrücki lähedalt Ostenwaldest. Ka tema noorem vend Gottschalk Vincke oli Liivi ordu liige. Tema suguvõsa oli olnud ministeriaalidena juba 13. sajandil Osnabrücki piiskopi ja Ravensburgi krahvi teenistuses, kuuludes hiljem piirkonna olulisemate suguvõsade hulka.
Rudolfi kohta pole täpselt teada, millal ta Liivimaale saabus ja kus ta rüütelvennana teenis, kuid enne 1562. aastat see igal juhul aset leidis. Tal oli 1566. aastal lään Kuramaal, mistõttu teda on endiseks orduvennaks üldse peetud. Pärast ordu sekulariseerimist pöördus ta aga tagasi Vestfaali ning tülitses seal oma sugulastega juba 1565. aastal ehituslike erimeelsuste pärast. 1577. aastal abiellus ta Margarethe von Neheimiga ja suri enne 1584. aastat.
Heinrich Johann Friedrich Ostermann
Teenistus Venemaa Keisririigi Välisasjade Kolleegiumis
Pärast keiser Peeter I surma Venemaa keisrinnaks saanud Katariina I nimetas Ostermanni asekantsleriks (viitsekantsler) ja tõeliseks salanõunikuks. Lisaks määrati ta postiteenistuse ülemaks ja Kommertskomisjoni juhiks.
1725. aastal valmistas Ostermann ette 1726. aasta Venemaa Keisririigi, Rootsi Kuningriigi, Austria ertshertsogiriigi ja Hispaania (1726. aastal liitus ka Preisimaa) riikide vahelise Viini Liiduleppe, mille alusel moodustus poliitiline liit seni Euroopas valitsenud Suurbritannia ja Prantsusmaa liidule. 1726. aastal asutas Katariina I Kõrgeima Salanõukogu, mis teostas riigivalitsemist.
1727. aastal määrati Ostermann suurvürst Pjotr Aleksejevitši (tulevase keiser Peeter II) õpetajaks.
Pärast keisrinna Katariina surma, sai Venemaa keisriks 1727. aasta maikuus noor Peeter II, kes Ostermanni mõjutusel kõrvaldas Aleksandr Menšikovi Peterburist ning likvideeris ta mõjuvõimu Venemaa keisrikojas ja riigiaparaadis.
Ostermann säilitas oma kõrge ametikoha Välisasjade Kolleegiumis Peeter II valitsusasja lõppu 1730. aasta jaanuaris.
Uue Venemaa keisrinna, Kuramaa hertsoginna Anna Ivanovna "valimisel" Kõrgeima Salanõukogu poolt Ostermann ei osalenud ning kui Anna Ivanovna pärast keisrinnaks kroonimist Kõrgeima Salanõukogu poolt enne keisrinnaks saamist esitatud nõudmistest taandus, likvideeris Kõrgeima Salanõukogu ja toetus ta riigivalitsemisel mittevenelastest riigiametnikele, kelle seas Ostermann saavutas silmapaistva koha.
Ostermann määrati keisrinna Anna Ivanovna poolt 1730. aasta märtsis senaatoriks, aprillis aga tõsteti ta krahviks, kingiti ka maavaldused Liivimaal ning immatrikuleeriti Liivimaa ja Eestimaa rüütelkonna (20. juuni 1732) matriklisse.
Kõrgeima Salanõukogu asemel moodustas keisrinna Ministrite Kabineti, kuhu kuulus ka Ostermann 2. kabinet-ministrina, 1733. aastal määrati Ostermann Sõjamerekomisjoni esimeheks.
1735. aastal peeti Ostermanni juhtimisel Venemaa ja Pärsia vahel läbirääkimisi, mille tulemusena sõlmiti ühine Ganja kaitseleping ning tagastati Venemaale Bakuu ja Derbenti linn, Kaspia mere ääres.
1736. aastast Ostermann haigestus ning oli alaliselt oma elukohas, 1740. aastal enne keisrinna Anna Ivanovna surma soovitas ta määrata lapseeas keisrikandidaadi Ivan Antonovitši regentvalitsejaks Ernst Johann Bironi.
Falster
Falster on saar Läänemeres. Kuulub Taanile.
Julius Grüntal
1917 lõpetas Moskva Ülikooli füüsika-matemaatika teaduskonna.
Töötas õppejõuna kesk- ja kutsekoolides ning gümnaasiumides. Alates 1938 koolide peainspektor keskkoolide alal.
Falster
Pindala 514 km². Elanike arv 43 400 (1. jaanuar 2010).
Kitsaste väinadega eraldatud Møni, Sjællandi ja Lollandi saarest, kahe viimasega ühendatud sildade kaudu.
Taani lõunapoolseim osa.
Glas
thumb|Glas 1700GT Glas (täisnimega Hans Glas GmbH) oli Saksamaa autotooja, mis tegutses Dingolfingis.
Ettevõte asutas Andreas Glas 1895 auru jõul töötavate põllumajandusmasinate remonditöökojana. 1905. aastal hakati tootma õmblusmasinaid. Esimesel aastal toodeti 10 õmblusmasinat, 1906. aastal juba 20 ja 1908. aastal juba 254 õmblusmasinat. 1908 asutas ta harukontori Dingolfingis.Esimesel aastal tootis see 150 masinat, edaspidi veel rohkem.