cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Patküla vald
Senise Patküla valla maa-alast, välja arvatud Roksi nr. 10, 11 ja A-93 ning Viljärv nr. 9-a ja 9-b talude maa-alad ja Väike-Emajõe ääres asuva tüki põhjapoolse osa maa-ala kuni Peedukse taluni, viimane kaasa arvatud; osaliselt senise Jõgeveste valla maa-alast; osaliselt senise Lõve valla maa-alast; osaliselt senise Holdre valla metsa maa-aladest; senise Koorküla valla maa-alast; senise Helme valla maa-alast, välja arvatud Purde küla ning Väike-Emajõe ja Pikasilla lähedal asuvate lahustükkide maa-aladest Helme vald.
Rahvahääletus põhiseaduse muutmiseks (oktoober 1933)
Rahvahääletus põhiseaduse muutmiseks toimus 14., 15. ja 16. oktoobril ja korraldati uue põhiseaduse poolt või vastu hääletamiseks. Läbisaamiseks oli vajalik 50 protsenti ehk 381 537 poolthäält.
Rahvahääletuse ajal kehtis kogu riigi maa-alal 11. augustil 1933 kehtestatud kaitseseisukord, ajalehed seisid tsensuuri all ja sõnavabadus koosolekutel oli piiratud.
Oggau am Neusiedler See
Oggau am Neusiedler See (horvaadi: Cokula, ungari: Oka) on turulinn (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Eisenstadt-Umgebungi ringkonnas.
Rahvahääletus põhiseaduse muutmiseks (oktoober 1933)
Rahvahääletusel said suure ülekaalu poolthääled. Samuti oli suur rahva aktiivsus, kui juba Tallinnas käis hääletamas 78,3 protsenti hääleõiguslikest kodanikest. Artur Sirk ütles 19. novembril 1933: "Meie ei tohi mitte sattude võidujoovastusse ning kirjutada seda suurt võitu eneste arvele ."
Oggau am Neusiedler See
pisi|tühi|Kirik
Dejan Lovren
Dejan Lovren (sündinud 5. juulil 1989 Zenicas) on Horvaatia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Venemaa kõrgliiga klubis Peterburi Zenit ja Horvaatia jalgpallikoondises.
Rahvahääletus põhiseaduse muutmiseks (oktoober 1933)
Johannes Maide kirjutas: "Tõepoolest, nimetatagu meile riik maailmas, kus riigivõim neli korda järgemööda on sattunud vastollu rahva tahtega ja kus rahvas siiski pole haaranud temale kuuluva loomuliku õiguse – revolutsiooni – järele, vaid kannatlikult on käinud temale jäetud raskelt teostatavat rahvahääletuse teed !"
Dejan Lovren
Lovren alustas karjääri Zagrebi Dinamos. 2010. aasta jaanuaris liikus ta Lyoni, kus mängis kolm ja pool hooaega. 2013. aastal sõlmis ta lepingu Southamptoniga ja siirdus aasta hiljem 20 miljoni naela eest Liverpooli.
Rahvahääletus põhiseaduse muutmiseks (oktoober 1933)
Seoses rahvahääletusel saadud poolthäälte enamusega, astus 17. oktoober 1933 tagasi Jaan Tõnissoni neljas valitsus. Valitsuse tagasiastumise üle rõõmustasid eriti põllumehed. Avalikes kõrtsides kogunesid rahulolevad inimesed, kes laulsid isamaaliseid laule ja valitses sotside ja juutide vaenulik meeleolu. Põhiseaduse muutmise vastu oli sotsialistid. Enne rahvahääletust, olid poolthääletamise otsuse vastu võtnud 13. oktoobril Tartu üliõpilased, ja loomulikult vabadussõjalased. (Ajaleht "Kaja" 18. ja 19. oktoober 1933)
Dejan Lovren
Pärast kuut aastat Liverpoolis liitus ta 2020. aasta juulis 12 miljoni euro eest Peterburi Zenitiga, kellega sõlmis kolmeaastase lepingu.
Rahvahääletus põhiseaduse muutmiseks (oktoober 1933)
Viited
== Riigikogu juhatuse 25. oktoobri 1933. a. otsus 14., 15. ja 16. oktoobril 1933 toimunud rahvahääletamise tagajärgede lõpliku kokkuvõtte ja rahva poolt samal rahvahääletamisel vastuvõetud "Eesti Vabariigi Põhiseaduse muutmise seaduse" väljakuulutamise kohta. ==
Dejan Lovren
Kuigi ta on sündinud Bosnia ja Hertsegoviinas, mängib ta Horvaatia koondises.
Rahvahääletus põhiseaduse muutmiseks (oktoober 1933)
Viited
RT 1933, 86, 627.
Riigikogu juhatus 25. oktoobril 1933, arvestades:
2) et Riigikogu valimise, rahvahääletamise ja rahvaalgatamise seaduse § 37 (RT 81 — 1933) esimese lõike alusel loetakse põhiseaduse muutmise eelnõu rahva poolt vastuvõetuks, kui eelnõu poolt on hääletanud vähemalt viiskümmend protsenti kõigi hääleõiguslike kodanike arvust, ning kuna rahvaalgatamise korras algatatud põhiseaduse muutmise eelnõu "Eesti Vabariigi Põhiseaduse muutmise seadus" rahvahääletamisel 14., 15. ja 16. oktoobril 1933 sai 739.416 hääleõiguslike kodanike arvust poolt 416.878 häält, seega üle viiekümne protsendi, mistõttu "Eesti Vabariigi Põhiseaduse muutmise seadus" rahva poolt on võetud vastu, —
otsustas kuulutada välja rahvaalgatamise korras algatatud ning rahva poolt rahvahääletamisel 14., 15. ja 16. oktoobril 1933 vastuvõetud "Eesti Vabariigi Põhiseaduse muutmise seaduse".
Algkirjale alla kirjutanud:
Lause moodustajad
Eesti keel
Kõikide lause moodustajate kohta on võimalik esitada küsimus ja leida ka asendaja.
Rahvahääletus põhiseaduse muutmiseks (oktoober 1933)
Viited
Riigikogu Esimees K. Einbund.
Lause moodustajad
Eesti keel
Näiteks lause Väike armas must kutsu vaatas konti närides, kuidas peremees kala püüab moodustajad on:
Rahvahääletus põhiseaduse muutmiseks (oktoober 1933)
Viited
Sekretär J. Loosalu.
Lause moodustajad
Eesti keel
KES vaatas? väike armas must kutsu = ''tema
Rahvahääletus põhiseaduse muutmiseks (oktoober 1933)
Viited
Asjadevalitseja E. Maddison.
Lause moodustajad
Eesti keel
MISSUGUNE kutsu? väike armas must = selline
Deana Noop
Deana Noop (sündinud 23. jaanuaril 1994 ) on eesti sisulooja ja juutuuber.
Lause moodustajad
Eesti keel
MIDA TEGI? vaatas konti närides, kuidas peremees kala püüab
Deana Noop
2017. aastal lõpetas Tartu Ülikooli bakalaureusekraadiga ajakirjanduse ja kommunikatsiooni erialal. Seejärel lõpetas ta Tartu Kutsehariduskeskuse juuksuri erialal.
Lause moodustajad
Eesti keel
KUIDAS vaatas? konti närides = sedasi
Aruküla raamatukogu
pisi|Aruküla raamatukogu, märts 2013 Aruküla raamatukogu on raamatukogu Aruküla alevikus Harju maakonnas. Raamatukogu aadress on Piiri tänav 12. Aruküla raamatukogus töötab avalik internetipunkt.
Lause moodustajad
Eesti keel
MIDA vaatas? kuidas peremees kala püüab = seda
KES püüab? peremees = tema
Deana Noop
Deana Noopil on sotsiaalmeedias tegutsenud juba 2017. aasta keskpaigast, kui alustas oma eestikeelse YouTube’i kanaliga deanabanana. 2019. aastal nimetas Baltic Brands Deana Noopi TOP 5 kõige mõjuvõimsama Instagrami kasutaja sekka Eestis.
Lause moodustajad
Eesti keel
MIDA püüab? kala = seda
Deana Noop
2018 aasta märtsis võitis ta Eesti Sotsiaalmeedia Auhinnad Playnupp raames läbi rahvahääletuse aasta uustulnuka tiitli.
Lause moodustajad
Lause moodustajate funktsioonid
Lause moodustajad täidavad lauses süntaktilisi, semantilisi ja pragmaatilisi funktsioone.
Deana Noop
Tema lapsepõlv möödus Elvas, praegu elab Tartus.
Lause moodustajad
Moodustajate süntaktilised funktsioonid
Lause moodustajad täidavad lauses teatud süntaktilisi funktsioone, s.t käituvad lauseliikmetena.
Lauseliikmete määratlemisel arvestatakse
Moodustajate semantilised funktsioonid
Semantilisest aspektist tähistab lause situatsiooni. Lause moodustajad täidavad lauses teatud semantilisi funktsioone, s.t tähistavad lausega väljendatava sündmuse komponente.
Kaks erinevat lauset võivad süntaktiliselt olla küll võrdsed, kuid semantiliselt erineva väärtusega, vrd näiteks lauseid "Vihma sajab" ja "Ema loeb".
Semantiline predikaat
Semantiliseks predikaadiks nimetatakse situatsiooni tüüpi väljendavat moodustajat. Semantilise predikaadi funktsiooni lauses täidab tüüpjuhul öeldis, mis on lause semantiline kese. Semantiline predikaat tingib lauses kindla arvu seotud laiendeid.
Predikaatverbi vorm osaleb lause subjekti referentide arvu, situatsiooni aja, modaalse hinnangu ja tegumoe väljendamisel.
Predikaatverbi semantilised funktsioonid:
Näiteks: Koer närib (öeldis) konti.
Näiteks: Vihma sajab (öeldis).
Näiteks: Kleit on (öeldis) kortsus (öeldistäide).
Lauses, mille moodustajate hulgas puuduvad osalaused ja/või infiniittarindid ning mida seetõttu nimetatakse elementaarlauseks, on ainsaks semantiliseks predikaadiks öeldis.
Näiteks: Tädi keedab (öeldis) sooja teed.
Lauses, kus on olemas öeldistäide, on semantiliseks predikaadiks öeldis koos öeldistäitega.
Näiteks: Lapsed on (öeldis) terved (öeldistäide).
Lauses, mille moodustajate hulgas on osalaused ja/või infiniittarindid ning mida seetõttu nimetatakse komplekslauseks, on mitu semantilist predikaati. Primaarse semantilise predikaadina talitleb öeldis ja sekundaarsete predikaatidena talitlevad kõrvallause öeldis (+ öeldistäide) ning infiniittarindite põhi.
Näiteks: Tüdruk, kes seal seisab (öeldis – sekundaarne semantiline predikaat), on sõbralik (öeldis + öeldistäide – primaarne semantiline predikaat).
Näiteks: Suve saabudes (sekundaarne semantiline predikaat) hakkab (öeldis – primaarne semantiline predikaat) päike soojemalt paistma (öeldis – sekundaarne semantiline predikaat).
Aktant
Aktantide semantiline funktsioon on situatsiooni osaliste rollide näitamine. Funktsioonide arv sõltub kirjelduse üksikasjalikkusest. Osa funktsioone avaldub vormiliselt vaid eripärases käände- või kaassõnakasutuses, osal on laiem süntaktiline taust. Viimaste hulka kuuluvad:
Tegevussubjekt
Aktanti, mis täidab lauses prominentseima osalise rolli ning on võrreldes teistega semantiliselt esile tõstetud, nimetatakse tegevussubjektiks. Erinevates lausetes võivad tegevussubjektiks olla erinevaid konkreetseid semantilisi funktsioone täitvad aktandid, kuid alati on selleks situatsiooni aktiivseimat osalist tähistav aktant. Kui lauses on olemas agent, siis talitleb see tegevussubjektina (a); kui lauses agenti pole, saab tegevussubjektiks kogeja või valdaja (b); kui ka neid pole, on tegevussubjekt tavaliselt vahend (c) jne. Nt
a) Mari loeb raamatut. b) Lapsel on palju mänguasju. c) Auto sõitis jalakäijale otsa
Alus ehk grammatiline subjekt on primaarne tegevussubjekt.
Tegevusobjekt
Tegevusobjekt on tegevussubjektile vastanduv aktant, mis väljendab seda, kellele või millele on lausega tähistatud tegevus suunatud. Tegevusobjekt võib esineda kas primaarselt grammatilise objektina ehk sihitisena (a), kuid võib esineda ka adverbiaalina (b). Nt
a) Ma kirjutasin kirja. Ema küpsetab kooki. b) Ma mõtlesin talle ~ tema peale.
Moodustajate pragmaatilised funktsioonid
Lause moodustajad täidavad lauses teatud pragmaatilisi funktsioone, s.t väljendavad teate elemente.
Lause peamine suhtlusülesanne on teate edastamine kuulajale. Seega
Velje järv
Velje järv on järv Venemaa Petseri rajooni Irboska vallas. 1920–1944 kuulus Petserimaa osana Eestile.
Järve pindala on 1,8 km², keskmine sügavus 1,5 m, suurim sügavus 3,8 m. Järvest voolab läbi Nalitsa oja (Velje oja).
Järvest idas asub Velje küla.
Velje järves leidub haugi, särge, ahvenat, latikat, roosärge, kokre, linaskit, luukaritsat ja teisi kalu.
Juhan Trump
pisi|Helilooja Juhan Trump oma koduaias Aruküla kohvikute päeval, 16. juulil 2011 Juhan Trump (sündinud 7. juulil 1964 Tallinnas) on eesti helilooja, muusik ja näitekirjanik.
Elulugu
Juhan Trump õppis seitse aastat Tallinna Muusikakeskkoolis viiulit, kuid õpingud jäid pooleli. Ta lõpetas 1982. aastal Tallinna 1. Keskkooli. Hiljem lõpetas ta Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli koorijuhtimise erialal ning 1992. aastal samal alal kaugõppes ka Tallinna Konservatooriumi.
1986–1989 töötas Juhan Trump Antsla Keskkoolis muusikaõpetajana. 1998–1999 töötas ta Aruküla rahvamaja juhatajana. 1989. aastal asus tööle ka Aruküla Huvialakeskuses Pääsulind. Huvialakeskuses Pääsulind on ta töötanud muusikalooõpetajana, kuid alates 2002. aastast on ta juhendanud samas ka koolibände ja 2010. aastate kutsus kokku Aruküla Huvialakeskuse Pääsulind puhkpilliorkestri.
Ta on õpetanud muusikat ka Pikavere Põhikoolis ja muusikalugu Kose Muusikakoolis.
Looming
2004. aastal avaldas Juhan Trump oma autorilaulude CD "Öine laul", millel ta esines koos abikaasa Mae Trumbiga. Mae ja Juhan Trump on esinenud duona ka kontsertidel. 2012. aastal andis ta välja lastelaulude CD "Väike laul sõbrale". 2013. aasta alguseks oli tal (koos kaasautoritega) ilmunud kaks plaati ja neli laulikut (neist kaks koos Toomas Volliga).
2011. aasta Isadepäeva kontserdil Estonia kontserdisaalis kõlas avalauluna Juhan Trumbi "Nagu muinasjutt" Eesti Lastekoori esituses.
Juhan Trumbi "Hoolimise laul" valiti 2013. aastal Keilas toimunud Harjumaa Laulu- ja Tantsupeo repertuaari. Laul kanti ette ühendkooride esituses Harjumaa Sümfooniaorkestri saatel. Kooriseade autor on Juhan Trump, orkestriseade tegi Mart Jürisalu.
2014. aastal kõlas "Laul õpetajast" Eesti Televisiooni otse-eetris aasta õpetaja galal, kus laulu esitas Karl-Erik Taukar.
2020. aasta seisuga oli Juhan Trump kirjutanud sadakond lastelaulu. Neist ühe menukamana on ka rahvusvahelist huvi äratanud laul "Kui lapsepõlv albumipiltideks saab". Lisaks on ta kirjutanud Aruküla kohalikule näiteringile näitemänge.
Isiklikku
Juhan Trump on abielus, tal on 3 poega. Poeg Janno Trump tegutseb samuti muusikuna. Tema vend on raadioinsener ja tehnikateadlane Tõnu Trump.
Juhan Trumbi vanaisa oli eesti ehitusettevõtja Johannes Trump.
Cass Gilbert
pisi|Cass Gilbert, 1907 pisi|Cass Gilbertit kujutav arhitektuurne detail [[Woolworth Buildingu fuajees New Yorgis]] Cass Gilbert (24. november 1859 Zanesville Ohio osariik – 17. mai 1934 Brockenhurst Inglismaa) oli prominentne ameerika arhitekt, arhitekt Cass Gilbert juuniori isa.
Ta oli varane kõrgehitiste pooldaja ja nendele tee rajaja. Esimene tema projekteeritud hoone New Yorgis oli 1900. aastal valminud Broadway-Chambers Building. Teised tema silmapaistvamad arhitektuuriteosed on uusgooti stiili nüanssidega kõrghooned Woolworth Building (1913) ja New York Life Building (1928). Hiljem projekteeris ta koos pojaga veel ühe kõrghoone – USA kohtumaja (1936).
Ta projekteeris avalike hoonetena ka selliseid arhitektuurilisi vaatamisväärsusi nagu Ameerika Ühendriikide ülemkohtu hoone. Gilbert projekteeris ka arvukalt muuseume (nt Saint Louis Art Museum) ja raamatukogusid (nt Saint Louis Public Library) ning osariikide parlamendihooneid ehk kapitooliume (nt Minnesota, Arkansase ja Lääne-Virginia osariigi kapitooliumid).
On väidetud, et tema uusbarokses beaux-arts ' i stiilis avalikud hooned kajastasid optimistlikku ameerika mõttelaadi, et riigi rahvas päris kreeka demokraatia, Rooma õiguse ja renessansliku humanismi. Gilberti saavutusi tunnustati juba tema eluajal; aastail 1908–1909 oli ta Ameerika Arhitektide Instituudi president.
Uurimisgrupp
Teaduslikus uurimistöös või arendustöös võib uurimisgrupp olla omaette struktuuriüksus või mõne struktuuriüksuse formaalne või mitteformaalne alamosa.
Kruhłaje rajoon
Kruhłaje rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 882 km². 2015. aasta seisuga elas seal 14 386 inimest.
Rajoon moodustati 17. juulil 1924. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Ciacieryni, Fiłatava, Komsieničy, Kruhłaje ja Lasnyja külanõukogu. Halduskeskus on Kruhłaje linn.
Rajooni suurim jõgi on Druć, teine tähtsam jõgi on selle lisajõgi Vabič; suurem jõgi on veel Moža. Rajooni territooriumi lõunaosa asub Kesk-Biarezina tasandikul, 160–180 meetri kõrgusel merepinnast.
2009. aasta seisuga olid elanikest 94,46% valgevenelased, 4,05% venelased ja 1,49% oli teistest rahvustest. 86,9% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 11,92% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 66,73% elanikke, vene keelt aga 25,65%.
Roosa võrkheinik
Roosa võrkheinik (Rhodotus palmatus) on Physalacriaceae sugukonda kuuluva võrkheiniku (Rhodotus) perekonna liik.
Esimesena kirjeldas perekonna Rhodotus tüüpliiki teaduslikult 1785 nime all Agaricus palmatus prantsuse botaanik Jean Bulliard.
Ta on Eestis arvatud I kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Nasa X lennukid
alt=NASA X-lennukid|pisi|262x262px|NASA X-lennukid päripäeva vasakult paremale: D-558-II, XF-92A, X-5, X-1, X-4 ja D-558-I X-lennukid on NASA loodud eksperimentaal- ja katselennukid, mille eesmärk on testida, uurida ning arendada uusi tehnoloogiaid lennunduses. Need lennukid olid esimeste seas, mis ületasid ülehelikiiruse, lendasid rakettmootoritega, kasutasid erineva noolsusega tiibu ja palju muud. X-lennukite nimi on tulnud USA kaitseministeeriumi õhusõidukite nimetamise protokollist, milles „X“ tähistab eksperimentaalset õhusõidukit, kuid sinna kuuluvad veel helikopterid ning kosmose- ja keskmaaraketid. Eksperimentaallennuk on lennuki prototüüp, mis on ehitatud eesmärgiga uurida kindlaid lennunduse või aerodünaamilisi aspekte. Tänu katselennukitele on lennuinseneridel võimalik arendada võimsamaid, efektiivsemaid ja odavamaid õhusõidukeid.
Praegu on tähisega „X“ eksperimentaallennukeid kokku 61 tükki, kuid nendest kõik ei ole lennanud või planeeringu faasist kaugemale jõudnud. Mis muudab nende lennukite eristamise veel segasemaks on see, et osadel X-õhusõidukitel oli palju sama tähisega mudeleid ning on ehitatud palju teisi eksperimentaallennukeid, mis pole saanud „X“ tähist. Mõned esimesed eksperimentaallennukid on tähistatud veel XS-iga, kus „S“ tähistab supersonic’ut. NASA ajaloolase, Bill Barry sõnul on X-lennukite tähistus ajaloo jooksul muutunud väga laiatarbeliseks ja tänapäeval viitab see pigem kõrgtehnoloogilistele õhusõidukitele.
Esimene X-lennuk
alt=Bell X-1-2 lennuk|pisi|219x219px|X-1-2 Californias Muroci õhuväebaasis 1944. aastal alustati NACA (varasem NASA) ja USA õhuväe koostöös esimese ülehelikiirusel lendava X-lennuki projektiga. Esmalend toimus 1946. aasta algul, mil algselt katsetati lennuki stabiilsust, kontrollitavust ja muid parameetreid. Üle pooleteise aasta hiljem, 1947. aasta 14. oktoobril, mis oli ka lennuki viiekümnes lennukatse, saavutas rakettmootoriga X-1 esmakordselt ülehelikiiruse.
X-15
alt=Lennuk X-15 (NASA, 1960)|pisi|220x220px|Lennuk X-15 Kõige tähtsamaks X-lennukiks peetakse lennukit X-15, mis lendas üle viie Machise kiirusega ja on siiani kõige kiiremini lennanud mehitatud lennuk. Kolme rakettmootoriga X-15 esmalend oli 1959. aastal ja järgneva kümnendi jooksul tehti kokku 199 katselendu kolme erineva X-15 mudeliga. Mitteametlik kiiruse ja lennukõrguse rekord püstitati 1967. aasta 3. oktoobril, kui lennati 354 200 jala kõrgusel 6,7 Machiga. Lennukõrguse rekord purustati alles 2004. aastal SpaceShipOne’iga, kuid kiiruse rekordit pole seni ületatud.
X-15 põhieesmärk oli koguda informatsiooni aerodünaamilisest eripärast, mis tekivad lennates üle viie Machise kiirusega kosmose piiril. Sealjuures uuriti erinevate materjalide vastupidavust suurtele temperatuuridele, mida lennuki kere pidi taluma nii suurtel kiirustel kulgedes. Tänu katselennukile saadi rohkelt vajalikku informatsiooni, mis hiljem oli aluseks tulevaste kosmoserakettide ja süstikute ehitusel.
Tulevik
pisi| [[Raal-tehnoanalüüs|CFD X-43A kiirusel mach 7]] 2017. aastal alustas NASA programmiga „New Aviation Horizon“, mille eesmärk on järgneva kümnendi jooksul leida loodussõbralikumaid tehnoloogiaid, et lennunuds vähem keskkonda resotaks. Selle kümne aasta jooksul tahetakse valmistada ja katsetada viit erinevat „X“ tähisega eksperimentaallennukit, mille eesmärk on leida loodussäästlikumaid võimalusi lennunduses.
Hanka järv
Hanka (vene keeles Ханка, hiina keeles 興凱湖) on järv Venemaa ja Hiina piiril Hanka looduskaitsealal.
Goliševa
Goliševa (ka Aizgārša, vanasti ka Goliševo, Golišova või Gološova, latgali keeles Golyševa või Golyšova) on küla (vidējciems) Lätis Ludza piirkonnas, Goliševa valla halduskeskus.
Hanka järv
Hanka on Kaug-Ida suurim siseveekogu. Selle pindala on 4070 km².
Goliševa
Goliševa asub merepinnast 105 meetri kõrgusel Ludza jõe kaldal. Asula jääb piirkonna keskusest Kārsavast 16 ja Riiast 293 kilomeetri kaugusele. Külas on rahvamaja, algkool, raamatukogu ja Aizgārša postkontor. Goliševas on ka õigeusu kirik. Külas asub Aizgārša piirivalvekordon, kuni aastani 2004 asus seal ka piiriületuspunkt.
Hanka järv
Järve suubub mitu jõge, sealhulgas Ilistaja, Melgunovka ja Komissarovka. Järvest voolab välja Sungatša jõgi (Ussuuri lisajõgi).
Goliševa
Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kārsava piirkonda.
Hanka järv
Järve ääres asub Kamen-Rõbolovi küla.
Goliševa
Aastal 2008 oli külas 243 elanikku, aastal 2020 aga 202 elanikku. Aastal 2022 oli elanikke 189. pisi|tühi|Goliševa kirik
Hanka järv
thumb|left
Elustik
Järves elab 75 liiki kalu. Nendest iseloomulikumad on saasan, Chanodichthys erythropterus, amuuri säga, haug, valge ja kirju pakslaup, valgeamuur, madupea, hõbekoger, mongoli roosärg. Järves elab ka seitse liiki kahepaikseid, nende hulgas ka kaug-ida ehk hiina kilpkonn.
Kaiseri mäed
thumb|Kaiseri mäed vaadatuna lõunast
Kaiseri mäed (saksa: Kaisergebirge, tõlkes 'Keisrimäed') või lihtsalt Kaiser on mäestik Põhja-Lubjakivialpides ja Ida-Alpides. See koosneb kahest peamisest mäeahelikust – Zahmer Kaiser ("õrn või loid keiser") põhjas ja Wilder Kaiser ("metsik või raevukas keiser") lõunas. Kogu mäestik asub Austria Tirooli liidumaal Kufsteini ja St. Johann in Tiroli vahel. Kaiseri mäed pakuvad mõnd kõige ilusamat maastikku kogu Põhja-Lubjakivialpides.
Jaotised
Kaiseri mäed jagunevad Wilder Kaiseri või Wild Kaiseri mäeahelikuks, mis moodustub peamiselt paljast lubjakivi kaljust, ja Zahmer Kaiseriks, mille lõunakülg on kaetud peamiselt mägimändidega. Need kaks mäestikku on ühendatud 1580 m kõrge Stripsenjochi kuru kaudu, kuid neid eraldab läänes Kaisertal ja idas Kaiserbachtal. Kokku on Kaiseri ulatus umbes 20 km ida-lääne suunas ja umbes 14 km põhjast lõunasse, mis annab kogupindalaks umbes 280 km². Zahmer Kaiser murrab vaevu 2000 m piiri (Vordere Kesselschneid). Wilder Kaiseri kõrgeim tipp on Ellmauer Halt Kufsteinis (2344 m). On veel umbes 40 muud tippu, sealhulgas palju tuntud ronimistippe, nagu Karlspitzen, Totenkirchl, Fleischbank, Predigtstuhl, Goinger Halt, Ackerlspitze ja Maukspitze.
1050px|thumb|center|Wilder Kaiser vaadatuna põhjast 1050px|thumb|center|Kaiseri mäed vaadatuna lõunast
Looduskaitseala
Juba 1920. aastatel nõudsid üksikud loodusearmastajad, sealhulgas "keiser paavst" Franz Nieboer, Kaiseri ainulaadse looduspiirkonna suuremat kaitset. Kaitse peamine eesmärk oli vältida Kaiseri mägede arengut köisraudteede ja maanteede abil. Nendel päevadel olid sellised ideed edutud. 1961. aastal, pärast referendumit, otsustati luua looduskaitseala, mis avati ametlikult 19. aprillil 1963. Kaitseala, mis kattis kõik Wilder ja Zahmer Kaiseri tipud, on pindalaga 102 km² ning asub Kufsteini, St. Johann in Tiroli, Ebbsi, Ellmau, Goingi, Kirchdorf in Tiroli, Scheffau ja Walchsee valdade territooriumil. Looduskaitseala maapinna kõrguste vahe on 480 m kuni 2344 m Ellmauer Halti tipus. Ainus tehislik tõstuk kaitsealal on tooltõstuk Brentenjochi sadulale. Teised tõstukiprojektid ei realiseerunud looduskaitseala tõttu. Pikka aega oli maantee ehitamine Kaisertali kuumalt vaidlustatud, kuna see oli ainus ilma teedeta asustatud org Austrias. Kaisertali maantee, mis kulgeb praegu Ebbsist Anna tunneli (813 m pikk) kaudu Kaisertali, avati 31. mail 2008. See ehitati Ebbsi valla poolt erateena kasutamiseks ainult väga kitsale rühmale kasusaajatele: elanikud, talunikud, ametiasutused ja turvalisusfunktsioonidega organisatsioonid.
Looduskaitseala taimestik ja loomastik on väga rikas. Kaiseri mägedes on umbes 940 liiki õistaimi, 38 liiki sõnajalgu ja üle 400 liigi samblais. Seente ja samblike kolooniad on väga rikkalikud, esindatud on vastavalt 100 ja 236 liiki. Metsapiirkond koosneb peamiselt pöögi, nulu ja kuuse segametsast. Jalamil on ka saari ja mägivahtraid ning päikesepaistelistel külgedel leppi. Luhad, viletsad rohumaad ja karjamaad on tüüpilised alpiheinamaad. Subalpiinses piirkonnas leidub tüüpilisi poolpõõsatüüpe nagu mägimänd ja roostelehine rododendron ning haruldane kääbusrododendron. Alpi polsterrasen ("pehmed rohumaad") leidub kogu teel tippu. On ka mitmesuguseid märgalasid, kaetud tüüpiliste taimedega. Jääaja protsesside tulemusena on Kaiser koduks ka paljudele haruldastele, osaliselt endeemilistele selgrootutele, nagu Allobobophora smaragdina (kollakasroheline vihmauss), sulgsuulane, ning arvukalt ämblikke ja liblikaid. Tüüpilised selgroogsed on alpi ja tähniksalamander, harilik silenastik, harilik rästik (ebatavalised värvivariandid), kunel, pähklinäpp ja harilik leethiir. Kõrgemates piirkondades on mägikits, kärp, lumemügri ja valgejänes. Tüüpilised linnud on mets-lehelind, väike-kärbsenäpp (Põhja-Tiroolis endeem), mägikrook, ronk, kivipääsuke, põhjatihane, lõuna-urvalind (Carduelis linaria rufescens), mägiraat, müürik ja teder - metsis ja lumepüü. Kaiseris esinevad röövlinnud on kanakull, raudkull, kaljukotkas, kodukakk, värbkakk ja karvasjalg-kakk.
Ajalugu
Kaiseri turismiarendus algas 19. sajandi teises pooles. Enamus selle tippude dokumenteeritud esmavallutusi pärinevad sellest ajast kuni sajandivahetuseni. Siiski on tõenäoline, et enamik tippe oli aeg-ajalt kohalike poolt juba vallutatud, ilma igasuguse arvestuseta. 19. sajandi lõpust Esimese maailmasõjani oli aeg, kui Wilder Kaiseri lubjakiviseinad olid Müncheni ronimisstseeni häll, kui ronimise tuntud teerajajad, nagu Hans Dülfer, arendasid täiesti uusi ronimistehnikaid ja stiile.
Peamiselt enne Esimest maailmasõda arendatud, mõnikord kõrgelt tehnoloogiakesksed ronimisstiilid ja tehnikad mõjutasid ronimist Kaiseril kuni 1960. aastateni. 1977. aastal viidi Reinhard Karli ja Helmut Kiene poolt Fleischbankil sisse VII kategooria ronimine Pumprisse vaba tõusuga. 1970. ja 1980. aastatel avati Kaiseri mägedes kogu ulatuses mõnikord väga rasked sportliku ronimise marsruudid. Praegu on kõige keerulisem marsruut "Keisri uued rõivad" (Des Kaisers neue Kleider, kategooria X+) Stefan Glowaczi poolt Fleischbanki haripunktis.
Wilder Kaiseri olulised tipud ja marsruudid
thumb|450px|Wilder Kaiseri lõunakülg vaadatuna Ellmaust
Zahmer Kaiseri olulised tipud
thumb|300px|Zahmer Kaiser vaadatuna [[Stripsenkopfilt]]
Naabermäerühmad
Kaiser külgneb järgmiste Alpi mäerühmadega:
Mõõtenõud
Mõõtenõud on nõud, mida kasutatakse vedelike ja gaaside ruumala mõõtmiseks.
Mensuurid ja mõõtesilindrid
Mensuurid ja mõõtesilindrid on silindrilised või koonilised klaasist anumad, millel on gradueering. Neid kasutatakse vedelikuhulkade ligikaudseks mõõtmiseks (nt puhverlahuste valmistamisel, protsendiliste lahuste valmistamisel, lahuste hapustamisel jne).
Mensuurid on koonilise kujuga ja mõõtesilindrid silindrilise kujuga. Täpsem on mõõtesilinder.
Mõõtekolvid
pisi|130px|Mõõtekolvid Mõõtekolvid on seisukolvid (millel on pikk peenike kael) täpse kontsentratsiooniga lahuse valmistamiseks või analüüsitava aine lahjendamiseks kindla ruumalani. Kolvi suu suletakse korgiga (kummi-, plastist lihv- või klaasist lihvkork).
Mõõtekolb täidetakse kaelal oleva ringikujulise mahumärgini, mis näitab ühtlasi kolvis sisalduva vedeliku täpse ruumala milliliitrites.
Klaasi märgavate vedelike väljavalamisel jääb õhuke vedelikukile kolvi seintele ning välja valatud vedeliku ruumala on pisut väiksem kolvi mahust (täpne ruumala on ainult mõõtekolvi sees).
NB! Mõõtekolbe ei tohi kuumutada! Mõõtekolb on lameda põhjaga ja kuumutamisel ei jagune rõhk kolvi sees ühtlaselt ning kolb võib puruneda.
Pipetid
Pipettideks nimetatakse klaastorusid, mis on ühest otsast peeneks tõmmatud. Neid kasutatakse vedelike ruumalade täpseks mõõtmiseks.
Maht- ehk Mohri pipetid
Mõõtpipetid pisi|90px|Gradueerimata ja gradueeritud Mõõtpipettidega mõõdetakse mis tahes ruumala gradueeritud osa piirides. Täpseks mõõtmiseks peavad pipetid olema puhtad ja kuivad või siis korduvalt mõõdetava vedelikuga loputatud.
Mõõtpipetid jagunevad kaheks:
Mikropipetid
Mikropipetid on mõeldud väga väikeste vedeliku ruumalade mõõtmiseks.
Pipeteerimise üldnõuded
Pipettide täitmisel asetatakse ots sügavale mõõdetavasse vedelikku, vältides õhu sattumist pipetti ning vedeliku sattumist suhu. Vedelik imetakse pipetti ettevaatlikult veidi üle mahumärgi. Kui vedelik on jõudnud mahumärgini, suletakse pipett kiiresti nimetissõrmega ja tõstetakse vedelikust välja. Sõrme õige vähe kergitades lastakse vedelikul voolata mahumärgini. Edasi tõstetakse pipett varem valmis pandud nõusse, vedelikul lastakse vabalt välja voolata, kusjuures pipett hoitakse viltu ja ots toetatakse vastu nõu seina. See tagab pipeti täieliku tühjenemise. Kui vedelik on pipetist välja voolanud, siis oodatakse 3–5 sekundit ning eemaldatakse pipett. Sellesse jäänud viimast vedeliku tilka ära ei raputata. NB! Suuga ei tohi imeda agressiivseid vedelikke (happed ja alused), sest need võivad kahjustada suu limaskesta ja halvemal juhul põhjustada tõsiseid õnnetusi. Agressiivsete vedelike puhul kasutatakse kummipirne (spetsiaalsed vahendid vedeliku pipeti sisse imemiseks).
Automaatpipetid
Automaatpipette kasutatakse väikeste vedelikuhulkade (mikroliitrites) täpseks mõõtmiseks. Väikeste koguste kasutamisel kulub vähem uuringu materjali ja reagente. Kuna tänapäeval on analüüsimeetodid väga tundlikud, siis on väga oluline täpselt pipeteerida. Pipeteerimisel tekkivad vead toovad kaasa suure vea analüüsi lõpptulemustes.
Pipeti ehitus
pisi|130px|Automaatpipett
Pipeteerimise tehnikad
Klassikaline meetod Klassikalist meetodit kasutatakse kõige rohkem. Selle meetodiga on pipeti otsakusse mõõdetav vedeliku hulk võrdne väljalastava hulgaga.
Klassikalise meetodi etapid on järgmised:
See meetod sobib reagentide ja suuremate vedelikuhulkade pipeteerimiseks.
Reversiivtehnika on klassikalisele meetodile vastupidine
Selle meetodiga saab pipeteerida vedelikke, mis on viskoossed. Samuti sobib see väikeste vedelikuhulkade puhul.
Pipeteerimise etapid on järgmised:
NB! Vahepeal pöialt kolvi pealt ära ei võeta!
Selle meetodi puhul on kogu aeg üleliigne kogus vedelikku otsakus.
Vere pipeteerimise meetod
Selle meetodi puhul loputatakse kõigepealt pipeti otsak mõõdetava vedelikuga. Seda meetodit soovitatakse kasutada kõikide vedelike puhul.
Automaatpipettide hooldus
Automaatpipettide hooldamiseks kasutatakse spetsiaalseid pesuvahendeid ja harju. Kõigepealt tuleb pipett lahti monteerida, keerates käepidet kellaosuti liikumisele vastassuunas ja skaala osa kellaosuti liikumise suunas. Pestavad osad on kolb, vedru ning sisse- ja väljalasketoru. Esialgu tuleb neid pesta pesuvahendi lahuses ja seejärel loputada 70-protsendilise etüülalkoholilahusega. Enne pipeti kokkumonteerimist peab määrima pestud osad üle spetsiaalse silikoon-määrdeõliga. Pärast määrimist võib pipeti lõplikult kokku panna ja lõpuks reguleerida maht. NB! Kolb tuleb kinnitada korralikult.
Büretid
Büretid kinnitatakse laboratooriumi statiivile vertikaalselt statiiviklambri abil. Kui klambrid on metallist, siis pannakse nende otsa kummivoolikud või tehakse korgist vahetükid, et kinnitamisel büretti mitte katki litsuda. Bürett täidetakse lehtri kaudu ülespoole nulljoont. Enne täitmist on soovitatav bürett läbi loputada lahusega, mida soovitakse sinna viia. Büretti loputatakse sellepärast, et seintelt ja sulgurist eemaldada vett. Kui büreti silindriline osa on täidetud, avatakse kraan või näpits ning täidetakse büreti nina allpool näpitsat või kraani lahusega. On oluline, et ninna ei jääks õhumulle.
Õhk eemaldatakse büreti ninast järgmiselt: kapillaariga kummivoolik painutatakse üles ja avatakse näpits, seejuures eemalduvad õhumullid kiiresti. Kraaniga bürettidest õhk nii kergesti ei eemaldu. Kraaniga nina lastakse lahusesse ja teisest otsast imetakse kraani veidi vedelikku; seejuures lähevad õhumullid büreti silindrilisse ossa. Klaaskraanidega bürette ei tohi kasutada leeliste lahuste puhul, sest sel juhul liibub kraan tugevasti kinni ja seda ei saagi enam avada. Kummile mõjuvate ainete (jood, kaaliumpermanganaat, hõbe jne) jaoks ei tohi kasutada kummivoolikuga bürette.
Büretilt lugemi võtmisel tulevad sageli vead. Eriti rangelt tuleb jälgida seda, et silm asuks lugemi võtmisel samas tasapinnas büreti vastava jaotusega. Kui vedeliku meniski äär ei lange täpselt mingi jaotuskriipsu kohale, siis tuleb sajandikmilliliitreid hinnata silma järgi. Lugemise täpsus on 0,02–0,03 ml. Samasuguse täpsusega tuleb lugemid kanda töö protokollidesse. Näiteks: 15,00, mitte mingil juhul 15,0 või 15.
Vedelikku ei tohi liiga kiiresti büretist välja voolutada, sest sel juhul ei jõua vedelik büreti seinalt alla valguda ja tekib nn järeljooksuviga.
Kiudkanal
Kiudkanal (ingl. Fibre Channel e FC) on võrgutehnoloogia, mis on mõeldud andmete salvestamiseks arvutivõrku.
Olemasolulause
Olemasolulause ehk eksistentsiaallause on mittenormaallause ehk markeeritud lausetüüp, mis esitleb kuulajale uusi osalisi või situatsioone.
Eesti keele olemasolulause omadused
Eesti keeles on olemasolu võimalik väljendada omaette lausetüübiga. Sellesse lausetüüpi kuuluvaid lauseid nimetatakse olemasolulauseteks ehk eksistentsiaallauseteks. Olemasolulause esitleb kuulajale uusi osalisi või situatsioone, mis liidetakse tuttava koha või ajaga. Tüüpiline olemasolulause algab koha- või ajamäärusega ja selle öeldiseks on tegusõna olema vorm. Olemasolulause alus paikneb tavaliselt lause lõpus ja võib olla nii nimetavas kui ka osastavas käändes.
Olemasolulause ei täida siiski alati kõiki nimetatud tingimusi, vaid selles võib ära jääda määrus, erineda võib sõnajärg ja olema asemel võib olla mingi teine olemasolu väljendav tegusõna.
Erinevalt normaallausest langeb olemasolulauses tegevussubjekt grammatilise subjektiga kokku, pragmaatiline subjekt aga mitte. Kogeja-omajalauses seevastu langeb tegevussubjekt pragmaatilise subjektiga kokku, grammatiline subjekt aga mitte.
Soome keele olemasolulause omadused
Soome keeles kasutatakse üsna samasugust olemasolulauset kui eesti keeles. Tüüpiline soome keele olemasolulause algab kohamäärusega, selle öeldiseks on tegusõna olla vorm ja selle alus on osastavas käändes.
Olemasolulause muudes keeltes
Mitmes indoeuroopa keeles ei ole olemasolu väljendamiseks omaette lausetüüpi ja olemasolu tuleb väljendada näiteks formaalse subjektiga, nagu rootsi keeles: Det finns en fotbollsplan bakom skolan 'Kooli taga on jalgpalliväljak' või saksa keeles: Es gab damals noch keine Straßenbahn 'Siis polnud veel trammi'.
Eesti keele olemasolulause ei ole siiski erandlik. Näiteks jaapani keeles saab moodustada tegusõnaga olemasolulause, mis meenutab eesti keele olemasolulauset: Niwa ni kodomo ga imasu 'Hoovis on laps'.
Vene keeles seevastu väljendatakse olemasolu sõnajärjega ilma tegusõnata: Na stolé lámpa 'Laual on lamp'.
Ersa keeles on võimalik olemasolulauset moodustada nimisõna pööramise teel: эстонан 'olen eestlane' (эстон 'eestlane' + verbi 1Sg sufiks).
T-62
T-62 on Nõukogude Liidu lahingutank, mida hakati arendama 1950. aastatel ja mis võeti relvastusse 12. augustil 1961. 1960. ja suuresti ka 1970. aastatel oli see põhiline Nõukogude Liidu lahingutank, mis külma sõja lõpuks moodustas 24% NSV Liidu tankiarsenalist.
1934. aasta Eesti meistrivõistlused kergejõustikus
1934. aasta kergejõustiku Eesti meistrivõistlused.
T-62
Ajalugu
T-62 loodi edasiarendusena tankiseeriast T-54/T-55. Kasutati mitmeid eellase disainielemente, nt paksult soomustatud torni. Erinevalt senistest, vintrauaga kahurit kasutavatest mudelitest, oli T-62 esimene sileraudse kahuriga tank ja suutis seetõttu tulistada APFSDS-laskemoona.
1980. aastatel prooviti tanki lahinguvõimet parandada. Kuid pearelva välja vahetada või muud olulist muuta ei õnnestunud. T-62M moderniseerimine hõlmas täiendava tornisoomuse paigaldamist, mis lisas tornile iseloomulikud "kulmud". 580 hj mootori asendati 690 hj mootoriga, lisati laserkaugusmõõtja ja 115 mm kahur sai laserjuhtimisega raketid 9K116-2.
Umbes 20 000 tankist moderniseeriti 785, kusjuures kõik tankid ei saanud uut tehnikat, sest puudus oli mootoritest, tulejuhtimissüsteemi komponentidest, ballistilistest arvutitest jm. Nii jäid tuhanded T-62-d üldiselt 1950. aastate tehnoloogilisele tasemele. Sellele vaatamata kasutati lahingutegevuses neid Afganistani sõjas, Tšetšeenia sõdades ja Gruusia sõjas.
Vene-Ukraina sõda
Venemaa kasutas 2022. aastal sõjas Ukraina vastu T-62M-i ja T-62MV-d. Ukraina ühendas omavahel T-62-e kere BMP-2-e torniga, millest moodustus uus tuletoetussoomuk, mida nimetati BMPV-ks.
Rahvahääletused põhiseaduse muutmiseks
Rahvahääletused põhiseaduse muutmiseks toimusid aastail 1932–1933 1920. aasta Eesti vabariigi põhiseaduse muutmise eesmärgil.
Eellugu
1923. aastal peetud rahvahääletusel usuõpetuse üle (Rahvahääletus avalike algkoolide seaduse muutmiseks) ilmnes, et rahva kui formaalselt riigivõimu kõrgem teostaja (§ 27) ei jaga Riigikogu seisukohta ja I Riigikogu pidi seetõttu laiali minema. Seetõttu järgneva üheksa aasta jooksul enam rahvahääletusi ei korraldatud. 1926. aastal üritasid sotsialistid tühistada võõrandatud mõisate eest tasu määramist rahvahääletuse korras ja 1932. aastal üritasid vapsid maaomavalitsuste kaotamist rahvahääletuse korras. Mõlemal juhul oli tõenäoline, et rahvas ei jaga Riigikogu seisukohta ja Riigikogu keeldus küsimuse rahvahääletamisele panemisest. Erakonnad ei usaldanud oma valijaskonda. Mõlemal juhul oli vaieldamatu, et Riigikogu talitusviis ei olnud kooskõlas Põhiseadusega, märgib Artur Mägi.
29. septembril 1926 esitas Põllumeestekogude rühm Riigikogule esimese korrapärase põhiseaduse muutmise kava.
Rahvahääletused
Laskmata end häirida rahvahääletuste tulemustest, jäi V Riigikogu ka pärast rahvahääletusi edasi ametisse. Kuna 1934. aastal lükati uue põhiseaduse järgse VI Riigikogu valimised edasi, jäi V Riigikogu ka selle põhiseaduse kehtivusajal ametisse kuni 1937. aasta lõpuni, kuni 1. jaanuaril 1938 jõustus Rahvuskogu poolt vastuvõetud kolmas põhiseadus.
Kilptäilised
Kilptäilised (Coccoidae) on ülemsugukond putukaid nokaliste seltsist.
Sõjaväestatud piiriala
Sõjaväestatud piiriala oli provints Habsburgide monarhia ning hiljem Austria keisririigi ja Austria-Ungari lõunapiiril. See toimis kui sanitaarkordon Osmanite sissetungide vastu.
16. sajandil Ferdinand I poolt loomise ajal oli piirkond jagatud kaheks ringkonnaks sõjaväe erihalduses: Horvaatia sõjaväestatud piiriala ja Slavoonia sõjaväestatud piiriala. Esialgu kuulus Sõjaväestatud piiriala Horvaatia Sabori ja baani haldusalasse, kuid aastal 1627 läks see Habsburgide sõjaväe otsese kontrolli alla. Rohkem kui kaheks sajandiks jäi piirkond selle täieliku tsiviil- ja militaarvõimu alla, kuni Sõjaväestatud piiriala kaotamiseni aastal 1881.
17. sajandil laienes territoorium itta ja loodi uued alajaotused. Selleks ajaks ulatus see Kesk-Horvaatiast läänes Ida-Transilvaaniani idas ning hõlmas osi tänapäeva Horvaatiast, Serbiast, Rumeeniast ja Ungarist. Sel perioodil muutus ka kaitsesüsteem, tavapärasest garnisonimudelist 'sõdur-asunike' kogukondadeks.
Piirkonna elanikud olid tuntud kui Grenzer, või 'piirimehed'. Nad olid kolonistid, peamiselt horvaadid, serblased ja sakslased, kes lubasid kaitsta monarhiat maa-annetuste eest. Asunikest moodustatud sõjaväe rügemendid olid tekkinud põhjusel, et nad on kohal ja võitlevad ning on tuttavad kohaliku maastiku ja tingimustega. Varsti said nad suurepärase sõjaväelise maine.
Taust
Osmanite sõjad Euroopas põhjustasid Ungari kuningriigi – ja pärast seda Habsburgide monarhia – piiri nihkumise loode suunas. Suurem osa vana Horvaatia territooriumist sai kas Osmanite omaks või piirnes uute Osmanite valdustega.
16. sajand
Pärast 1526. aastat valis Horvaatia parlament Austria Habsburgid Horvaatia kuningateks ja keiser Ferdinand lubas Horvaatia parlamendile, et annab neile 200 ratsaväelast ja 200 jalaväelast, ja et maksab veel 800 ratsaväelase eest, keda juhivad horvaadid. Varsti asutas Habsburgide monarhia veel ühe kapitanaadi Bihaćis. Lühiajaliselt oli see kõik ka ebatõhus, kui aastal 1529 pühkisid Osmanid üle piirkonna, vallutasid Buda ja piirasid Viini, mõjudes laastavalt kogu Horvaatia piirialale.
Aastal 1553 reformiti piiriala esimest korda linnuste jadana, Ivan Lenkovići juhtimisel. Piir jagati kaheks: Horvaatia sõjaväestatud piiriala (Krabatische Gränitz) ja Ülem-Slavoonia sõjaväestatud piiriala (Windische, Oberslawonische Gränitz). Piiri Osmanite riigiga joonel Senj-Otočac-Slunj-Glina-Hrastovica-Sisak-Ivanić-Križevci-Đurđevac kindlustati mitme väiksema ja suurema linnusega. Uued kapitanaadid moodustati suuremates linnustes: Ogulin, Hrastovica, Žumberak, Koprivnica, Križevci ja Ivanić. Väiksemad linnused mehitati sakslastest jalaväe ja horvaatidest kergejalaväega. Suuremad linnused mehitati sakslastest raskeratsaväe ja horvaatidest kergeratsaväega. Alguses oli suurem osa kohalikest vägedest horvaadi põgenikud, kes pagesid Osmanite Dalmaatsiast ja Sise-Bosniast.
16. sajandi lõpul sai Horvaatia Sõjaväestatud piiriala tuntuks kui Karlovaci generalat ja 1630. aastatest sai Ülem-Slavoonia Sõjaväestatud piiriala tuntuks kui Varaždini generalat. 16. ja 17. sajandil võeti piiri sõjaväeline haldus Horvaatia baanilt ja parlamendilt (Sabor) ära ning anti ertshertsog Karli ja õukonna sõjanõukogu ülemjuhatuse alla Grazis.
17. sajand
Vaatamata Sise-Austria aadli rahalisele toetusele ei olnud Sõjaväestatud piiriala rahastamine piisavalt tõhus. Sõjaväe juhtkond Grazis otsustas proovida muid lahendusi kui palgasõdurite üksused. 1630. aastatel otsustas keiserlik kohus anda sisserändajatele piiril (uskokid, samuti põgenikud Osmanite poolt kontrollitavalt alalt) maad ja teatud eesõigusi Žumberaki piirkonnas ja vastutasuks pidid nad teenima keiserlikus armees. Järelejäänud kohalikku rahvastikku julgustati samuti paigale jääma, neile anti vabade talupoegade staatus (erinevalt pärisorjadest) ja muid privileege. Need uued üksused korraldati kümneks või enamaks vojevoodkonnaks igas kapitanaadis.
Novembris 1630 kuulutas keiser Ferdinand II välja niinimetatud Statuta Valachorumi ("valahhide statuut"), mis reguleeris Osmanite riigist niinimetatud valahhi ümberasujate (kelle hulgas olid horvaadid, serblased ja valahhid) staatust väejuhatuse suhtes, nende õigusi ja kohustusi sisemises omavalitsuses. Aja jooksul segunes piiriala rahvastik (nagu see siis oli) põlistest horvaatidest ja Horvaatia pärisorjadest, kes olid põgenenud Osmanite territooriumitelt, ning arvukatest serbia ja valahhi vähemusest (viimased assimileerusid hiljem horvaatide ja serblastega) põgenikest, kes püüdsid laiendada oma õigusi kui suured riigikaitse toetajad. Uue sõjalise klassi loomisega piirialal lahutati piiriala territoorium lõpuks täielikult Horvaatia parlamendist ja baanist. Piiriala territooriumil oli suur serblastest rahvastik, kes põgenes oma kagupoolsetelt maadelt ja püüdis võidelda Osmanite vägedega, saades varjupaiga Habsburgide Horvaatias. Kui neile tagati usuvabadus, säilis õigeusk vaatamata elamisele katoliiklikul maal. Lõpuks muutus kogu Sõjaväestatud piiriala rahvastik elukutselisteks sõduriteks, kes teenisid keisririiki mitmel rindel ja paljudes Euroopa sõdades, isegi pärast Osmanite ohu leevenemist. pisi|Sõjaväestatud piiriala jaod Sremis, Bačkas ja Pomorišjes aastatel 1699-1718 17. sajandil laienes selle territoorium idasuunas ja loodi uusi üksusi. Selleks ajaks ulatus see Kesk-Horvaatiast läänes Ida-Transilvaaniani idas ning hõlmas tänapäeva Horvaatia, Serbia, Rumeenia ja Ungari osi. Ala asustasid peamiselt Horvaatia, Serbia ja Saksa kolonistid (grenzer ja graničari), kes vastutasuks maa eest teenisid sõjaväeüksustes, mis kaitsesid keisririiki Osmanite vastu. Enamus sisserändajaid olid serblased, mõned olid horvaadid, peamiselt Bosniast. Suure serblaste rände Habsburgide maadele viis läbi patriarh Arsenije III Čarnojević. Suur serblaste kogukond koondus Banaati, Lõuna-Ungarisse ja Sõjaväestatud piirialale, sealhulgas kaupmehed ja käsitöölised linnades, kuid peamiselt põgenikud, kes olid talupojad.
Pärast Karlowitzi rahu aastal 1699 loodi serežaanide väed nii sõjalisteks kui ka politseiülesanneteks. Neile ei makstud, kuid vabastati maksudest. Järgmise sajandi jooksul oli igas rügemendis üks serežaanide jagu, mis organiseeris piiripatrulle Bosnia suunal, eriti raskel maastikul, ja lõpetas bandiitide rünnakud. pisi|Sõjaväestatud piiriala jaod Sremis, Bačkas ja Pomorišjes aastatel 1718-1744
18. sajand
pisi|Sõjaväestatud piiriala jaod Sremis, Bačkas ja Pomorišjes aastatel 1744-1750 thumb|left|Erinevad piiriväed, 1756. pisi|Sõjaväestatud piiriala jaod Sremis, Bačkas ja Banaadis aastatel 1751-1873
Pärast 1767. aastat oli iga 12. Sõjaväestatud piiriala asukas sõdur, kui ülejäänud Habsburgide monarhias oli iga 62. asukas. Piirialade sõdurid olid elukutselised sõjaväelased, valmis liikuma kõigile Euroopa lahinguväljadele. Põgenike edasise sisserände tõttu Osmanite valdustest ja territooriumi laienemise tõttu varem Osmanite kontrollitud aladele muutus piirialade rahvastik isegi rohkem kirjumaks. Slavoonias ja tänapäeva Vojvodina osades (Srem, Bačka ja Banaat) oli ikka veel palju põliseid serblasi ja horvaate. Kuid selleks ajaks ületasid neid arvuliselt serbia, horvaadi ja valahhi põgenikud/sisserändajad. Mõned sakslased ja ungarlased tulid samuti piirialale, peamiselt halduspersonaliks, ja siin oli ka arvukalt teisi asunikke ja sõjaväelasi Habsburgide monarhia teistest osadest, nagu tšehhid, slovakid, ukrainlased, russiinid ja teised.
Horvaatia ja Slavoonia piirialad pandi aastal 1783 Horvaatia kindralkonna ühendatud kontrolli alla, peakorteriga Zagrebis.
5000 sõduriga Serbia Vabakorpus loodi Banaadis, see koosnes põgenikest, kes olid pagenud varasemate konfliktide ajal Osmanite riigiga. Korpus pidi võitlema Serbia vabastamise ja Habsburgide võimu alla ühendamise eest. Piki Habsburgide-Osmanite piiri oli mitu vabakorpust. Austerlased kasutasid korpust kahes nurjunud katses hõivata Belgrad, 1787. aasta lõpus ja 1788. aasta alguses. Serbia vabastati pärastpoole ja organiseeriti Habsburgide protektoraadiks. 8. oktoobril 1789 vallutas Gideon Ernst von Laudon Belgradi. Austria väed okupeerisid Serbia ja paljud serblased võitlesid Habsburgide vabakorpuses, võttes üle organisatsiooni ja sõjalised oskused. Kuid aastal 1791 sunniti austerlased üle Doonau ja Sava jõe taanduma, nendega ühines tuhandeid serbia peresid, kes kartsid Osmanite-poolset tagakiusamist. Svištovi rahu lõpetas sõja.