cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pokker
Seven Card Stud Pokeri reeglid
Bring-in Pärast esimese kolme kaardi (2 kinnist ja 1 avatud) jagamist peab kõige väiksema avatud kaardiga mängija tegema kohustusliku avapanuse ehk "bring-in"-i. Tüüpilise struktuuriga mängudes on bring-in 1/2 või 2/5 madalamast panuselimiidist ($1/$2 mängus $0.50). Kui kahel või enamal mängijal on väljas võrdse suurusega kaart, teeb bring-in`i diileri vasakule käele kõige lähemal istuv mängija. Bring-in on ühtlasi panustamise algus – kui keegi vastastest panust ei tõsta, ei pea bring-in`i teinud mängija järgmise kaardi vaatamise eest enam rohkem raha potti panema.
Panustamisvoorud
Kokku on viis panustamisvooru. Esimesed kaks vooru (3rd street ja 4th street) on madala panuselimiidiga; järgmised kolm vooru (5th street, 6th street, 7th street) on kõrge panuselimiidiga. Näiteks $1/$2 limiitidega mängus toimuvad kõik panustamised (bet) ja tõstmised (raise) esimeses kahes voorus 1 $ kaupa; kolmes viimases voorus aga 2 $ kaupa. Ühes voorus saab olla üks algne panus ja kolm tõstmist; maksimaalselt saab $1/$2 mängus panus tõusta madalal panuselimiidil 4 $ ja kõrgel limiidil 8 $ peale.
Kaartide avamine (showdown)
Seven Card Stud 8 or Betteri reeglid
Seven Card Stud High/Low (tuntud ka kui Hi/Lo; 8-or-better) sarnaneb väga Seven Card Studiga. Ainus vahe ongi, et pank jagatakse kõrgeima (High) ja madalaima (Low) kaardikombinatsiooni vahel pooleks. Mängus saab osaleda 2–8 mängijat. Igale mängijale jagatakse kokku 7 kaarti, nendest kolm kinniselt ja neli avatult.
Mängu eesmärk on moodustada sinule jagatud 7 kaardist kõrgem ja/või madalam viiekaardiline pokkerikäsi kui vastasmängijatel. Pank jagatakse kõrgeima (high) ja madalaima (low) kaardikombinatsiooni vahel pooleks.
Kohustuslikud panused
Ante
Bring-in
Pärast esimese kolme kaardi (2 kinnist ja 1 avatud) jagamist peab kõige väiksema avatud kaardiga mängija tegema kohustusliku avapanuse ehk "bring-in"-i. Tüüpilise struktuuriga mängudes on bring in 1/2 või 2/5 madalamast panuselimiidist ($1/$2 mängus $0.50). Kui kahel või enamal mängijal on väljas võrdse suurusega kaart, teeb bring-in`i diileri vasakule käele kõige lähemal istuv mängija. Bring-in on ühtlasi panustamise algus – kui keegi vastastest panust ei tõsta, ei pea bring-in`i teinud mängija järgmise kaardi vaatamise eest enam rohkem raha potti panema.
Panustamisvoorud
Kokku on viis panustamisvooru. Esimesed kaks vooru (3rd street ja 4th street) on madala panuselimiidiga; järgmised kolm vooru (5th street, 6th street, 7th street) on kõrge panuselimiidiga. N. $1/$2 limiitidega mängus toimuvad kõik panustamised (bet) ja tõstmised (raise) esimeses kahes voorus $1 kaupa; kolmes viimases voorus aga $2 kaupa. Ühes voorus saab olla üks algne panus ja kolm tõstmist; maksimaalselt saab $1/$2 mängus panus tõusta madalal panuselimiidil $4 ja kõrgel limiidil $8 peale.
Eesti kokkade loend
''Siin on loetletud Eesti kokkasid. Välismaa kokkasid on loetletud Välismaa kokkade loendis.''
Pokker
Seven Card Stud 8 or Betteri reeglid
Näidiskäes on võetud aluseks $1/$2 panuselimiitidega mäng. Sulgudes toodud dollarid näitavad vastavate panuste väärtust $1/$2 mängus.
Kaartide avamine (showdown)
Esimesena avab kaardid viimasena käiguvoorus olnud mängija. Edasi jätkatakse kellaosuti liikumissuunas ja igal mängijal on õigus enda kaarte näidata või – juhul kui nad näevad, et eelnevalt kaardid avanud mängija käsi lööb nende käe – kaardid näitamata maha visata (muck). Tihti mängijad kasutavadki muckimise võimalust,et mitte anda vastastele infot enda mängustiili kohta. NB! Muckides ole veendunud, et sa kogemata võitvat kätt maha ei viska!
Five Card Studi reeglid
5 Card Stud on väga sarnane Seven Card Studiga. Peamine erinevus on, et igale mängijale jagatakse – arvasid õigesti – 5 kaarti. Esimene kaart jagatakse kinniselt ja ülejäänud 4 kaarti lahtiselt lauale.
Mängu eesmärk
Mängu eesmärk on moodustada sinule jagatud 5 kaardist tugevam pokkerikäsi kui vastasmängijatel.
Algpanus ehk ante
Enne kaartide jagamist asetavad kõik mängijad potti kohustusliku algpanuse ehk ante. Ante suurus sõltub laua limiitidest – mida madalamad limiidid, seda madalam ante. $0.50/$1 laudades reeglina ante puudub; $10/$20 laudades on ante $1. Tüüpilne ante ongi ca 10% madalamast panuselimiidist.
Panustamisvoorud
Kokku on 5 Card Studis neli panustamisvooru. Esimesed kaks vooru on madala panuselimiidiga; viimased kaks vooru on kõrge panuselimiidiga. Näiteks $1/$2 limiitidega mängus toimuvad kõik panustamised (bet) ja tõstmised (raise) esimeses kahes voorus $1 kaupa; kahes viimases voorus aga $2 kaupa. Ühes voorus saab olla üks algne panus ja kolm tõstmist; maksimaalselt saab $1/$2 mängus panus tõusta madalal panuselimiidil $4 ja kõrgel limiidil $8 peale.
Näidiskäes on võetud aluseks $1/$2 panuselimiitidega mäng. Sulgudes toodud dollarid näitavad vastavate panuste väärtust $1/$2 mängus.
Kaartide avamine (showdown)
Esimesena avab kaardid viimasena käiguvoorus olnud mängija. Edasi jätkatakse kellaosuti liikumissuunas ja igal mängijal on õigus enda kaarte näidata või – juhul kui nad näevad, et eelnevalt kaardid avanud mängija käsi lööb nende käe – kaardid näitamata maha visata (muck). Tihti mängijad kasutavadki muckimise võimalust, et mitte anda vastastele infot enda mängustiili kohta. NB! Muckides ole veendunud, et sa kogemata võitvat kätt maha ei viska!
Pokkerikäe moodustamisel kasutatakse kõiki viit kaarti. Kui mitmel mängijal on võrdne käsi, jagatakse pank pooleks.
Crazy Pineapple'i reeglid
Crazy Pineapple on põnev Texas Holdemi variatsioon. Ainus erinevus Holdemist on, et mängijatele jagatakse algul 3 kinnist taskukaarti, millest ühe tuleb pärast flop'i maha visata.
Üldised reeglid
Mängijatele jagatakse 3 taskukaarti ja toimub esimene panustamisvoor (detailse selgituse panustamisvoorude ja struktuuride kohta leiad Texas Holdemi reeglite alt). Pärast seda avab diiler laua keskele 3 kaarti (flop). Toimub teine panustamisvoor, mille lõpus peavad mängijad ühe taskukaartidest maha viskama. See tekitab tihti väga keerulisi olukordi. Näiteks on sul käes Ac Kh Th ja flopp on Kc Tc 3c. Kas jätta 2 paari või visata T maha ja proovida püüda kõrgeimat masti? Keeruline.
Pärast teist panustamisvooru kulgeb mängu sarnaselt Holdemiga.
Crazy Pineapple 8 or Betteri reeglid
Crazy Pineapple High/Low (Hi/Lo; 8-or-better) sarnaneb väga Crazy Pineapple High'ga. Ainus vahe ongi, et pank jagatakse kõrgeima (High) ja madalaima (Low) kaardikombinatsiooni vahel pooleks.
Mida tähendab 8-or-better?
8-or-better viitab sellele, et madal käsi peab sisaldama kõiki 8-st väiksemaid kaarte. Kui seda nõuet täitvat kätt ei leidu, võidab kogu panga kõrge käsi. Kõrgele käele mingeid nõudmisi ei esitata – kõige parem käsi võidab alati vähemalt poole pangast.
Kvalifitseerunud Low koosneb viiest erineva väärtusega kaardist vahemikus A-8. Kui mitu mängijat täidab selle kriteeriumi, võidab Low-panga mängija, kelle kõrgeim kaart on väiksem teise mängija kõrgeimast kaardist (nt A2567 võidab A2678). Kui mõlema mängija Low algab sama kaardiga, siis võrreldakse järgmist kõrgeimat kaarti (nt A2357 vs A2367 – 75 võidab 76). Kui ka teine kaart on sama, siis võrreldakse kolmandat kaarti jne. Parim madal käsi on A2345 – read ja mastid on madalas käes lubatud, kuid paarduvad kaardid mitte (nt 22345 ei kvalifitseeru Low-käena).
Mängija võib kasutada kõrge ja madala käe moodustamisel samu või erinevaid kaarte. Näiteks kui mängijal on käes A6, laual on 23459, siis madala käe moodustamisel kasutab mängija käest ässa ja laualt 2345 (A2345) ja kõrge käe moodustamisel kuut (23456).
Mängija ei pea valima, kas ta mängib kõrge või madala panga peale, sest üks mängija võib võita ka mõlemad pangad! Edukas High/Low strateegia põhinebki paljuski oskuses mängida kaarte, millega võid võita mõlemad pangad – nii kõrge kui ka madala. Näiteks kui sul on käes Ac 2c ja laual on 3c 4s 5c Jh Kc, on sul käes nii parim Low (A2345) kui ka parim High (ässaga mast).
Double Flop Holdemi reeglid
Double Flop Holdem on Texas Holdem`i variatsioon, kus ühe flopi asemel avatakse lauale kaks floppi. Mängu eesmärk on moodustada teistest mängijatest parem pokkerikäsi ühe, teisesvõi mõlema flopiga. Pank jagatakse esimese ja teise flopi parima käe vahel pooleks. Kui ühel mängijal on parim käsi mõlemas flopis, võidab ta kogu panga. Justkui mängiks 2 kätt 1 käe jooksul!
Flop & Flop
Pärast esimest panustamisvooru jagab diiler lauale 2 floppi – ülemine flop ja alumine flop. Hiljem jagatakse mõlemale flopile ka turni ja river, nii et moodustub 2 komplekti ühiseid kaarte (community cards).
Mitut kaarti tohib kasutada?
Täpselt nagu Holdemis peab mängija moodustama parima võimaliku viiekaardilise pokkerikäe kahest taskukaardist ja viiest lauakaardist – ülemisest VÕI alumisest flopist. Ka Double Flopi mängitakse standardse 52-kaardilise pakiga; kasuta seda enda eduks. Teadmine, milliseid kaarte vastasel olla ei saa, võib kohati olla vägagi väärtuslik. Sinu kuningaga mast muutub kõrgeimaks mastiks, kui sinu mastist äss teise flopi keskel ilutseb!
Proovi võita mõlemad pangad!
Ühe pokkerikäe moodustamiseks tohib kasutada ainult ühe (ülemise VÕI alumise) flopi kaarte. Kui sul on käes A K, ülemine flop on J T 3 ja alumine Q 8 7, siis ei ole sul kümnest ässani rida, sest J ja T on ühes flopis, kuid Q teises.
Mängija ei pea valima, millist floppi ta mängida kavatseb, sest üks mängija võib võita ka mõlemad pangad! Edukas Double Flop strateegia põhinebki paljuski katses võita mõlemad pangad (moodustada parim käsi nii ülemises kui ka alumises flopis).
Deuce to 7 Triple Draw' reeglid
Deuce to Seven Triple Draw (2–7 Triple Draw) on – sarnaselt Razziga – mäng, kus tasub paluda väikest ja viletsat kaarti.
Käte tugevusjärjekord
2–7 Triple Draw's läheb äss arvesse kõrgeima kaardina ja 2 madalaima kaardina. Ridasid ja maste arvestatakse kõrgete kätena. Näiteks 65432 on väga halb käsi. Tegemist ei ole 6-ga algava madala käega (6-low), vaid reaga ja seega on ta nõrgem kui nt AKQJ9. Samuti ei tohi käsi sisaldada paari. Näiteks 54322 ei ole 5-ga algav käsi, vaid kahtede paar ja nõrgem igast mittepaardunud käest.
Parim võimalik käsi on 75432, mis ei moodusta masti. Seda kätt tähistatakse ingliskeelse terminiga "wheel". Teiseks parim käsi on 76432; kolmandaks parim käsi on 76532 jne.
Kuna ässad on kõrged, ei moodusta A2345 rida, vaid on parim ässa sisaldav käsi (nut ace). Parim 8-t sisaldav käsi on 85432; parim 9 on 95432 jne. AKQJ9 on kõige halvem paardumata käsi. 54322 on parim paardunud käsi. Kombinatsioonide tugevus on samuti tagurpidine – kolmik on halvem kui paar; rida omakorda halvem kui kolmik jne. Kõige halvem käsi on kuninglik mastirida (royal flush).
Jaotuse kulg
2–7 Triple Draw'd saab mängida kuni 6 inimest. Mängu struktuur on sarnaneb väga Holdemi omaga. Enne kaartide jagamist asetab diileri vasakul käel (buttonist vasakul) istuv mängija panka väikse blind`i ja temast järgmine mängija suure blind`i. Igale mängijale jagatakse 5 kaarti, millele järgneb panustamisvoor. Mängijatel on võimalus valida kolme käigu vahel : maksmine (call), tõstmine (raise) või loobumine (fold).
Pärast panustamisvooru lõppu on kõigil mitteloobunud mängijatel võimalus kaarte vahetada. Mängijad peavad vahetamiseks mõeldud kaardid enda ette lauale panema. Alustatakse diileri vasakul käel istuvast mängijast; käiguvoor liigub edasi kellaosuti liikumise suunas. Vahetada võib 0–5 kaarti.
Kui kõik mängijad on otsuse teinud, jagab diiler neile järjekorras vahetuskaardid. Kui näiteks esimene mängija vahetas 3 kaarti, teine 2 kaarti ja kolmas 1 kaardi, jagab diiler esimesele mängijale 3 kaarti ja võtab seejärel tema poolt maha visatud kaardid ära. Sama protseduur kordub ka teise mängijaga, kes saab 2 vahetuskaari ja kolmanda mängijaga, kes saab 1 vahetuskaardi.
Kui kaardid saavad otsa...
Vahel võib juhtuda, et pakist saavad kaardid otsa enne, kui kõik mängijad soovitud arvu kaarte ära vahetada on saanud. Sellisel juhul segatakse kõik mahavisatud kaardid uuesti ära ja mängijatele jagatakse puudujäänud kaardid uuestisegatud pakist.
Minnes tagasi eelneva näite juurde – diiler jagab esimesele mängijale 3 kaarti, teisele 2 kaarti, kui kogu pakk saab välja jagatud. Nüüd võtab diiler kõikides eelnevates voorudes mahavisatud kaardid + käesolevas voorus esimese ja teise mängija poolt mahavisatud kaardid ja segab need uueks pakiks. Kolmas mängija saab enda vahetuskaardi uuestisegatud pakist.
Panustamisstruktuur
Ace to 5 Triple Draw' reeglid
Ace to Five Triple Draw (A-5 Triple Draw) on põhimõtteliselt sama mäng, mis 2–7 Triple Draw; ainult käte tugevusjärjekord on erinev. Vastupidiselt 2–7 mängule ei lähe A-5 mängus read ja mastid arvesse ja äss on madal kaart. Seega on parim käsi A2345 (wheel). Teiseks parim käsi on A2346; kolmandaks parim A2356 jne. NB! Paarid, kolmikud ja majad lähevad arvesse ka A-5 triple draw's!
Käe tugevust vaadatakse kombinatsiooni kõrgeima kaardi järgi – näiteks 7,6,5,4,3 on parem kui 8,4,3,2,A (7-ga algav käsi vs 8-ga algav käsi), olgugi et teises kombinatsioonis on 2 madalamat kaarti kui esimeses. Pea meeles, Triple Draw`s hakatakse käe tugevust alati lugema ülevalt alla ja kõrgeima kaardi omanik on kaotaja!
Kõik muu peale käte tugevusjärjekorra on identne 2–7 Triple Draw'ga.
Kill Gamesi reeglid
Kill-struktuuri kasutatakse Holdemile, Omaha High/Low'le ja teistele mängudele lisavürtsi andmiseks. Põhimõtteliselt on tegemist mängudega, kus panused tõusevad, kui üks mängija võidab kaks kvalifitseerunud kätt järjest. Kill-mängud on kodumängudes üsna populaarsed, kuid võivad jääda algajale mängijale natuke segaseks. Proovime need siin lahti seletada.
Kill või mitte
Kill-situatsioon tekkimine on kaheastmeline protsess. Esiteks peab üks mängija võitma kaks järjestikust panka (poolitatud pangad või kõrvalpangad arvesse ei lähe). Lisaks peab panga suurus olema vähemalt 5x suur blind. Näiteks $1/$2 mängus on suur blind $1 ja kvalifitseeruva Kill-käe jaoks peab pank olema vähemalt $5. Kui mängija võidab kvalifitseerunud käe, asetatakse tema ette Kill-võimaluse kettake (partial kill button). Omaha High/Low`s saab vastava kettakese, kui mängija võidab nii kõrge kui ka madala käe.
Kui Kill-võimalusega mängija võidab teise kvalifitseerunud käe järjest, on tegemist Kill-situatsiooniga ja panused lähevad kahekordseks! äitekst $1/$2 mängus on väike blind $0.50 ja suur blind $1; neile lisandub Kill-blind, mis on kahekordne suur blind ($2) ja selle asetab Kill-situatsiooni tekitanud mängija. Kuna Kill-blind on $2, on minimaalne potti sisenemistasu samuti $2 ning ka blindid on sunnitud mängus jätkamiseks lisaraha panka panema. Kogu käsi mängitaksegi nagu $2/$4 limiitidega mäng; esimeses kahes panustamisvoorus toimuvad panused $2 ühikute ja viimases kahes voorus $4 ühikute kaupa – täpselt nagu $2/$4 mängus. Kui Kill-mängija võidab uuesti, siis jätkub ka Kill-situatsioon; seda senikaua, kuni Kill-mängija võituderida katkeb ja keegi teistest mängijatest võidab poti. Pärast seda langetatakse panused tavalisele tasemele.
Half-Kill
UltimateBet pakub mängimiseks ka Half-Killi mänge. Tegemist on Kill-mängu variatsiooniga, kus panused ei tõuse terve, vaid poole ühiku võrra. Näiteks $1/$2 mängu mängitakse aktiivse Half-Killiga $1.50/$3 panustega. Muus osas on mäng identne tavalise Kill-mänguga.
One-on-One Pokeri reeglid
Üks-ühele mängu reeglid ei erine millegi poolest tavalistest reeglitest. Ainus eripära on, et üks-ühele mängus ei ole tihtipeale tõstmiste (raise) arv piiratud ja mängijad võivad kordamööda panustades kasvõi kõik mängumärgid panka panna – ka limit-mängus.
Intensiivne ja arendav
Üks-ühele mäng on väga intensiivne. Siin ei ole aega seljatoele nõjatudes häid kaarte oodata. See teeb mängu vägagi keeruliseks, sest keskmiste ja kehvade kaartidega mängimine nõuab paljude raskete otsuste tegemist. Samas on selline mängimine väga arendav. Näiteks turniiripokkeri õppimisel tuleks päris mitu õppetundi kulutada üks-ühele laudades mängimisele. Just siin saab kõige paremini aru, et kaartide väärtus on suhteline ja täiesti situatsioonikeskne.
Üks-ühele turniirid
Kõige parem on üks-ühele mängu harjutada turniirivormis. Esiteks ei ole turniiril reik nii hävitav, kui madalates üks-ühele rahalaudades. Teiseks kestab mäng seni, kuni üks mängija on võitnud kõik chips 'id. On väga frustreeriv, kui vastane pärast suure poti võitu rahalauast plehku paneb. Turniiril seda ei juhtu. Kolmandaks võib üks-ühele mängu õppimine rahalauas algajale mängijale suhteliselt kalliks kujuneda. Hea on alguses madala sissemaksuga turniiridel mängu eripäradega tutvuda ja veidi vilumust omandada.
PokerStars pakub kõige mitmekülgsemat üks-ühele turniiride valikut. Mängida saab Holdemit (limit, pot-limit, no-limit); Omahat (pot-limit); Omaha Hi/Lo`d (limit; pot-limit); Seven Card Studi ja Seven Card Stud Hi/Lo`d (limit). Turniiride sissemaksud algavad $5.25-st; kõige kallima sissemaksuga turniir on $5100 No-Limit Holdem!
Razzi reeglid
Razz on Seven Card Studi ümberpööratud variant, kus panga võidab kõige nõrgem käsi. Mängus saab osaleda 2–8 mängijat. Igale mängijale jagatakse kokku 7 kaarti, nendest kolm kinniselt ja neli avatult.
Mängu eesmärk
Käe tugevust vaadatakse kombinatsiooni kõrgeima kaardi järgi – nt 7,6,5,4,3 on parem kui 8,4,3,2,A (7-ga algav käsi vs 8-ga algav käsi), olgugi et teises kombinatsioonis on 2 madalamat kaarti kui esimeses. Pea meeles, Razzi kätt hakatakse alati lugema ülevalt alla ja kõrgeima kaardi omanik on kaotaja!
Ante
Enne kaartide jagamist asetavad kõik mängijad potti kohustusliku algpanuse ehk ante. Razzis on tüüpiline ante ca 1/5 madalamast panuselimiidist (nt $1/$2 mängus $0.20).
Bring-in
Pärast esimese kolme kaardi (2 kinnist ja 1 avatud) jagamist peab kõige suurema avatud kaardiga mängija tegema kohustusliku avapanuse ehk "bring-in"-i. Tüüpilise struktuuriga mängudes on bring-in 1/2 või 2/5 madalamast panuselimiidist ($1/$2 mängus $0.50). Kui kahel või enamal mängijal on väljas võrdse suurusega kaart, teeb bring-in`i diileri vasakule käele kõige lähemal istuv mängija. Bring-in on ühtlasi panustamise algus – kui keegi vastastest panust ei tõsta, ei pea bring-in`i teinud mängija järgmise kaardi vaatamise eest enam rohkem raha potti panema.
Panustamisvoorud
Kokku on viis panustamisvooru. Esimesed kaks vooru (3rd street ja 4th street) on madala panuselimiidiga; järgmised kolm vooru (5th street, 6th street, 7th street) on kõrge panuselimiidiga. Näiteks $1/$2 limiitidega mängus toimuvad kõik panustamised (bet) ja tõstmised (raise) esimeses kahes voorus $1 kaupa; kolmes viimases voorus aga $2 kaupa. Ühes voorus saab olla üks algne panus ja kolm tõstmist; maksimaalselt saab $1/$2 mängus panus tõusta madalal panuselimiidil $4 ja kõrgel limiidil $8 peale.
Näidiskäes on võetud aluseks $1/$2 panuselimiitidega mäng. Sulgudes toodud dollarid näitavad vastavate panuste väärtust $1/$2 mängus.
Kaartide avamine (showdown) – esimesena avab kaardid viimasena käiguvoorus olnud mängija. Edasi jätkatakse kellaosuti liikumissuunas ja igal mängijal on õigus enda kaarte näidata või – juhul kui nad näevad, et eelnevalt kaardidavanud mängija käsi lööb nende käe – kaardid näitamata maha visata (muck). Tihti mängijad kasutavadki muckimise võimalust, et mitte anda vastastele infot enda mängustiili kohta. NB! Muckides ole veendunud, et sa kogemata võitvat kätt maha ei viska!
H.O.R.S.E. reeglid
H.O.R.S.E tõusis uue tähena avalikkuse ette pärast laialdast kajastamist leidnud 50 000-dollarise sissemaksuga H.O.R.S.E-turniiri 2006. aasta WSOP-l. Paljude professionaalide jaoks oli sellel turniiril edukas esinemine võib-olla tähtsamgi, kui edu WSOP põhiturniiril. Põhjuseks võib tuua, et H.O.R.S.E eeldab väga laialdasi teadmisi ja oskusi viiest erinevast pokkerimängust. Hea pokkeriratsanik peab olema väga mitmekülgne ja oskama valitseda kõiki pokkerihobu tujusid.
H.O.R.S.E on tegelikult viie pokkerimängu – Holdem, Omaha hi/lo, Razz, Stud ja stud Eight or better – tähtedest koostatud lühend. H.O.R.S.E-i näol polegi tegemist omaette mänguga, vaid formaadiga, kus ühe turniiri või rahalaua jooksul mängitakse kordamööda eelmainitud viit mängu. Mänguvormi vahetatakse kindla aja või käte arvu tagant. Näiteks mängitakse pool tundi Holdemit, siis pool tundi Omahat jne. H.O.R.S.E panustamisstruktuuriks on kõigis mängudes fixed limit.
H.O.R.S.E-i saab internetis mängida PokerStarsis ja FullTiltPokeris.
Prossa järv
Prossa järv (ka Luua järv, Proosa järv) asub Jõgevamaal Jõgeva vallas Pikkjärve külas.
Järv paikneb Vooremaa keskosal. Järv on pikliku ja kitsa põhikujuga.
Taimestik on liigirohke: esineb 22 liiki makrofüüte.
23. jalaväediviis (Venemaa Keisririik)
23. jalaväediviis (vene 23-я пехотная дивизия; soome 23. jalkaväkidivisioona) oli Venemaa keiserliku sõjaväe jalaväediviis.
23. jalaväediviis osales 1812. aasta isamaasõjas Napoleoni vastu ja oli Orenburgi üksik korpuse väeüksus. Pärast sõjaminister Dmitri Miljutini sõjaväereformi ja sõjaväeringkondade moodustamist, kuulus diviis 1865. aastast 1880-ndate lõpuni Soome Suurvürstiriigis moodustatud Soome sõjaväeringkonda ja enne Esimest maailmasõda Peterburi sõjaväeringkonna (ru) 18. armeekorpusesse (ru) Eestimaa kubermangus.
Esimese maailmasõja ajal 1914. aasta juulis moodustati Peterburi sõjaväeringkonna baasil 6. armee, mis kuulus 1916–1918 Rumeenia rinde (ru) ja Põhjarinde (ru) koosseisu, ning likvideeriti 1918. aasta alguses.
Diviisi-, staabi- ja korpuseülemad
(vene Начальник 23-й пехотной дивизии)
1812
1812. aasta isamaasõja Borodino lahingus kuulus 23. jalaväediviis 1. Läänearmee (ülem Barclay de Tolly) 4. jalaväekorpuse (ülem Ostermann-Tolstoi) koosseisu.
Kopli bussipeatus
Kopli bussipeatus asub Põhja-Tallinnas Kopli asumis. Kopli bussipeatuse läheduses asuvad olulised objektid on Eesti Mereakadeemia, Nikolai kirik ja Süsta Park. Bussipeatuses peatuvad liinid nr 32 (Männiku - Kopli) ja 72 (Keskuse - Kopli) ning peatuse kõrval on ka Kopli trammipeatus, kus peatuvad liinid nr 1 (Kopli - Kadriorg) ja 2 (Kopli - Suur-Paala). Liin nr 72 söidab igal nädalapäeval, aga 32 sõidab ainult tööpäevadel ja tipptundidel
23. jalaväediviis (Venemaa Keisririik)
1812
23. jalaväediviisi ülem kindralmajor Aleksei Bahmetjev
Wolter von Plettenberg
pisi|Wolter von Plettenbergi portree (u 1700) pisi|Wolter von Plettenbergi büst Cēsise Jaani kirikus (Skulptor: F. Miller, 1852)
23. jalaväediviis (Venemaa Keisririik)
1865
23. jalaväediviisi koosseisu kuulusid Soome Suurvürstiriigis, hiljem Eestimaa ja Peterburi kubermangus:
1905
1905. aastal kuulus Eestimaa kubermangus asunud 23. jalaväediviis Tartus (Liivimaa kubermang) asunud 18. armeekorpuse ülema kindralleitnant vürst Ivan Džambakurian-Orbeliani alluvusse:
Wolter von Plettenberg
Wolter von Plettenberg (ka Walter von Plettenberg; umbes 1450 Meyerichi linnus (praeguse Welveri valla alal), Vestfaali hertsogkond – 28. veebruar 1535 Võnnu, Vana-Liivimaa) oli Saksa ordu Liivimaa haru maameister 1494–1535.
23. jalaväediviis (Venemaa Keisririik)
1905
23. jalaväediviisi ülem kindralleitnant Jevgraf Sarantšov ja staabiülem polkovnik Fjodor Rubets-Massalski
Wolter von Plettenberg
Soesti lähedalt Vestfaalist pärinev Plettenberg astus Liivi ordu liikmeks juba 14-aastaselt, mistõttu teda võib pidada selle üheks kõige pikaajalisemaks liikmeks, kelle ordukarjäär võis kesta koguni 70 aastat. Enne maameistriks saamist läbis ta peaaegu kogu orduhierarhia, olles nii majandusametnik, foogt kui ka maamarssal. Plettenbergi on peetud üheks võimekamaks ordumeistriks, sest ta suutis mitmes Liivimaa-Moskva sõja lahingus võita Moskva suurvürstiriiki ning hiljem, 1520. aastatel reformatsiooni ajal, ordu ja tema valdused Liivimaal säilitada. Kõige enam on talle tuntust toonud ilmselt Smolino lahingu võitmine 1502. aastal Moskva ja Pihkva vägede vastu. Tema pikka ametiaega on uurinud nii baltisaksa, saksa, poola, vene, läti kui ka eesti ajaloolased.
Nimedest
Wolter von Plettenberg pärines Plettenbergi suguvõsast, mille juured olid Vestfaalis Plettenbergi linna lähedal; viimase järgi sai perekond ka oma nime. Kuna 15. ja 16. sajandil nimede ortograafiareegleid polnud, siis kirjutati ordumeistri nime mitmel erineval moel. Allikatest teadaolevad eesnime variandid (lisaks Wolterile) olid: Wolther, Woltter, Woltther, Walter, Walterus, Walther, Valterus, Wolterus, Woltherus, Gwalterus, Valterothe, Gualterus. Nendest nimevariantidest kasutatakse ajalookirjanduses mõnikord tema puhul nime Walter, kuid teisi reeglina mitte. Perekonnanime kirjutamisel oli erinevaid variante veelgi rohkem: Plettenberge, Plettenbergh, Plettenberch, Plettenbergk, Plettenborch, Plettemberg, Plettemberch, Plettenbergge, Pletteberch, Plettenberghe, Plettennberghe, Plettembergge, Plettekberck, Plettembergk, Plectemborg, Plettenbergus, Plettenbergius, Pletembergus, Pletennberch, Plettenberche.
Suguvõsa ja lapsepõlv
pisi|[[Narva linnus – Wolter von Plettenbergi esimene teenistuspaik Liivimaal]]
Wolter von Plettenbergi isa Bertoldi perekonna pärusvaldused asusid Plettenbergi linna lähistel, kuid Wolter sündis hoopis Meyerichi linnuses, mis asus Plettenbergist põhja pool olevast Soesti linnast loodes (tänapäeval Welveri valla territooriumil), sest tema ema Gosteke Lappe oli linnuse pärija. Wolter oli tõenäoliselt selle paari esimene laps, kes sündis pärast nende abiellumist 1450. aasta paiku. Peale selle oli Wolteril veel vähemalt seitse õde-venda. Tema vendadest silmapaistvamad olid Johann, kellest sai hiljem Liivimaa aadlik, Bertold, kes päris Meyerichi linnuse, ja Wolter noorem, kellest sai ordukäsknik oma venna alluvuses.
Ehkki Wolter oli arvatavasti perekonna esimene laps, valiti talle poolvaimuliku sõjamehe karjäär Liivimaal. See polnud Vestfaalis siiski tõenäoliselt kuigi ebatavaline, sest sealt pärines, eriti 15. sajandi teisel poolel, rõhuv enamus Liivimaa orduharu liikmetest ning Liivimaal oli juba mitmeid Wolteri sugulasi nii isa- kui ka emapoolsest liinist. Pealegi võib oletada, et kui umbes kümneaastane Wolter Liivimaale saabus, oli vähemalt üks ta vendadest juba sündinud. Oma uuel kodumaal anti ta tõenäoliselt oma sealse silmapaistvaima sugulase Goddert von Plettenbergi, Liivi ordu maamarssali (1450–1461) ja endise Narva foogti (1447–1449) hoole alla. Arvatavasti just tema kaudu sai Wolteri esimeseks teenistuskohaks Narva linnus. Kõigest 14-aastaselt sai temast Liivi ordu liige.
Tegevus Liivi ordus enne maameistriks saamist
Lisaks Plettenbergidele ja Lappedele olid Wolteri kaugemateks sugulasteks ka Fürstenbergid, kellest paljud olid samuti Liivimaal. Üks neist, tõenäoliselt emapoolne nõbu Wennemar von Fürstenberg, kes oli saabunud Liivimaale mõni aasta enne Wolterit, aitas oletatavasti tugevalt kaasa tema karjääri algusele Liivi ordus. 1469. aastal võis Wolter Narvast ümber asuda Aizkrauklesse (saksa Ascheraden) ja saada majandusametnikuks (Schenk), kuid üldiselt pole seda ajalooteaduses siiski väga usutavaks peetud (tavaliselt peetakse Aizkraukles majandusametnikuks olnud Plettenbergi siiski eraldi isikuks, kelle eesnime pole teada). Kuid 1481. aastal oli ta kindlasti ordu varustus- ja majandusülem (Schäffer) Riias.
1482–1488 oli Plettenberg Rēzekne foogt ning 1489–1494 ordu maamarssal – nõnda sai temast ordut juhtiva ordumeistri sisenõukogu ehk siseringi liige. Maamarssalina lõpetas Plettenberg 1491. aastal, pärast Neuermühleni lahingut, võidukalt Riia linnaga peetud kümneaastase sõja (1481–1491), sundides linna taas tunnustama ordumeistri ja Riia peapiiskopi kaksikülemvõimu (mis oli kehtestatud 1452. aastal Kirchholmi lepinguga), samuti pidid riialased taastama vahepeal hävitatud Riia ordulinnuse ning Dünamünde (Daugavgrīva) linnuse.
7. juulil 1494, poolteist kuud pärast eelmise ordumeistri Johann Freytag von Loringhoveni surma, valiti Plettenberg Liivi orduharu maameistriks ning peagi tuli tal tegelema hakata üha kasvava survega Moskva suurvürsti poolt.
Esimesed aastad ordumeistrina
pisi|[[Võnnu ordulinnus – Liivi ordumeistri residents]]
Sel ajal, kui Plettenberg ordumeistriks sai, olid Liivimaa ja Moskva suurvürstiriigi vahelised pinged jõudmas haripunkti. 1492. aastal olid Moskva suurvürstiriik ehitanud Jaanilinna (Ivangorodi) linnuse ning 1494. aastal suleti Hansa kaubakontor Novgorodis. Samal ajal oli suurvürst Ivan III sõlminud sõjalise liidu Taani kuninga Hansuga, mistõttu Liivimaal kardeti kahepoolset sissetungi, seda enam, et Taani nõudis 15. sajandil üha häälekamalt asunud talle kunagi kuulunud Eestimaa hertsogkonda tagasi. Tegelikult oli Moskva-Taani liit suunatud siiski Rootsi regendi Sten Sture Vanema vastu. Hansa kontori sulgemise peamise põhjuse osas pole ajaloolaste seas konsensust, kuid üpris tõenäoliselt võis selleks olla Ivan III soov kätte maksta "sakslastele" selle eest, et tal ebaõnnestus liidu sõlmimine Saksa-Rooma valitseja (hilisema keisri) Maximilian I-ga. See tabas eelkõige liivimaalasi, kes olid just 1480. ja 1490. aastatel hakanud poliitilises korrespondentsis aktiivselt rõhutama, et nad on keisri alamad ja Saksa-Rooma riigi liikmed. Traditsioonilisem seisukoht on, et kontor suleti selleks, et hirmutada kaubalinnu sõjas Rootsit mitte toetama. Ka Plettenbergil polnud võimalik Rootsit Vene-Rootsi sõjas (aastatel 1495–1497) Moskva vastu abistada, sest Liivimaa polnud sõjaks valmis. Kuid pinged üha kasvasid: 1496. aastal vallutasid rootslased Jaanilinna, põletasid selle maha ning pakkusid selle aset Plettenbergile. Ordumeister ei tahtnud aga endiselt sõtta sekkuda ning pidi vaeva nägema ka venelastepoolsete süüdistuste tõrjumisega, nagu oleks Liivimaa Rootsit teadlikult Jaanilinna hävitama ässitanud. Võimalik, et osa Narva elanikkonnast selle hävitamisel ka osales, kuid tõenäoliselt ilma Plettenbergi-poolse käsuta. Samal ajal tungisid pihkvalased üle Liivimaa (täpsemalt Tartu piiskopkonna) piiri ning rüüstasid piiriäärseid asulaid. Kui Plettenberg saadikud konflikti lahendamiseks Pihkvasse saatis, koheldi neid äärmiselt üleolevalt ning ähvardati kõik sakslased Liivimaalt välja ajada. Võtnud seda kui otsest sõjaähvardust, otsustas Plettenberg veel enne Vene (Moskva ja Pihkva) ning Liivimaa vahelise rahu lõppu 1503. aastal venelaste vastu preventiivsõda alustada. Lõplikult otsustas ta selle kasuks ilmselt pärast 1498. aasta alguses toimunud Hansa ja Vene saadikute nurjunud läbirääkimisi Narva lähistel. Ennetava sõja õnnestumiseks oli ordumeistril aga hädasti vaja liitu teiste riikidega.
15. sajandi viimastel aastatel otsiski Plettenberg Liivimaale aktiivselt liitlasi, kuid neid oli raske leida. Rootsi oli alates 1497. aastast Vene-sõbraliku Taani kuninga Hansu kontrolli all, Preisimaal asuv kõrgmeister aga pidevas tülis Poolaga, mistõttu jäid kõrvale ka need riigid. Keiser ja Hansa ei soostunud samuti Liivimaad sõjaliselt aitama, ehkki mõned hansalinnad (Lübeck ja Schwerin) hiljem Liivimaale teatud määral rahalist abi osutasid. Paavst ei soovinud Liivimaad materiaalselt ja ka diplomaatiliselt toetada seetõttu, et ta plaanis ristisõda Türgi vastu ning lootis, et sellest võtavad osa mitte ainult katoliiklased, vaid ka õigeusklik Moskva suurvürst. Suurejooneline ristisõda ei saanud siiski teoks ning pärast Liivimaa-Moskva sõja lõppu, aastal 1503, andis paavst Aleksander VI Liivimaa ordule loa jutlustada Liivimaal, Preisimaal ja Põhja-Saksamaal indulgentse Moskva-vastase ristisõja tarbeks raha kogumiseks; 1505. aastal pikendas luba veel viie aasta võrra ka paavst Julius II. Kuigi pole täpselt teada, kui palju raha kahe indulgentsikampaania käigus koguti, viitavad kaudsed andmed, et summad olid küllaltki suured.
Eelneva tõttu jäi Liivimaa ainsaks reaalseks Moskva-vastaseks liitlaseks Leedu, mis oli alates 1500. aastast Venemaaga sõjas. 1501. aasta alguses otsustati Volmari (Valmiera) maapäeval Leedu suurvürsti Aleksandrasega kümneks aastaks sõjaline liit sõlmida. See leidis aset sama aasta juunis ning juba varasematel aastatel kehtestatud erakorralised maksud andsid Plettenbergile võimaluse koondada Liivimaale arvestatav hulk palgasõjaväge ning välisuurtükke. Eelolev sõda pidi olema lühike, sest Liivimaal polnud ressursse pikemat aega palgasõjaväge ülal pidada. Plettenbergi põhieesmärgiks sõjas oli Liivimaa sõjalise võimekuse demonstreerimine Moskvale, võimalik et samuti ka 1470. aastatel Pihkvale kaotatud maa-alade tagasisaamine. Tema sõjaplaan nägi ette koos Leedu abivägedega Pihkva vallutamist, seega oli see üldjoontes sama Bernd von der Borchi sõjaplaaniga 1480.–1481. aasta sõjas Pihkva ja Moskva vastu. Kuid juba enne lahingutegevuse algust kerkis esile tõsine probleem, sest Aleksandrase vend, Poola kuningas Jan I Olbracht oli juunis surnud ning esimene asus nüüd Poola trooni taotlema. Seetõttu ei saanud ta Plettenbergile Pihkva-vastasteks operatsioonideks abivägesid anda.
Sõda Pihkva ja Moskvaga
1501. aasta augustis tungis Plettenberg 4000 ratsaniku, paljude välisuurtükkide ja suure hulga jalameeste, sealhulgas ka eesti ja läti talupoegadest abivägedega Venemaale. Võimalik, et tegu oli Liivimaa kõigi aegade suurima väliväega, kuid usaldusväärseid arvandmeid selle kohta pole. Balthasar Russowi kroonikas esinev arv 80 000 on igal juhul ilmselge liialdus. Liivimaalaste vägi suutis venelasi võita Irboska lähedal Seritsa lahingus ning maha põletada Ostrovi linnuse Velikaja jõel, kuid et Leedu abiväed jäid seoses Aleksandrase võitlusega Poola trooni pärast tulemata, siis Plettenberg otsustavat edu ei saavutanud ning Liivimaa väes puhkesid peagi ka taudid. Juba septembris naasis Plettenberg Liivimaale, olles ka ise kõhutõppe, tõenäoliselt tüüfusesse, haigestunud.
1501. aasta lõpul ja 1502. aasta algul tungisid Moskva väed mitmel korral Liivimaa pinnale ning rüüstasid Tartu piiskopkonda, Virumaad ja Läti idaosa ning võitsid liivimaalasi Helme lahingus. Tartu piiskop ning orduvasallid Eestimaal soovisid rahu sõlmida, ähvardades vastasel korral eraldi rahu sõlmida või Taani ülemvõimu alla minna. Teistest maaisandatest toetaski Plettenbergi vaid Riia peapiiskop Michael Hildebrand, kelle toel suutis ordumeister sõda jätkata ning ka uued sõjamaksud kehtestada. Siiski polnud tal enam võimalik koguda sama suurt armeed kui eelmisel aastal, nõnda sai ta augustikuiseks sõjaretkeks kokku koguda vaid umbes 5000-mehelise väe. Sellega suundus ta Pihkvat piirama, kuid peagi jõudsid sinna ka Novgorodist liikuma hakanud Moskva abiväed, mis oma suuruselt Plettenbergi väge tunduvalt ületasid. Liivimaalased taandusid linnas edela suunas ning jäid vastast Smolino järve ääres ootama. 13. septembril toimunud Smolino lahingus suutsid liivimaalased tunduvalt suurema venelaste väe (Plettenbergi toonase sekretäri ja kroonika "Eynne Schonne Hysthorie" autori Christian Bomhoweri ja tema järgi kirjutanud Balthasar Russowi andmetel oli selle suuruseks umbes 90 000 meest, tõenäolisemalt aga 12 000) purustada. Sõja üldist kulgu see siiski ei mõjutanud, sest Leedu ei saanud Liivimaale endiselt appi tulla ning 1503. aastal sõlmis Plettenberg koos leedulastega Moskvaga kuueks aastaks vaherahu.
pisi|Wolter von Plettenbergi 1501. ja 1502. aasta võitudele pühendatud maal. 18. sajandi koopia Liivimaal tehtud maalist Hiljem pikendati Moskva ja Liivimaa vahelist rahu veel mitmel korral, Plettenbergi ajal aastatel 1509, 1521 ja 1531. Sõda näitas, et Liivimaa suudab ennast välisvaenlaste vastu kaitsta ning Moskva-poolne surve kadus ligi pooleks sajandiks, kuid see oli pigem seotud siiski Leedu-Moskva konflikti jätkuva püsimise ja ka samaaegselt Moskva valitsejate huvide ittapöördumisega.
1507. aasta talupoegade relvakandmise keeld
1507. aasta maapäeval keelati ordumeistri ettepanekul Liivimaa talupoegadel avalik relvakandmine. Ajalookirjutuses on sellele tihti rõhutatud tähelepanu pööratud, koguni väidetud, et see Plettenbergi samm polnud sõjaliselt kuigi ettenägelik, sest sellest peale polnud Liivimaa talurahvas enam relvastatud rahvas. Tegelikult ei keelatud maapäeval siiski relvakandmist täielikult: talupoeg võis seda teha kuni kolmenädalase perioodi jooksul koos oma isandaga sõjakäigul olles. Samuti on enam kui tõenäoline, et tegelikult ordu talurahva käes olnud relvi ära ei korjanud, neid ei tohtinud lihtsalt enam igapäevaelus eksponeerida. Sõjakäikudele pidid talupojad ilmselt tulema ikkagi oma varustusega nagu varemgi, sest toonase haldussuutlikkuse juures tundub ebatõenäoline, et ordu suutnuks suurt talupoegade massi kiirelt omalt poolt relvadega varustada. Kindlasti märkis aga üldise relvakandmise keeld talupoegade sõjalise tähenduse vähenemist; tulirelvade ajastu alguses muutusid üha tähtsamaks palgasõdurid. Teatud seos võib sel olla ka mõisnike sooviga talupoegi tugevama kontrolli all hoida.
Eestimaa omandamine ja privileegide laiendamine
pisi|Saksa ordu kõrgmeister [[Albrecht von Hohenzollern]]
Plettenberg suutis lahendada ka Liivi ordule juba poolteist sajandit probleeme valmistanud Põhja-Eesti (endise Eestimaa hertsogkonna) staatuse küsimuse. Kuigi Saksa ordu kõrgmeister oli alast loobunud juba 1459. aastal ja nende võim oli ka varem olnud pigem nominaalne, ei tahtnud hilisemad kõrgmeistrid seda enam tunnistada ning pidasid end endiselt Eestimaa ülemvalitsejateks. Sarnaselt suhtusid asjasse ka Tallinna linn ja Harju-Viru rüütelkond, kes olid 1508. aastal keeldunud Plettenbergi oma valitsejana tunnustamast, viidates endiselt kõrgmeistrile kui oma lääniisandale. Selline olukord oli Liivi ordu jaoks aga ohtlik, sest Poolaga pidevas konfliktis olev Preisi haru võis Eestimaa kaudu sõtta tõmmata ka Liivimaa.
1519. aasta lõpus puhkeski Preisimaa ja Poola vahel sõda, kus ka Plettenberg oli vastu tahtmist osalema sunnitud. Tema liit Leeduga oli küll lõppenud juba 1511. aastal, kuid küllaltki head suhted kestsid edasi (1514. aastal oli ta sõlminud Leeduga igavese rahu- ja sõpruslepingu) ja erinevalt kõrgmeistrist nägi Plettenberg enda peavaenlasena Venemaad. Kõrgmeister Albrecht von Hohenzollern suutis Plettenbergi siiski ennast Ratsanikesõjas toetama keelitada. Nad kohtusid omavahel Klaipėdas (Memelis) 1516. ja 1520. aastal ning vastutasuks toe eest lubas Albrecht lõplikult loobuda pretensioonidest Harju-Virule ning anda Liivimaa harule ka täiesti vabad käed ordumeistri valimisel, isegi temapoolsest formaalse kinnitamise nõudest oli ta valmis loobuma. Nõnda luhtusid Albrechti plaanid oma võimu orduharude üle tugevdada – ka Saksa meister Dietrich von Cleen suutis sarnaselt Plettenbergiga oma haru sõltumatust hoopis suurendada. Plettenberg jäi Albrechti pakutuga nõusse ja surus 1520. aasta oktoobris Volmari maapäeval läbi otsuse Preisimaa toetamiseks relvade, sõjamoona ja saja ratsanikuga, kellest enamiku panid välja Viljandi komtuur ja Maasilinna foogt. Liivimaa väed jäid siiski liialt väikesteks, et sõtta otsustavat pööret tuua ja Albrecht oli sunnitud pärast 1521. aasta vaherahu sõlmimist ja toetuse leidmise luhtumist sisuliselt tunnistama kaotust. Plettenbergile antud lubaduste täitmisega ta aga ei kiirustanud, kogu tema aeg kuni 1525. aastani kulus peamiselt uute Poola-vastaste liitlaste otsimisele, keda ta aga ei leidnud.
Lisaks hakkasid reformatsiooni alguses (selle kohta Liivimaal vaata lähemalt altpoolt) 1520. aastate esimesel poolel levima kuulujutud, et kõrgmeister kavatseb Preisimaa sekulariseerida. Ent Albrecht oli sõja järel väga tõsises rahahädas ja nõnda pakkus ta 1524. aasta lõpus Plettenbergile tehingut, millega 24 000 kuldna eest oleks ta lõpuks kinnitanud 1520. aastal antud lubadused anda Plettenbergile tegeliku ülemvõimu Eestimaa üle ja laiendada oluliselt Liivi ordumeistri privileege, andes sealhulgas ka võimaluse saada riigivürstiks. See tähendanuks sisuliselt Liivimaa orduharu täielikku sõltumatust kõrgmeistrist, ent ka tihedamaid sidemeid Saksa-Rooma riigiga. Plettenberg otsustas tekkinud võimalusest kinni haarata ja tehing saigi 1525. aasta jaanuaris teoks. Sama aasta märtsis sõitis ta pidulikult Tallinna sisse ja võttis selle kodanikelt ning Harju-Viru vasallidelt kuulekusvande. Tava, et uus ordumeister sääraselt kuulekusvande võtab, jäi kehtima kuni Vana-Liivimaa eksistentsi lõpuni.
Reformatsioon ja Saksa ordu edasise valitsemise küsimus
pisi|Wolter von Plettenbergi aegsed taalrid tema kujutisega
1520. aastatel jõudis reformatsioon Liivimaale ning suuremad linnad (Tallinn, Tartu, Riia) ja mitmed aadlikud kuulutasid end uue usu pooldajateks. Eriti suured pinged tekkisid Riia peapiiskopi Johann Blankenfeldi ja Riia linna vahel, sest esimene jäi jäigalt katoliiklusele truuks, samas kui protestantluse populaarsus liivimaalaste, eriti vasallide hulgas, üha kasvas. 1525. aastal nõudis protestantlik Riia raad ordumeistrilt kaitset katoliikliku peapiiskopi vastu, lubades vastasel juhul end Preisimaa hertsogi Albrechti võimu alla anda. Nii pidigi Plettenberg Kirchholmi lepingu tühistama ja sai septembris Riia linna ainuisandaks.
23. jalaväediviis (Venemaa Keisririik)
1914
1914. aastal kuulus Eestimaa ja Petrogradi kubermangus asunud 23. jalaväediviis 18. armeekorpuse ülema ratsaväekindral Nikolai von Krusenstierni (1854–1940) alluvusse:
23. jalaväediviisi ülem kindralleitnant Stepan Voronin, staap Tallinnas Vana-Kalamaja tänav 33.
Wolter von Plettenberg
Reformatsioon ja Saksa ordu edasise valitsemise küsimus
Sama aasta detsembris vangistasid peapiiskopkonna vasallid Plettenbergi käsul Blankenfeldi, sest teda kahtlustati reeturlikus koostöös venelastega. Seejärel võttis Plettenberg nii Riia peapiiskopkonna kui ka Tartu piiskopkonna, mida Blankenfeld samuti valitsenud oli, enda kaitse ja ajutise valitsemise alla. Nõnda oli Plettenbergi tegeliku võimu all kogu Liivimaa peale Saare-Lääne piiskopkonna (Kuramaa piiskopkonnas valitsesid Saksa ordusse kuuluvad ja sellest sõltuvad piiskopid) ja ordumeistril tekkis teoreetiline võimalus ordu valdused sekulariseerida ja ilmalikuks vürstiks saada, nagu seda Preisimaal oli teinud Saksa ordu kõrgmeister Albrecht von Hohenzollern, kellest oli 1525. aasta aprillis saanud esimene Preisimaa hertsog. Sekulariseerimist toetasid Tallinn ja Riia ning protestantlikud orduvasallid, samal ajal kui kaoliiklik Harju-Viru rüütelkond pooldas küll ordumeistri võimu kasvu, kuid mitte sekulariseerimist. Tartu linn vastandus selgelt ordumeistri võimu igasugusele kasvule, samas kui piiskopid olid valmis teatud järeleandmisi tegema.
Plettenberg otsustas siiski jätta Liivi orduharu sekulariseerimata ning tagas Volmari maapäeval 1526. aasta 15. juunil sõlmitud Volmari liiduga katoliiklike instantside püsimise kogu Liivimaal. Samas tunnustasid piiskopid, Riia peapiiskopkonna rüütelkond, Riia ja Tallinn teda ka Liivimaa kõrgeima valitsejana, kuid Tartu ja teised rüütelkonnad seda siiski ei teinud.
Liivimaa sekulariseerimata jätmist on põhjendatud mitmeti. Plettenberg ise oli veendunud katoliiklane, olnud ordu liikmeks tõenäoliselt juba üle 60 aasta ning liiga vana, et rajada uut dünastiat; seetõttu oli juba puhtalt isikulistel põhjustel väheusutav, et ta Liivimaa sekulariseerimise ette võtab. Peale selle takistasid seda ka Liivimaa orduharu Preisimaa omast erinev struktuur – Liivimaal oli väga oluline roll käsknikel, kellest enamik olid 1520. aastatel veendunud katoliiklased ja kes enamasti olid vastu igasugusele ordumeistri võimu kasvule. Ka Liivimaa piiskoppidel oli Preisimaaga võrreldes tunduvalt suurem poliitiline mõjuvõim, seevastu kui Preisimaal oli peaaegu kogu ilmalik võim koondunud kõrgmeistri kätte. Lisaks saab senise korralduse jätkumist põhjendada ka Venemaa ohuga, millele oli kergem vastu seista Saksamaalt otsest toetust saava orduna kui ilmaliku hertsogkonnana, mis oleks pidanud paratamatult sõltuma kas Poolast või Leedust. Arvamused ja kartused, et Plettenberg võib ordu sekulariseerida, pärinesid üldiselt Saksa ordu Saksamaa harust ja see oli seotud võitlusega vakantseks jäänud kõrgmeistri koha omandamise pärast, mida kardeti Plettenbergile minevat.
Pärast Preisimaa sekulariseerimist oli Plettenbergile esmatähtis säilitada rahumeelsed suhted hertsog Albrechtiga, sest konflikt temaga oleks kaasa toonud ka Poola ja Leedu sekkumise ning oleks ära lõiganud ka ühendusteed Saksa-Rooma riigiga. Selleks palus ta ka ordu Saksamaa harul hoiduda agressiivsest poliitikast Albrechti suunal ning pakkus 1525. aasta oktoobris välja mõtte, et allesjäänud kaks orduharu võiksid olla võrdsed ning meistrid juhiksid ordut ühiselt. Samuti palus ta Saksa meistril Dietrich von Cleenil aidata talle hankida riigivürsti tiitlit, mis oleks Liivi orduharu otseselt keisririigiga sidunud ja andnud võimaluse taotleda otse keisrilt ja Riigipäevalt abi ning kaitset. Saksa meister püüdis aga saada kõrgmeistri kohusetäitjaks ja nõnda puhkes kahe orduharu vahel konflikt. Ehkki Saksa haru oli väiksem ja majanduslikult ning poliitiliselt tähtsusetum, asus selle peakorter Saksamaal Mergentheimis ja nii sai Saksa meister tunduvalt paremini suhelda nii keisri kui ka paavstiga. Plettenberg püüdis Saksa haru ka pigem lepitada, kuid ei saanud siiski nõustuda selle Preisi-vastase poliitikaga, samuti ei tahtnud ta tunnustada Saksa meistri ülimuslikkust, mis võis tema positsiooni Liivimaal ja selle naabruses teatava kahtluse alla panna.