cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Thyge Petersen
Elukutselisena
Petersen poksis oktoobrist 1930 kuni juulini 1937 elukutselisena. Ta pidas kokku 7 kohtumist, millest võitis 4, kaotas 1 ja viigistas 2 kohtumist.
Złotoryja maakond
Złotoryja maakond (poola powiat złotoryjski) on maakond Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonna lääneosas. Maakonna halduskeskus on Złotoryja linn.
Maakond jaguneb kuueks vallaks (gmina).
Eighth Avenue
pisi|8th Avenue Eighth Avenue on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänavajoonestikus kaheksas püstsirge edela-kirdesuunaline tänav (avenüü). Columbus Circle'ist kaugemal on selle nimi Central Park West. Frederick Douglass Circle'ist kaugemalgi on selle nimi Frederick Douglass Boulevard kuni see ühineb 155th Street tänaval Harlem River Drive'iga.
Burberry
pisi|271x271px|Burberry moemaja logo Burberry Group PLC on Briti luksusmoemaja, mille peakorter asub Londonis Suurbritannias. Moemaja toodab ja levitab vihmamantleid, välirõivaid, moeaksessuaare, lõhnaõlisid, päikeseprille ja kosmeetikat. Firma asutas Thomas Burberry 1856. aastal. Firma käive oli 2018. aastal 3,064 miljardit eurot.
Wilhelm Steinitz
pisi|Wilhelm Steinitz Wilhelm Steinitz, hiljem William Steinitz (18. mai 1836 Praha, Tšehhi Kuningriik, tollase Austria Keisririigi osa – 12. august 1900 New York, Ameerika Ühendriigid) oli Austria-Ungari ja hiljem Ameerika Ühendriikide maletaja ja esimene ametlik male maailmameister aastatel 1886–1894.
Steinitzist sai maailma parim maletaja tänu ründavale mängustiilile, mis oli tema ajajärgule omane. Hiljem arendas Steinitz välja uudsema positsioonilise mängustiili, millega ta tuli avalikkuse ette 1873. aastal. Ta demonstreeris oma uue stiili paremust eelmise üle, kuid see mängustiil tekitas malemaailmas palju furoori ning mõned pidasid seda viisi argpükslikuks. Steinitz aga näitas, et tema uus stiil oli võimeline looma tugevaid rünnakuid.
Steinitz oli tugev teoreetik ning tuntud malekirjanik, ta kaitses oma ideid innukalt. Debatist hoolimata oli Steinitzi stiil 1890-ndate alguseks malemaailma juurdunud ning teda on koos Paul Morphyga peetud kaasaegse positsioonmale loojaks.
Varasemad aastad
Steinitz sündis Praha juudigetos Austria-Ungari impeeriumis ning oli perekonna viimane, 13. laps. Ta õppis malet mängima 12-aastaselt, kuid ei tegelenud sellega algul tõsiselt. Ta lahkus Prahast oma 20. eluaastatel ning suundus Viini Polütehnikumi matemaatikat õppima. Males toimus tema suurim areng 1850-ndate lõpus, kui ta võitis Viini meistrivõistlustel 1859. aastal pronksmedali ja 1861. aastal kuldmedali, kogudes 30 punkti 31-st. Sel ajal hakati teda kutsuma Austria Morphyks.
Tõus tippu
Steinitz esindas Austriat 1862. aasta Londoni maleturniiril. Ta saavutas 14 mängija hulgas 6. koha ning otsustas pärast turniiri korraldada omavahelise matši turniiril 5. koha saanud Serafino Dubois'ga. Pärast matši võitu (5 võitu, 1 viik, 3 kaotust) hakkas ta malega professionaalselt tegelema ning asus elama Londonisse. Ajavahemikus 1862–1863 võitis ta mitut tolle aja nimekat Suurbritannias elavat mängijat, sealhulgas Joseph Henry Blackburni, Frederick Deaconi ja Augustus Mongredieni. Nende edusammude najal kerkis ta maailma tippnimede hulka ning korraldas 1866. aastal matši Adolf Andersseniga. Teda peeti tol ajal maailma tugevaimaks aktiivseks mängijaks, kuna võitis aastatel 1851 ja 1862 Londoni maleturniiri ning Paul Morphy oli malemaailmast eemaldunud.
Steinitz võitis matši kaheksa võidu ja kuue kaotusega. Pärast 12. mängu oli seis 6 : 6, kuid Steinitz võitis viimased kaks mängu. Selle tulemusel peeti teda maailma tugevaimaks maletajaks.
Ilgvars Pauls
Ilgvars Pauls (sündinud 24. septembril 1957 Jelgavas) on läti alpinist.
Ta on erialalt ehitusinsener.
Ta on Baltimaade edukaim mägironija.
Mägironimine
Alpinismiga hakkas ta tegelema 1978. aastal.
Wilhelm Steinitz
Esimene malemaailmameister
Steinitz keskendus pärast 1873. aastat malest kirjutamisele ega osalenud enam turniiridel. Suurturniiridelt oli ta eemal üheksa aastat. Tippmalesse naasis ta väga tugevalt 1882. aasta Viini turniiril. Ta saavutas seal jagatud esikoha ning viigistas lisamängud Szymon Winaweriga. 1883. aastal kaotas Steinitz Londoni suurturniiril Johannes Zukertortile. Seetõttu hakkasid mõned kommentaatorid Zukertorti (keda oli Steinitzi malest eemaloleku ajal üheks parimaks nimetatud) pidama maailma parimaks mängijaks. Vahetult pärast Londoni turniiri aastal 1883 kolis Steinitz Ameerika Ühendriikidesse ning hakkas aastal 1885 välja andma ja toimetama oma maleajakirja International Chess Magazine. Aastal 1886 leppisid Steinitz ja Zukertort omavahel kokku matši, kus võitjaks saab see, kes võidab esimesena kümme mängu. Sellest matšist sai esimene ametlikult tunnustatud maailmameistrivõistlus. Pärast viit esimest mängu juhtis Zukertort punktidega 4 : 1, kuid lõppkokkuvõttes võitis Steinitz 12½ : 7½ (10 võitu, 5 viiki, 5 kaotust) ja temast sai esimene ametlik maailmameister.
Ilgvars Pauls
Tõusud kaheksatuhandeliste tippu
Oma esimese kaheksatuhandelise tippu jõudis ta 1993. aastal Himaalajas. 10. oktoobril tõusis ta koos Teodors Ķirsise ja Imants Zaulsiga Läti ekspeditsiooni käigus Dhaulagiri (8167 m) tippu.
Wilhelm Steinitz
Hilisemad aastad
pisi|Steinitz (paremal) kaitsmas maailmameistritiitlit Laskeri vastu, 1894 Steinitz osales ka hilisematel maailmameistrivõistlustel. 1889. aastal saavutas ta Havannas Mihhail Tšigorini vastu peetud matšis 10 võitu, 1 viigi ja 6 kaotust. 1890. aastal alistas ta New Yorgis Isidor Gunsbergi pärast 10 võitu, 9 viiki ja 4 kaotust. 1892. aastal võitis ta taas Havannas napilt Tšigorinit (10 võitu, 5 viiki, 8 kaotust).
Ilgvars Pauls
Tõusud kaheksatuhandeliste tippu
1999. aastal üritas ta tõusta, kuid ebaõnnestunult, rahvusvahelise ekspeditsiooni käigus Himaalajas Makalu (8485 m) tippu. Kõrgusel 7500 oli ta sunnitud tagasi pöörduma. Tema taanlasest kaaslane hukkus laskumisel.
Wilhelm Steinitz
Hilisemad aastad
Alates 1887. aastast hakkas Steinitz avalikult rääkima oma võimalikust eemaldumisest males ja arvas, et varsti saab tema vanuse tõttu maailmameistriks keegi teine. Ta muutis aga lahkumise kohta meelt pärast seda, kui Emanuel Lasker oli talle esitanud väljakutse maailmameistritiitli mängimise peale. Matš leidis aset aastal 1894 New Yorgis, Philadelphias ja Montrealis. Steinitz oli enesekindel ning arvas, et võidab matši. Esimese matši võitis aga hoopis Lasker. Steinitz vastas teises mängus võiduga ning seis oli pikalt viigis, kuid lõpus võitis Lasker. Steinitzi lõppskoor oli 5 võitu, 4 viiki ja 10 kaotust. Seega kaotas Steinitz oma maailmameistritiitli 1894. aastal Emanuel Laskerile.
Ta suri 1900. aastal haiglas südamerabandusse.
Mängustiil ja selle muutus
Kuni aastani 1872 oli Steinitz edu saavutanud, kasutades väga ründavat taktikat, nagu oli ajale omane. Ta oli selle stiiliga mänginud end maailma esinumbriks ja kasutas seda stiili ka aastal 1872, kui ta Zukertorti võitis. Aastal 1873 tema mängustiil aga muutus. Steinitz pani rohkem rõhku positsioonilistele mänguelementidele, näiteks etturi struktuuridele, mänguruumile, kindlatele ratsuväljadele, kahe oda edule. Ta oli valmis mängima keerulisi kaitseid, et oma ideede mängitavust demonstreerida. Sellest hoolimata suutis ta veenvalt näidata, et selline mängustiil pole ainult mängitav, vaid pakub võimalusi ka tugevate rünnakute loomisel.
Oma üheksaaastase pausi ajal (1873–1882) ja kogu oma hilisema karjääri jooksul propageeris Steinitz oma malekirjutisi ja -teooriaid. Suurbritannias tegi ta seda juhtiva spordiajakirja The Fieldi kaudu ja hiljem Ameerika Ühendriikidesse suundudes asutas ta seal International Chess Magazine'i ja hakkas selle peatoimetajaks. Paljud tolleaegsed malekirjanikud arvasid, et tema uus mängustiil ja käitumine on argpükslik. Adolf Anderssen kirjeldas Steinitzi stiili järgmiselt: "Kolisch on maanteeröövel ja ähvardab sind püstoliga. Steinitz on aga taskuvaras, kes varastab sinult etturi ja võidab sellega mängu." Steinitzi teooria juurdus pärast seda, kui ta oli uut stiili kasutades tulnud aastal 1886 maailmameistriks ning enne tema matši Laskeriga aastal 1894. The New York Times tunnustas Steinitzi mängustiili, teooriaid ja spordimehelikkust, olles varem avaldanud tema stiili ja isiku kohta ründavaid artikleid.
Oma uuendusliku stiili ja selleteemaliste kirjutiste tõttu peetakse Steinitzit koos Paul Morphyga kaasaegse maletaktika rajajaks.
Tsink Plekk Pang
Tsink Plekk Pang oli Tartus aadressil Küütri 6 1999–2014 tegutsenud hiina restoran-pubi.
Tsink Plekk Pang saavutas kiiresti populaarsuse ja oli tuntud mitte üksnes köögi poolest. Söögikoha ruumes toimusid ka näitused (nt Nerva ja Riin Liivamägi ), kontserdid, tantsu- ja moeüritused. Kolmandale korrusele rajati vesipiibu-lounge. Tsink Plekk Pang pakkus toitlustust ka väljaspool Tartut toimuvail üritustel, sealhulgas Viljandi Pärimusmuusika Festivalil. Tähelepanu pälvisid ka hoone välimus ja Martti Ruusi kavandatud sisekujundus.
Kui Tsink Plekk Pang 1999. aasta oktoobris avati, olid omanikud vene taustaga naftaärimees Valeri Nadjuk ning hiljem Muhumaal OÜ-s Muhu Pagarid leivatootmisega tegelenud Martin Sepping, kes oli ka restorani tegevjuht. 2003 omandas ettevõtte Eva Kaitsale kuuluv OÜ Bop Direct. Maja kuulub Korneelia OÜ-le, mille omanik on pikaaegne Salvesti juht Tamara Gubenko. Restoran sulges uksed 29. juunil 2014, omaniku sõnul tuleb selle asemele Tartus Võru tänava alguses tegutsev Asian Chef, mida haldab Tartu ettevõtjale Naresh Modyle kuuluv OÜ Naan.
Enne Hiina söögikohta tegutses samades ruumides ettevõtjale ja muusikule Lauri Laubrele kuulunud söögikoht Dyrrelmatt, nõukogude ajal aga dieetsöökla Tempo.
Tenth Avenue
pisi|Tenth Avenue Tenth Avenue, ka Amsterdam Avenue, on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänavajoonestikus kümnes püstsirge edela-kirdesuunaline tee (avenüü).
Don Schollander
Donald Arthur Schollander (sündinud 30. aprillil 1946 Charlotte'is) on Ameerika Ühendriikide endine ujuja, viiekordne olümpiavõitja ja endine maailmarekordimees neljal alal. Ta võitis 1964. ja 1968. aasta suveolümpiamängudel kokku viis kuldmedalit ja ühe hõbemedali. Nelja kuldmedaliga oli ta 1964. aasta Tokio olümpiamängude edukaim sportlane.
Schollander sündis Põhja-Carolina osariigis Charlotte'is ja õppis ujumist onu Newt Perry käest, kes pidas Floridas ujumiskooli. Poisina kolis Schollander koos perega Oregoni osariiki Lake Oswegosse. Ehkki tema esimene sportlik kirg oli jalgpall, oli ta keskkooli jalgpallis võistlemiseks liiga väike. Selle asemel liitus ta Lake Oswego keskkooli ujumismeeskonnaga ja aitas 1960. aastal esmakursuslasena meeskonna Oregoni osariigi ujumise meistrivõistlustele.
Teismelisena 1962. aastal kolis Schollander Californias Santa Clarasse, et treenida Santa Clara ujumisklubi ujumistreeneri George Hainesi käe all. Kaks aastat hiljem, 18-aastaselt, võitis ta AAU riiklikel meistrivõistlustel kolm vabaujumise distantsi. Ta osales USA olümpiakoondise katsevõistlustel kahel individuaalsel võistlusel ja kahes teatevõistluses. Kuu aega hiljem võitis ta neli kuldmedalit Tokios ja püstitas 1964. aasta suveolümpiamängudel kolm maailmarekordit, omal ajal oli ameeriklastest võidetud medaleid kõige rohkem Jesse Owensil 1936. aastal Berliinis toimunud olümpiamängudelt. Tema edu aitas tal teenida James E. Sullivani auhinna kui Ameerika Ühendriikide parima harrastussportlane ja aasta AP sportlase auhinna, võites üldarvestuses Johnny Unitase suure marginaaliga. Ta nimetati ka ABC aasta sportlaseks maailmas.
Schollander osales filmi "Räägi tõtt" osas kohe pärast oma nelja kuldmedali võitmist.
Schollander õppis Yale'i ülikoolis ning kuulus salajastesse ühingutesse Skull and Bones ja Delta Kappa Epsiloni. Igal aastal kutsutakse klubisse 15 uut Yale'i üliõpilast. Skull and Bones on kaasanud mitmeid silmapaistvaid tegelasi, sealhulgas William Howard Taft, George H. W. Bush ja George W. Bush.
Pärast 1968. aasta olümpiamänge loobus Schollander võistlusujumisest.
Schollander paigutati 1965. aastal 19-aastaselt Rahvusvahelisse Ujumise Kuulsuste Halli (International Swimming Hall of Fame). 1983. aastal oli ta üks esimesi USA olümpiakuulsuste halli kuulunutest. Ta on ka Oregoni Spordi Kuulsuste Halli liige.
1971. aastal avaldas ta oma esimese raamatu "Deep Water" (koos Duke Savage'iga), kus kiidab oma ujumist, meeskonnakaaslasi ja treenereid ning rahvusvahelise ujumise, eriti olümpiamängude kulissidetagust poliitikat. Ta osales selle raamatu alusel 1974. aastal tehtud filmis "Inside Swimming" (koos Joel H. Coheniga).
Schollander ja tema naine Cheryl elavad Oregonis, kus ta juhib kinnisvaraarendusettevõtet Schollander Development. Tema kuldmedalid on üldsusele eksponeeritud Bank of America filiaalis Lake Oswego kesklinnas. Schollanderil on kolm last: Jeb, Kyle ja Katie.
Montmorijoniit
Montmorijoniit on monokliinne füllosilikaatne savi koostises olev mineraal. Montmorijoniidi idealiseeritud keemiline valem on (Na, Ca)0,33,(Al, Mg)2(Si4O10)(OH)2·nH2O. Sagedased lisandid on veel kaalium ja raud. Kuna mineraali kristallid on väga väikesed, on ta väga pehme. Ka on selle kristallid lõdvalt seotud, mistõttu vesi võib nende vahele tungida ja mineraal võib seega märkimisväärselt paisuda. Mineraali iseloomustab tiksotroopia.
Mineraali kirjeldati esmakordselt aastal 1847 Prantsusmaal Montmorillonis. See on ka montmorijoniidi tüüplokaliteet. Mineraal on ülilevinud. Mineraali on leitud ka Marsilt.
Kasutusalad
Montmorijoniiti kasutatakse naftapuurimisel puurimisvedeliku valmistamiseks, seda lisatakse pinnasele selle põuakindlamaks muutmiseks ja niiskuse-eemaldajates. Ka kasutatakse seda nafta krakkimisel katalüsaatorina.
Mineraal on efektiivne raskmetallide adsorbent. Seda lisatakse vahel ka lemmikloomade toidule, et see seoks keskkonnamürke. Seda on kasutatud ka allergilise dermatiidi raviks.
Bioloogiline toime
Montmorijoniidi mõjul moodustuvad lipiidsetest mitsellidest vesiikulid. Ka aitab see nukleotiididel moodustada RNA-d, mis koguneb vesiikulite sisse.
Fabijoniškės
pisi| Fabijoniškės (poola keeles Fabianiszki) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Fabijoniškėse valla territooriumil. Fabijoniškės piirneb lõunas Šeškinėga, läänes Pašilaičiaiga, idas Baltupiaiga, põhjas Visoriaiga, loodes aga Perkūnkiemisega.
Fabijoniškėses asub Raganiukė teater. Haridust annavad Leedu pimedate ja vaegnägijate hariduskeskus, Mykolas Romerise Ülikool, kaks algkooli, kaubanduskool, venekeelne kool, progümnaasium, ja kaks gümnaasiumi.
Linnaosa on saanud nime isikunime Fabijonas järgi. See on kujunenud kujunenud Vilniusega liidetud samanimelise Avižieniai külanõukogus asunud küla aladele. Küla ise on iidne, see asus Vilniusest Kernavėsse viiva tee ääres. Aastal 1986 asuti sinna rajama arhitekt Kazimieras Rimantas Balėnase kavandatud uut mikrorajooni. Fabijoniškėse idaossa ulatub parkmetsaga kaetud Šeškinė oos. Seal asub ka Cedronase ülemjooksu maastikukaitseala.
Fifth Avenue
Avenüü on Manhattani peatänav New Yorgis Ameerika Ühendriikides. Tänav on 9,973 kilomeetrit pikk ning lähtub Washington Square North tänavalt Washington Square Archi triumfikaare eest. Tänav kuulub New Yorgi linnale ja seda hooldab New Yorgi transpordiamet.
Fifth Avenue kulgeb Waverly Place'ist läbi rõhtsirgete tänavate 8th Street – 120th Street ja 124th Street – 143th Street ning jõuab ulatuselt lõpule linna sissesõiduteel Harlem River Drive'il.
Seda peetakse üheks maailma kõige kallimaks ja elegantsemaks tänavaks. Seal on palju tuntud vaatamisväärsusi, nagu New Yorgi Avalik Raamatukogu, Püha Patricku katedraal, Rockefeller Center ja Central Park. Fifth Avenuel on palju luksuskauplusi, nagu Gucci. Avenüü äärde jääb ka endise Ameerika Ühendriikide presidendi Donald Trumpi pilvelõhkuja Trump Tower.
Tõukjalalised
Tõukjalalised (Protura) on selts lülijalgsete hõimkonnast.
Maailmas on tõukjalalisi teada 270 liiki. Eestis on leitud üks liik – tõukjalg (Eosentomon armatum), kuid arvatakse et neid on meil mõni liik veel.
Trzebnica maakond
Trzebnica maakond (poola powiat trzebnicki) on maakond Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonna põhjaosas. Maakonna halduskeskus on Trzebnica linn.
Maakond jaguneb kuueks vallaks (gmina).
Valdek Jürisoo
Valdek Jürisoo (12. september 1926 Pärispea – 15. detsember 1987 Stockholm) oli eesti zooloog.
Ta on õppinud Tallinna Reaalkoolis, kuid seoses põgenemisega Rootsi lõpetas ta aastal 1947 Sigtuna Eesti Gümnaasiumi. 1958. aastal kaitses ta Stockholmi Ülikoolis filosoofiakandidaadi väitekirja, 1961. aastal samas filosoofialitsentsiaadi väitekirja ja 1961. aastal tööga "Agro-ecological studies on leafhoppers (Auchenorrhyncha, Homoptera) and bugs (Heteroptera) at Ekensgård farm in the province of Hälsingland, Sweden" filosoofiadoktori väitekirja. Ta oli korporatsiooni Ugala vilistlane.
Valdek Jürisoo töötas aastail 1955–1961 Rahvuslikus Taimekaitse Instituudis (Statens Växtskyddsanstalt). Seejärel töötas ta lektorina Sundbybergi Gümnaasiumis.
Ta oli E.E.L.K. Stockholmi koguduse juhatuse liige ja organisatsiooni Eesti Teaduslik Selts Rootsis liige. Tema hobiks oli laulmine (ta kuulus bassi häälerühma).
Isiklikku
Valdek Jürisoo tutvus oma tulevase abikaasa Ingrid Seimiga (1930–2014) Stockholmis Eesti Noortekooris, neil sündisid poeg Mart (1950–2014) ja tütar Ann.
Püss (perekonnanimi)
Nimede eestistamisel määrati Püss uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Flint.
Perekonnanime Püss on pandud 5 Eestimaa ja 6 Liivimaa mõisas.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Püss 79 mehel ja 101 naisel.
Mälardaleni Ülikool
pisi|Logo Mälardaleni Ülikool (rootsi keeles Mälardalens högskola) on ülikool Rootsis Västeråsis ja Eskilstunas.
Ülikoolis õpib üle 16 000 üliõpilase.
World Summit Award
World Summit Award on ülemaailmne algatus, mille eesmärk on välja valida ja tutvustada maailma parimaid e-valdkonna sisuteenuseid ja innovaatilisi IKT-lahendusi. Konkursiga püütakse tõsta rahva teadlikkust nutikate sisuideede ja kavalate rakenduste osas, aidates nõnda turundada kõrgekvaliteedilisi multimeediatooteid.
Maakond (Poola)
pisi|Poola maakonnad Maakond (poola keeles powiat) on Poola 2. järgu haldusüksus. See on poliitiline ja geograafiline alamüksus 1. järgu haldusüksuse ehk vojevoodkonna piires. Maakondadel võib olla teatud kohalikku valitsusvõimu, kuid nad ei ole suveräänsed.
2013. aasta seisuga on Poolas 314 maakonda (powiat 'i).
World Summit Award
Üle aasta toimuval konkursil osaleb iga kord umbes 170 riiki ning konkursile on nelja toimumisaasta jooksul esitatud üle 5000 projekti. Samas on ainuüksi India ja Lõuna-Aasia maade eelvooru esitatud üle 2000 projekti.
Konkursi kategooriad
1. e-valitsus ja institutsioonid
BVP M-80
BVP M-80 on Jugoslaavia jalaväe lahingumasin, mida toodeti 1980. aastatest kuni Jugoslaavia lagunemiseni.
World Summit Award
Konkursi kategooriad
2. e-tervis ja keskkond
3. e-õpe ja haridus
4. e-meelelahutus ja mängud
5. e-kultuur ja pärand
6. e-teadus ja tehnoloogia
7. e-äri ja ettevõtlus
8. e-kaasamine ja osalemine
Málaga ülikool
pisi|Logo Málaga ülikool (hispaania keeles Universidad de Málaga) on ülikool Hispaanias Málagas.
Ülikool asutati 1972.
Ülikoolis õpib üle 35 000 üliõpilase.
Euroopa Liidu Teataja
Euroopa Liidu Teataja (inglise keeles Official Journal of the European Union; eestikeelne lühend ELT) on Euroopa Liidu ametlik väljaanne, milles avaldatakse õigusaktid ja muud dokumendid.
Funhouse (Pinki album)
"Funhouse" on Pinki 2008. aastal ilmunud viies stuudioalbum. Albumilt on singlitena avaldatud lood "So What", "Sober", "Please Don't Leave Me", "Bad Influence", "Funhouse", "I Don't Believe You" ja "Glitter in the Air". Austraalias anti kontserditurnee reklaamsinglina välja ka "Ave Mary A".
Euroopa Liidu Teataja
Euroopa Liidu Teataja ilmub igal tööpäeval kõigis Euroopa Liidu liikmesriikide ametlikes keeltes.
ELT on peamine EUR-Lexi andmeallikas. Õiguslikult siduvad on üksnes ELT-s avaldatud õigusaktid.
Euroopa Liidu Teataja koosneb kahest seotud seeriast:
Funhouse (Pinki album)
"Funhouse Tour: Live in Australia"
Kontsertalbum sisaldab Austraalias Sydneys salvestatud kontsertidelt 12 lugu ning lisaks ka varem avaldamata stuudiolindistuse "Push You Away". Laulud ei ole siiski aga samad, mis stuudioalbumil. Nii leiduvad seal kaverid "Highway to Hell" (AC/DC), "Bohemian Rhapsody" (Queen) ja "Babe I'm Gonna Leave You" (Joan Baez ning hiljem Led Zeppelin) ja Pinki enda laul "U + Ur Hand", mille stuudioversioon leidub ta 2006. aastal ilmunud neljandal stuudioalbumil "I'm Not Dead". Väljaandega on kaasas ka kontsert-DVD, millel on 23 lugu ning ka muud boonusmaterjali.
Euroopa Liidu Teataja
Väljaande esimene number ilmus 1952. aasta 30. detsembril „Euroopa Söe- ja Teraseühenduse Teataja“ nime all (Official Journal of the European Coal and Steel Community). Vahepealne nimetus – „Euroopa Ühenduste Teataja“ – muudeti praegusele kujule Nice'i lepingu jõustumisel 2003. aasta 1. veebruaril.
Väljaande elektrooniline versioon on kasutatav alates 2013. aasta märtsikuust. Alates 2013. aasta 1. juulist on ELT elektrooniline versioon (e-ELT) autentne ning õiguslikult siduv.
Funhouse (Pinki album)
Deluxe-versioon
Piiratud tiraažiga deluxe-versioonis, mis anti välja teraskarbis ning sisaldab ka T-särki, on 12 laulule lisatud boonusena laul "Could've Had Everything" ja video laulust "So What".
KidZoneTV
KidZone TV on eestikeelne lastele suunatud telekanal. See alustas tegevust 13. juunil 2013. Tütarkanal on KidZone mini.
Sinine majandus
Sinine majandus (ingl blue economy) on majanduskorralduse kontseptsioon, mida levitas Rooma Klubi oma aruandes 2009. aastal.
KidZoneTV
Kanal edastab saateid ka Lätti ja Leetu, kus saateid edastatakse läti ja leedu keeles.
Kortin
Kortin on eesti perekonnanimi.
Sinine majandus
See on looduse toimimisest inspireeritud tehnoloogiate ja ärimudelite rakendamine majanduses, mis võimaldab katta inimeste põhivajadusi kohapeal olemasolevate ressursside abil, minimeerides heitmeid. Selle jätkusuutliku majanduse kontseptsiooni väljatöötaja on Gunter Pauli "Sinine majandus" ilmus raamatuna 2010. aastal (The Blue Economy: 10 years, 100 innovations, 100 million jobs). Eesti keeles ilmus tõlge selle kolmandast versioonist aastal 2018.
Gunter Pauli on Belgia päritolu innovaatiline ettevõtja, üks taastava majanduse ja jätkusuutlikkuse visionääre. Ta on üle 40 aasta tegelenud elujõuliste majandusmudelite uurimise ja loomisega, mis seavad eesmärgiks inimese ja kogu ökosüsteemi õnnelikkuse ja tervise. Gunter Pauli on külastanud mitmel korral ka Eestit.
Saint-Aubert (Nord)
Saint-Aubert on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Caudry kantonis.
Kortin
Nimede eestistamisel määrati Kortin-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Kaljuvee, Kortna, Kõrgnurm ja Toomet.
Sinine majandus
Sinise majanduse ärimudel
Sinise majanduse ärimudel loob lahendusi, mis toovad kasu nii keskkonnale, majandusele kui ühiskonnale laiemalt, sidudes omavahel esmapilgul kokkusobimatuid keskkonnaprobleeme teaduslike leiutistega, mille aluseks on looduses loomulikult toimuvad füüsikalised protsessid. Asendades piiratud tooraineressursid lihtsamate ja puhtamate tehnoloogiatega, on võimalik muuta seda, kuidas me juhime tööstusprotsesse ja lahendame nende tekitatud keskkonnaprobleeme. Sinine majandus keskendub kulude kärpimise asemel suurema väärtuse loomisele. See toob majanduslikku kasu uute töökohtade loomise, energiakulude vähenemise ning selle kaudu, et üks algatus või uuendus suudab luua mitmeid tuluvoogusid paljudele osapooltele, tuues samas kasu ka kogu kogukonnale. Sinine majandus on jätkusuutlik majandusmudel, mis töötab kõikide heaks ja kasutab seda, mis on kohapeal olemas ja kättesaadav.
Gunter Pauli kaasabil on sinise majanduse põhimõtteid kasutades rajatud maailmas enam kui 200 sotsiaalselt ja ökoloogiliselt jätkusuutlikku ettevõtet, loodud enam kui 3 miljonit töökohta ning investeeritud üle 5 miljardi dollari.
Nn. rohemajandus ja ringmajandus, mis pole suutnud ära hoida kliima soojenemist ega loodusliku mitmekesisuse kadumist, on muutunud kalliks majandusmudeliks – kui tahta teha midagi, mis on kasulik keskkonnale ja inimesele endale, tuleb maksta selle eest rohkem. See omakorda tähendab, et roheline majandus on mõeldud rikastele. Sinine majandus ei püüa olla iga hinna eest odavaim, sest põhimõte "olla odavaim" töötab vaid kümne maailma suurima riigi jaoks. Edasiviiv strateegia on kasutada juba olemasolevat, luua lisaväärtust ning rahuldada inimeste põhivajadused. Innustajaks ja inspiratsiooniallikaks on seejuures loodus. Loodusel on 4 miljardi aasta pikkune kogemus, looduses pole keegi töötu ning loodus ei tunne jäätmeid. Võimalus maailma muuta on igaühel, alustades lihtsatest argipäevastest asjadest – sellest, mida me sööme ja joome, kuidas me magame, milliseks loome oma kodud ja kuidas neid haldame ning kuidas hindame lähedastega koosveedetud hetki. Muidugi ei toimu muutused üleöö, ent positiivsete väljavaadetega tegutsemine motiveerib muutusi ka ise läbi viima.
Paik (lapp)
Paik on riide-, naha- vm tükk või lapp, millega parandatakse või tugevdatakse katkist või kulunud kohta esemel, ehitisel vm.
Sinine majandus
Sinise majanduse ärimudel
Sinise majanduse mudelit rakendades toodetakse näiteks kaevandusjäätmetest kivipaberit, kasutamata vett ja langetamata ühtegi puud; ohakatest valmistatakse bioplasti, -määrdeaineid ja -herbitsiide, millest viimased suudavad asendada glüfosaati; merevee-kasvuhoonetes kasvatatakse tomateid ilma mageveeta; projekteeritakse ja ehitatakse energiasäästlikke ning tolmu- ja keskkonnamürkide vabu tervislikke hooneid; merelainete ja hoovuste liikumisest toodetakse elektrit; toidukõlblikest koostisainetest valmistatakse tuletõkkematerjale, mida saab kasutada asbesti asemel; on käivitatud üle 5000 farmi, mis kasvatavad kohvipaksul söögiseeni; uudsed veepuhastustehnoloogiad asendavad kahjulikud kemikaalid lihtsa füüsikaga; valgust kasutades saab internetiühenduse muuta praegusest 100 korda kiiremaks jne.
Paik (lapp)
Ühe või mitme paiga kinnitamist nimetatakse paikamiseks või lappimiseks. Paigatakse riideesemeid, eriti kohtadest, kus need kõige rohkem kuluvad, näiteks püksipõlved ja -tagumik, varrukate küünarnukikohad, jalanõude tallaalused. Paigatakse ka näiteks katkist katust.
Sinine majandus
Raamatu "Sinine majandus" versioonid
Esimene raamat – "Sinine majandus: 10 aastat, 100 leiutist, 100 miljonit töökohta" (originaalis The Blue Economy: 10 years, 100 innovations, 100 million jobs) oli algselt 2009. aastal Rooma Klubile esitatud aruanne. Raamatuna ilmus see 2010. aastal eesmärgiga innustada ettevõtjaid ning seada kätkusuutlikkusele senisest kõrgemad nõuded. Raamatus kirjeldatud ideede aluseks on Pauli 20 aasta pikkune kogemus ja ligi 200 edukalt ellu viidud projekti maailmas. See tutvustab sinise majanduse ärimudeli eesmärki – ühiskonna liikumine puuduselt küllusele, kasutades kohalikke ressursse ning lähenedes keskkonda kahjustavate probleemide lahendamisele uutmoodi.
Raamatu teine versioon – "Sinine majandus, versioon 2.0: 200 elluviidud projekti, 4 miljardit investeeritud USD, 3 miljonit loodud töökohta" (originaalis The Blue Economy, Version 2.0: 200 Projects Implemented, US$ 4 Billion Invested, 3 Million Jobs Created) ilmus 2014. aastal.
Raamatu kolmas versioon – "Sinine majandus 3.0: kasumlikud ärimudelid, mis taastavad planeeti (originaalis The Blue Economy 3.0: The marriage of science, innovation and entrepreneurship creates a new business model that transforms society) ilmus inglise keeles 2017. aastal. Eesti keeles, koos Eesti jaoks kirjutatud eessõnaga, ilmus raamat "Sinine majandus 3.0. Kasumlikud ärimudelid, mis taastavad planeeti" 2018. aastal. (https://www.apollo.ee/sinine-majandus-3-0-kasumlikud-arimudelid-mis-taastavad-planeeti.html). Nagu ütleb Gunter Pauli raamatu sissejuhatuses, erineb raamatu viimane versioon esimesest enam kui 50% ning versioonist 2.0 kolmandiku võrra.
Gunter Pauli ja sinine majandus Eestis
Gunter Pauli (sündinud 1956 Antwerpenis Belgias) on kümnete ettevõtete looja, Rooma Klubi liige (olnud 1979–1984 Rooma Klubi asutaja Aurelio Peccei assistent) ning peaaegu 40 organisatsiooni ja 3000 innovaatiliselt mõtlejat ühendava üleilmse võrgustiku Zero Emissions Research and Initiatives (ZERI) asutaja, mille tegelikkuses toimiv filosoofia ongi sinine majandus. Pauli teeb koostööd mitmete riikide valitsustega eesmärgiga kujundada ümber kohalikke majandusi ning suunata raha tagasi kohalikku kogukonda.
2018. aasta juulis külastas Gunter Pauli Eestit, et osaleda üleilmse ökokogukondade võrgustiku GEN Euroopa konverentsil "Teadlike kogukondade tarkus". 46 riigist saabunud enam kui 500 külalisega üritusel Lilleoru Keskuses Harjumaal esines Pauli kahe loenguga ning juhtis sinise majanduse töörühma. Lisaks pidas JCI poolt korraldatud sinist majandust tutvustava loengu noortele JCI esindajatele Tallinna Tehnikaülikoolis ning esitles oma raamatu "Sinine majandus" viimase versiooni tōlget eesti keelde.
Eesti kohta jäi dr Pauli ettekannetest kõlama mõte, et Eesti peab taasavastama oma riigi ilu, vaatama kaugemale metsadest, puudest ja tselluloosist ning hakkama nägema "nähtamatuid" üllatusi: tuhandeid hallitus- ja pärmseeni meie metsades ning mikrovetikaid meie meres. Sest kui eestlased tahavad luua hea aluse veel fantastilisemale, inspireerivamale ja uuenduslikumale Eestile, tuleb neil hakata vaatama sinna, kuhu nad veel vaadanud pole.
Saint-Aubert (Nord)
pisi|tühi|Saint-Auberti kirik
Monashi ülikool
Ülikool asutati 1958.
Ülikoolis õpib üle 78 000 üliõpilase (2017).
Kortin
Kortin on unikaalne perekonnanimi, mida on pandud vaid Tärivere mõisas Iisaku kihelkonnas Virumaal.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Kortin Eestis 10 mehel ja 22 naisel.
Vītiņi (Grobiņa vald)
Vītiņi on küla (mazciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Grobiņa vallas.
Küla asub valla edelaosas, merepinnast 4 meetri kõrgusel. Vītiņi jääb valla keskusest Dubeņist 8, piirkonna keskusest Grobiņast 8,5 ja Riiast 217 kilomeetri kaugusele.
Küla on tekkinud endise Grobiņa metsamajandi ja Vītiņi karjamõisa juurde. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.
Looduskaitse all on külas kasvavad tammed ümbermõõtudega 5.37 ja 5.17 meetrit.
Aastal 2005 oli külas elanikke 41.
Kolhoos "Eha"
Kolhoosi moodustamine
Kolhoos moodustati Kiska ning Torgu külade baasil. Asutamiskoosolek kolhoosi loomiseks toimus 12. septembril 1949. aastal Laanevälja talu ruumides, kus olid koos inimesed kolmeteistkümnest majapidamisest. Koosoleku juhatajaks valiti August Pärna ja protokollijaks Ellen Itter. Koosolekul otsustati igale perele kolhoosis kasutamiseks jätta 0,25-0,60 hektarit põllumaad ning 1 lehm ja üks noor loom. Kolhoosi tüüppõhikirjale kirjutas alla 11 kolhoosnikku (August Pärna, Ellen Itter, M. Madisson, M. Soontak jt).
Kolhoosi tarbeks ühistati kolmekümne isiku varad. Varade hulka kuulusid mitmesugused loomad (kanad, hobused jne), aga ka köied, äkked, vankrid, hooned jms. Kolhoosi inventariraamatus on kirjeldatud järgmised varad:
Kolhoosi tegevus
1. jaanuaril 1951 liideti kolhoos "Eha" kolhoosiga "Nurme" ning moodustus kolhoos "Esimene Mai".
Saint-Martin-sur-Écaillon
pisi|tühi|Saint-Martin-sur-Écailloni kirik
Giovani dos Santos
Giovani dos Santos Ramírez (sündinud 11. mail 1989 Monterreys) on Mehhiko jalgpallur.
Ta mängib poolkaitsjana Major League Socceri klubis Los Angeles Galaxy. Alates 2007. aastast on ta kuulunud Mehhiko jalgpallikoondisse.
Klubikarjäär
Dos Santos alustas oma klubikarjääri Hispaania kõrgliiga klubis Barcelona, tulles läbi klubi noorteakadeemia La Masia.
Pärast ühte hooaega Barcelona põhimeeskonnas siirdus ta Premier League'i klubisse Tottenham Hotspur.
Dos Santos mängis Tottenhamis 2012. aastani ning oli sel ajal laenul ka Ipswich Townis, Galatasarays ja Racing de Santanderis.
2012. aastal liitus ta Hispaania klubiga Mallorca, kust ta hooaeg hiljem siirdus Villarreali.
2015. aastal liitus ta MLS-i klubiga Los Angeles Galaxy.
Koondisekarjäär
2005. aastal tuli dos Santos Mehhiko noortekoondisega noorte maailmameistriks. Ta võitis turniiril Hõbedase Palli.
Esimese värava lõi ta Mehhiko rahvuskoondise eest 23. juunil 2009 sõprusmängus Venezuela vastu.
2009. aasta CONCACAF Gold Cupi veerandfinaalis 19. juulil lõi ta värava Haitile. 26. juulil toimunud finaalis lõi värava USA-le, aidates koondisel turniiri võita. Dos Santos valiti lisaks turniiri parimaks mängijaks ja turniiri sümboolsesse koosseisu.
2011. aasta CONCACAF Gold Cupi teises alagrupimängus 9. juunil lõi ta kaks väravat Kuubale. 25. juunil toimunud finaalis lõi taas värava USA-le ning Mehhiko võitis turniiri.
2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel lõi ta kaheksandikfinaalis 29. juunil värava Hollandi vastu.
2015. aasta CONCACAF Gold Cupi esimeses alagrupimängus 9. juulil lõi ta värava Kuubale. Ta võitis Mehhiko meeskonnas kolmandat korda turniiri.
Ta kuulunud Mehhiko koondisse veel ka 2010. aasta maailmameistrivõistlustel, 2011. aasta Copa Américal ning 2013. ja 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistlusel.
Isiklikku
Ka tema isa Geraldo Francisco dos Santos (tuntud mängijanimega Zizinho) oli jalgpallur. Giovanil on kaks venda: Éder (sündinud 1984) ja Jonathan, kes mõlemad on samuti jalgpallurid.
ZALA 421-08
ZALA 421-08 on Venemaal Iževskis ettevõtte ZALA Aero arendatav ja toodetav mitmeotstarbeline pisidroon.
Ajalugu
Üks ZALA 421-08 tulistati alla 2014. aasta juuni lõpul Ukrainas Luhanski oblastis Venemaa piiri lähedal.
Saint-Python
Saint-Python (ametlikult Sainct-Pieton ja St-Piton erinevatel aegadel enne 1800. aastat) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Caudry kantonis, nimetatud Piat de Seclini järgi.
pisi|tühi|püsti|Saint-Python aastal 1984
Cimdenieki
Cimdenieki on küla (vidējciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Grobiņa vallas.
Küla asub valla lääneosas, merepinnast 4 meetri kõrgusel Ālande jõe kaldal, jäädes Liepāja idapiirile. Cimdenieki jääb valla keskusest Dubeņist 7 ja piirkonna keskusest Grobiņast 6 kilomeetri kaugusele.
Jaćmierz
Jaćmierz on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Sanoki maakonnas Zarszyni vallas. Jaćmierz asub Sanokist umbes 15 km loodes.
Jaćmierz sai linnaõigused enne 1437. aastat, kuid kaotas need 1934. aastal.
Cimdenieki
Külast lõunas asub Liepāja lennujaam, Cimdeniekisse jääb Pagriezens uz Lidostu bussipeatus.
Küla tekkis 1940. aastatel, mil sinna asus Punaarmee lennuväeosa. Algul elasid seal peamiselt sõjaväega seotud isikud. Punaarmee lahkudes kujunes Cimdenieki põhiliselt aianduskruntide piirkonnaks, kus suurem osa elanikke töötab Liepājas. 2021. aastani kuulus küla Grobiņa piirkonda.
Saint-Hilaire-lez-Cambrai
Saint-Hilaire-lez-Cambrai on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Caudry kantonis.
pisi|tühi|Raekoda
Power Big Meet
Esimene Power Big Meet toimus 1978. aastal Anderstorpis (Jönköpingi lään), kuhu kogunes 80 autot ja 400 külastajat. 1979. aasta näitus toimus Skövdes (Västra Götalandi lään), 1980.–1982. aastal Jönköpingis ja 1983. aastal Norrköpingis. Alates 1984. aastast on näitus toimunud Västeråsis Johannisbergi lennuväljal, välja arvatud 1986. aastal, kui näitus toimus Kinnekulles (Västra Götalandi lään). 2017. aasta näitus toimus Lidköpingis (Västra Götalandi lään).
B-rühm
B-rühma tutvustati 1982. aastal. Need autod olid ühed kõige kiiremad ja võimsamad ralliautod mis üldse ehitatud. Selle ralliautode ajastut kutsutakse ka kui ralli kuldajastuks.
Kuid nende autodega juhtunud liiga paljude katastroofiliste, ka surmaga lõppenud õnnetuste põhjuseks nimetatigi nende autode liigset kiirust ja võimsust ning ka kehva pealtvaatajate kontrolli. Peale Henri Toivoneni ja tema kaardilugeja Sergio Cresto surma 1986. aasta Korsika rallil keelas FIA B-rühma ära. See plaaniti asendada S-rühmaga, mille autodel oleks võimsus piiratud 300 hj-ni ja homologeerimiseks olnuks vaja toota vaid 10 autot, kuid otsustati A-rühma kasuks. Lühiajaline B-rühma ajastu on omandanud legendaarse staatuse rallifännide ja autohuviliste seas.
B-rühm loodi 1982. aastal paralleelselt A-rühma ja N-rühmaga, vahetas välja 4. ja 5. rühma autod. Kui A-rühma autod pidid olema neljaistmelised ja neid pidi olema tänavaautodena toodetud vähemalt 5000, siis B-rühma autodel oli palju vähem tehnoloogia- ja disainipiiranguid, ka homologeerimiseks piisas vaid 200 auto tootmisest. Kaalu alandati nii väikseks kui võimalik, lubatud oli kasutada kõrgtehnoloogilisi materjale ja turbodel piiranguid ei olnud. Seetõttu olidki B-rühma autod väga võimsad - 1981. aastal, aasta enne B-rühma olid võimsamad autod ligi 250 hobujõulised, siis B-rühma viimasel aastal, 1986. aastal, olid võimsamad autod üle 500 hj võimsusega.
Piltkaart
pisi|[[George A. Reidi kujundatud piltkaart Edinburghist (1935)]] Piltkaart ehk illustreeritud kaart ehk panoraamkaart on kunstipärane kaart, mis rõhutab üksikobjekte ja koha identiteeti.
Piltkaardid rõhutavad üksikobjekte, mida kujutatakse väga detailselt ja tõepäraselt. See teeb nendega suhestumise lihtsaks, kuid võib vähendada kaardi tõesust. Pilku püüdev väljanägemine ja informatiivsus on piltkaartidest teinud väga populaarse kaardikujundusviisi, mida olenemata mõõtkava moonutustest saab väga edukalt ka navigeerimiseks kasutada. Piltkaardid on joonistanud professionaalsed kunstnikud ja illustraatorid. Hea kaardi koostamine vajab loomingulist mõtlemist ja võib nõuda väga palju aega. Kaartide väljanägemine sõltub suuresti illustraatori maailmapildist ning sellest, mida autor rõhutada soovib. Kui tavakaartide eesmärk on juhatada liikleja ilma liigse informatsiooni ja üllatusteta sihtkohani, siis piltkaardid soovivad kaardikasutajas territooriumi identiteeti rõhutavate detailide kaudu tekitada head emotsiooni ning aidata neil paremini mõista selle koha olemust.
Ajalugu
Will Durant on öelnud, et kaardid näitavad meile ajaloo nägu. See ütlus peab paika eriti just piltkaartide puhul, sest visuaalse sõnumi edastamine on alati olnud nende peamiseks eesmärgiks. Piltkaarte on kasutatud näiteks mõne riigi rahvusköögi, linna majandusharude või turistilinna atraktsioonide esitamiseks.
Piltkaartide ajalugu kattub suures osas üldise kartograafia ajalooga ning antiiksed leiud näitavad, et piltkaardistati juba väga ammu.
Keskaegses kartograafias varjasid piltdetailid ning religioossed ideed kaartidel täpseid geograafilisi mõõtmeid. Linnade illustreeritud kujutamine muutus populaarsemaks renessansi ajal. Arenevate kaubanduskeskuste, nagu Veneetsia, õide puhkedes palusid kohalikud valitsejad kunstnikel nende linnadest luua piltlikud ülevaated, mis aitaks organiseerida kaubanduslaatu ning meelitada linna rohkem kaupmehi. Trükinduse arenguga sai piltkaartidest üks varasemaid reklaamivorme ning inimeste meelitamiseks võistlesid linnad omavahel just piltkaartide kasutades.
15.–18. sajandil muutusid kaardid navigeerimisvajaduste suurenemise tõttu täpsemaks. Sellest olenemata kaunistati neid erinevate joonistega: tuule suunda näitavad laevad, mitmesugused mereelukad ja väikesed puud metsa kujutamiseks. Vajadus geograafilise täpsuse järele aina suurenes, mistõttu illustratsioonide tähtsus aina vähenes ning nüüdisaegse teadusliku kartograafia esiletõusuga kadusid nad lõpuks täielikult.
19. sajand
pisi|1897. aastal Thaddeus Mortimer Fowleri ja James B. Moyeri illustreeritud piltkaart [[Pennsylvania osariigis asuvast Canonsburgi linnast]] Kartograafia arenedes jäid piltkaardid tagaplaanile, kuid muutusid 19. sajandil tänu raudteede ehitamisele jälle populaarseks. 1825.–1875. aastal tabas maailma panoraamkaartide koostamise ja kogumise hullustus ning ainuüksi Ameerika Ühendriikides toodeti nendel aastatel tuhandeid piltkaarte. USA selle aja hinnatuimad piltkaartide koostajad olid Herman Brosius, Camille N. Drie, Thaddeus Mortimer Fowler, Paul Giraud, Augustus Koch, D. D Morse, Henry Welge ja A. L. Westyard. Igal linnal pidi sel ajal olema konkurentsivõime säilitamiseks vähemalt üks hea illustraator, kes maaliks linnast ilusa pildi ning meelitaks sinna uusi inimesi. Kaardid võisid linna kujutada idüllilise, inimestest ja tööstusest pakatavana, kuid tegelikkuses ootasid turiste ees vaid kurva väljanägemisega viljast puhtaks koristatud põllud. Suur kollektsioon nendest kaartidest on säilinud tänapäevani USA Kongressi raamatukogus ning ilusamate kaartide koopiaid müüakse veel praegugi.
20. sajand
Turismi levimisega muutus piltkaardistamine 1920.–1950. aastatel taas populaarseks kunstivormiks. Sama juhtus 1970.–1980. aastatel. See oli linnade värvilisi reklaamkaarte tootvate ettevõtete õitseaeg. 20. sajandi üks silmapaistvamaid ja tunnustatumaid piltkaardi kunstnikke oli Ernest Dudley Chase. 1930.–1960. aastani koostas ta ligikaudu 50 kaarti, mis kujutasid eri geograafilisi asukohti ja mille teemad varieerusid ajaloosündmustest arhitektuuri ja tehnoloogiani. Chase pärandas mitmed oma tööd Harvadi kaardikollektsioonile, mis avaldas need 2003. aastal näitusena.
Eesti 20. sajandi tuntumaid piltkaartide koostajaid oli Eesti NSV teeneline kunstnik Olev Soans, kes tõi eesti keelde ka infograafika mõiste.
Digitaalne revolutsioon on muutnud piltkaartide kuvamise ja rakendamise viise. Piltkaart on täpse töö, iluvalikute ja loomingulise kujundamise tulemus ning ei keskendu nii palju erinevatele tehnoloogiatele. Tänapäeval võimaldab Google Earth lennata peaaegu igasse maailmapunkti ning kaardid valmistatakse arvutiprogrammide abiga, kuid esimesed piltkaardid valmisid ajal, mil ei olnud ei lennukeid ega kaameraid ning kogu töö tuli teha käsitsi.
Tänapäev Eestis ja mujal maailmas
pisi|2008. aastal Maria Rabinky joonistatud piltkaart Tampa lahest Sajandite jooksul on piltkaartide koostamise kunst võrdlemisi vähe muutunud. Mõne linna reklaamimine turistide meelitamiseks ja koha maine tõstmine on alati olnud nende peamine eesmärk. Lisandunud on geoinfosüsteemid ja kujundusprogrammid, mis teevad kaardikujundusprotsessi mõnevõrra lihtsamaks ning võimaldavad valminud töid edastada suuremale hulgale inimestele. Enamiku piltkaarte koostas minevikus käputäis rändavaid spetsialiste. Paljud neist liikusid linnast linna ning võitsid kohalike kõrgetel kohtadel töötavate ametimeeste toetuse, kelle heakskiit garanteeris neile hea töötasu. Ka tänapäeval on piltkaartide illustraatorite töö rändava loomuga. USA piltkaartide koostaja Nate Padavick on külastanud rohkem kui 30 riiki ning koostanud kaarte paljude maailma paikade kohta. Illustraator Laura Coyle ütleb, et armastab piltkaartide koostamist, kuna see võimaldab tal virtuaalselt reisida üle terve maailma kohtadesse, kuhu ta varem sattunud ei ole.
USA piltkaartide tegija Kate Mason on öelnud: "Ma armastan kaarte, sest need paljastavad kogu varanduse, mis linnal meile pakkuda on".
Eestis on Regio OÜ loonud mitu piltkaarti, mis kujutavad Eestit, Euroopat või tervet maailma. Samuti andis Regio 2008. aastal välja Eesti esimese lasteatlase, mille kaarte on illustreeritud rohkete piltide ja lastepäraste leppemärkidega. Lisaks on Regio loonud ka Eestimaa piltkaartide tasuta mobiilirakenduse. Rakenduses kuvatakse kaks piltkaarti, millest esimene valmis 2007. aastal Regio kartograafide käe all, teise joonistas aga David Koppeli 70 aastat varem. Otsingumootori abil võib kaardilt leida piltidena esitatud 189 suuremat koha- ja 207 loodusnime ning 170 objekti, nende hulgas näiteks Haljala kiriku, Piusa koopad, Kõpu tuletorni ja palju muud.
Mesut Yılmaz
Ahmet Mesut Yılmaz (6. november 1947 İstanbul – 30. oktoober 2020 İstanbul) oli Türgi poliitik.
Ta oli aastatel 1991, 1996 ja 1997–1999 Türgi peaminister. Lisaks oli ta aastatel 1987–1990 Türgi välisminister ja aastatel 1986–1987 Türgi turismiminister.
Ta on lõpetanud Ankara Ülikooli politoloogina, hiljem täiendas ta end Kölni ülikoolis. Aastatel 1975–1983 töötas ta mänedžerina erinevates keemia-, tekstiili- ja transpordikompaniides.
Ta osales aastast 1983 poliitikas. Samast aastast oli ta Türgi Suure Rahvuskogu liige. Ta oli 17. oktoobrist 1986 kuni 21. detsembrini 1987 Türgi turismiminister. 22. detsembrist 1987 kuni 21. veebruarini 1990 oli ta Türgi välisminister.
Ta oli kolm korda Türgi peaminister:
1) 23. juunist 1991 kuni 20. novembrini 1991
2) 6. märtsist 1996 kuni 28. juunini 1996
3) 30. juunist 1997 kuni 11. jaanuarini 1999.
Ālande
Ālande on küla (vidējciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Grobiņa vallas.
Küla asub valla keskosas, merepinnast 20 meetri kõrgusel Jelgava-Liepāja raudtee ääres. Ālande jääb valla keskusest Dubeņist 7, piirkonna keskusest Grobiņast 3 ja Riiast 205 kilomeetri kaugusele.
Küla rajati Teise maailmasõja järel kohaliku kolhoosi osakonnakeskusena. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.
Aastal 2005 oli külas 40 elanikku.
Hea õpetaja
Hea õpetaja on Tallinna haridusasutuste õpetajatele antav aunimetus (kvaliteediauhind) tähelepanuväärse haridustöö eest.
Leogangi mäed
thumb|
Leogangi mäed (saksa: Leoganger Steinberge, "Leogangi kaljumäed") on mäestik Austria Salzburgi liidumaal ja moodustab osa Põhja-Lubjakivialpidest Ida-Alpides. Mäed asuvad Loferi oru, Saalfeldeni ja Leogangi vahel ning moodustavad koos Loferi mägedega loodes kaks mäemassiivi, mida eraldab Römersatteli kuru (1202 m), kuid mis Ida-Alpide liigitamisel määratletakse ühte alamrühma (Loferi ja Leogangi mäed). Leogangi mäed on eraldatud Kitzbüheli Alpidest lõunas ja Steinernes Meerist idas sügavalt sisselõigatud orgudega. Kaljumägedele on tüüpilised kõrgplatood, millel on järsud küljed ja teravalt lainetavad kõrged tsirkusorud.
Birnhorn (2634 m) on mäestiku kõrgeim tipp. Hochfilzeni polügoon, mida kasutab Austria armee, asub Leogangi mägedest läänes.
John Devitt
John Thomas Devitt (4. veebruar 1937 – 17. august 2023) oli Austraalia ujuja, kes võitis 1960. aasta suveolümpiamängudel Roomas kuldmedali 100 meetri vabaujumises. Ta võitis vaieldavas olukorras, saades kuldmedali vaatamata sellele, et ajavõtjad registreerisid aeglasema aja kui Ameerika hõbemedalist Lance Larsonil. Samuti võitis ta kuldmedali 1956. aasta suveolümpiamängudel Melbourne'is 4×200 m vabaujumises.
Granville'i ujumisbasseinist vaid 250 meetri (820 jalga) kaugusel õppinud Devitt õppis valitsuse rahastatud programmi „Õpi ujuma“ raames ujuma. Ta sai hariduse kõigepealt Püha Pere algkoolis, Trongate'is, Granville Eastis, ja hiljem Parramatta Maristi keskkoolis Parramatta's. Mõlemad olid roomakatoliku koolid, kus ta võistles võistkonna nimel. Algselt treenis Devitti Tom Penny Granville'i basseinis asuvas Clyde'i ujumisklubis, kuni see 1947. aastal laiali läks ja ta kolis koos Pennyga Manly Swim Clubisse. Devitt jääb ujumisklubi liikmeks. Penny lubas oma ujujatel sageli sooja veega treenida, lastes neil ujuda elektrijaama jahutus veega täidetud basseinis. Devitt uskus, et selline koolitus andis talle eelise, kuna see õpetas teda "vihmast, kuumusest, hoovustest või muudest looduslikest või ebaloomulikest muutujatest" hoolimata edu saavutama.