cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ernst Soomuste
Eluloost
Ernst Grasmandorf sündis 1896. aastal Peterburi kubermangu kuulunud Narva linnas, osales Venemaa keisririigi armees Esimeses maailmasõjas jalaväeohvitserina.
1918. aastal alanud Eesti Vabadussõjas määrati ta detsembris 1918 Laiarööpmelisele soomusrongile nr. 2, kust viidi jaanuaris 1919 üle Laiarööpmelisele soomusrongile nr. 4 ja kus ta veebruaris 1919 nimetati LRSR nr. 4 soomusrongi ülema abiks, 14. mail 1919 ülendati E. Grasmandorf alamkapteniks. Oktoobris 1919 nimetati E. Grasmandorf Soomusrongide Diviisi Laiarööpmelise soomusrongi nr. 5 ülemaks.
Pärast Vabadussõja edukat lõppu LRSR nr. 5 likvideeriti ja mais 1920 viidi E. Grasmandorf üle Laiarööpmelisele soomusrongile nr. 2 rongiülema abiks. Septembris 1921 nimetati E. Grasmandorf soomusrongi Kapten Irv ülema kohusetäitjaks.
Märtsis 1923 määrati E. Grasmandorf Soomusrongide Brigaadi Laiarööpmelise soomusrongi nr. 2 rongiülema abiks, 1923. aasta augustist kuni septembrini oli ta LRSR nr. 2 rongiülema kohusetäitja. Seejärel teenis ta 2. soomusrongide rügemendis, kus ülendati 22. veebruaril 1924 kapteniks. 1928. aastal viidi ta üle LRSR nr. 2 dessantkompanii ülemaks.
1932. aastal viidi E. Grasmandorf 3. Üksikusse Jalaväepataljoni, kus ta 19. veebruaril 1932 sai majoriks.
16. maist 1934 jätkas E. Grasmandorf teenistust Kaitseliidu Tartu malevas. Oli Noorte Kotkaste Tartumaa maleva vanema abi. 1936. aastast oli ta Kaitseliidu Narva maleva pealiku ajutine kohusetäitja ja 19. mail 1939 määrati Kaitseliidu Narva maleva pealikuks.
Ernst Soomuste vahistati 14. juunil 1941 ja küüditati koos perega NSV Liitu, kus oli asumisel Kirovi oblastis. Vabanes asumiselt 1958. aastal ja naasis Eestisse.
Ernst Soomuste suri 23. veebruaril 1965 Jõhvis. Maetud Lohusuu Eesküla kalmistule.
Käru Vallaleht
Käru Vallaleht oli 2000. aastatest kuni 2017. aastani ilmunud ajaleht, mis vahendas Käru valla uudiseid. Lehte andis välja Käru vallavalitsus. Lehte toimetasid Eva Seera ja Liia Tõnismäe. Leht ilmus üks kord kuus.
Pärast 2017. aasta haldusreformi, mille käigus liitus Käru vald Türi vallaga, annab endise Käru valla aladel toimuva kohta uudised edasi Türi Rahvaleht.
Pärdiklased
Pärdiklased on kõige liigirikkam sugukond esikloomaliste seltsis. Leida võib neid ahvilisi Aafrika subtroopilistes ja troopilistes vööndites, kohati ka Araabia poolsaarel, Indias, Kagu- ning Ida-Aasias. Berberi makaak on levinud ka Euroopa maailmajaos, Gibraltari saarel (suure tõenäosusega inimese poolt reintrodutseeritud). Fossiilide leiud on kinnitanud, et pärdiklasi on Euroopas leidunud varemgi. Enamik pärdiklastest on puu-eluviisilised, ent leidub ka maapinnal elutsevaid liike. Elupaikadeks on neile kõiksugused eriilmelised bioomid savann, põõsastik, mangroovimets, poolkõrb ning kõrgmäestik. Paljud Vana Maailma ahvid on kohastunud eluks koos inimesega, näiteks elavad linnades mitmed Aasia makaagid ning India languurid.
Süstemaatika
Pärdiklaste sugukond on jaotatud kahte alamsugukonda, mis omakorda mõlemad kahte triibusesse.
Niguliste monstrants
Niguliste monstrants ehk Ryssenbergi monstrants on 1474.–1477. aastatel Tallinnas valminud ja Niguliste kirikule kuulunud kullatud hõbedast monstrants, mille valmistas kullassepp Hans Ryssenberg. Ese kingiti Põhjasõja ajal 18. sajandil Venemaale ja asub praegu Ermitaažis Peterburis.
Niguliste monstrants on oma mõõtmete ja kaunistuste rohkuse ning meisterliku teostuse poolest erakordne terve Euroopa kunsti kontekstis.
Kirjeldus
Monstrants on enam kui meetrikõrgune (112 cm) ja üleni kullatud, selle kere on kujundatud hilisgooti kirikutornina, mis toetub pungisega ja kuuesiirulise kabjaga jalale. Kirikutorni meenutav kere on kaetud ohtrate gooti arhitektuurist laenatud ehisdetailidega, nagu miniatuursete piilarite, konsoolide, tugikaarte, fiaalide ja veesülititega. Kere on jaotatud kolmeks korruseks.
Kõige alumisel korrusel on klaassilinder, milles kahele põlvitavale inglikujule toetub pühitsetud hostia hoidmiseks mõeldud poolkuukujuline klamber. Silindri ümber on raamistusele lisatud vääriskive, millest osa on tänaseks kadunud. Silindrit raamivas tornis on arhitektuursetes niššides apostlifiguurid, kunagisest kuuest kujust on säilinud viis.
Monstrantsi kere alumise serva külge on vastaskülgedele kinnitatud kaks kellukest, mis helisesid pühitsetud hostiaga monstrantsi ülestõstmisel.
Monstrantsi keret toetab 38 cm kõrgune tugev jalg, mille keskel on kinnihoidmist hõlbustav tahuline pungis. Monstrantsi kuuesiiruline kabi on kaunistatud graveeringutega, mis kujutavad pühakuid Nikolaust ja evangelist Johannest ning Jeesuslast näitamas kannatusriistasid. Kabjale graveeritud tekstilindil seisab daatum "Meie Issanda aastal 1474" ja alamsaksakeelne tekst "Hans Ryssenberg on selle monstrantsi teinud Jumala abiga. Aamen. Andku Jumal meile kõigile igavene elu."
Ajaloost
1969. aastal toodi monstrants Leningradist Tallinna ja seda eksponeeriti eesti metallikunsti ajaloolisel ülevaatenäitusel Tallinna Riiklikus Kunstimuuseumis:
Mostviertel
thumb|right|350px|Alam-Austria kaart, millel on näidatud ringkonnad ja neli veerandit ([[Waldviertel rohelisega, Weinviertel punasega, Mostviertel kollasega ja Industrieviertel sinisega)]]
Mostviertel (Mosti veerand) on Austria Alam-Austria liidumaa neljast veerandikust edelapoolseim. See külgneb põhjas Doonauga ning lõunas ja läänes vastavalt Steiermargi ja Ülem-Austria liidumaaga. Wienerwald moodustab loodusliku piiri idas ja annab veerandikule teise nime, "Veerandik Wienerwaldi kohal".
Nimi Mostviertel tuleb mõistest most, mis viitab piirnipuudele ja piirkonnas valmistatud siidrile. Ybbsi ja Ennsi jõgede vahelisel maa-alal on viljapuude kasvatamiseks soodsad tingimused ja see on seetõttu õitsva mostitööstuse süda. Pirnipuude õitsemine aprillis on piirkonna regulaarne esiletõst. Mostviertelile on tüüpilised talumaju (mille keskel on tavaliselt ruudukujuline sisehoov) ümbritsevad suured segaviljapuuaedadega aasad ja kergelt lainjad Alpide eelmäestikud.
Majandus
Mostvierteli majandus põhineb endiselt peamiselt raual ja terasel, aga ka metsandusel. Varasematel aegadel, kui Erzbergis veel rauamaaki kaevandati, tehti tööd vasaraveskites; täna võtavad terasetehased Linzi ja Donawitzi kõrgahjudest poolvalmis toote ja muudavad selle masinate teradeks. Mostviertelis on üks suur saeveski, lisaks veel palju väiksemaid, mis töötlevad metsadest võetud puitu. Suurema osa majandusest moodustavad siiski väikesed ja keskmise suurusega ettevõtted.
thumb|Mostbirne (siidripirn), Mostvierteli sümbol
Geograafia
Mostvierteli moodustavad järgmised ringkonnad:
Stephen Hunt
pisi| Stephen Patrick Hunt (sündinud 1. augustil 1981 Port Laoise'is) on Iirimaa endine jalgpallur, poolkaitsja.
Iirimaa jalgpallikoondises mängis Hunt aastatel 2007–2012.
Klubikarjääri jooksul mängis Hunt Inglismaa klubides Crystal Palace, Brentford, Reading, Hull City, Wolverhampton Wanderers, Ipswich Town ja Coventry City.
Martin Gropius
Martin Carl Philipp Gropius (11. august 1824 Berliin – 13. detsember 1880 Berliin) oli saksa arhitekt.
Ta oli Preisi Teaduste Akadeemia ja Austria Teaduste Akadeemia liige, Ungern-Sternbergi palee arhitekt.
Elukäik
Ta õppis Berliini Ehitusakadeemias (Berliner Bauakademie).
1862. aastal tegi ta esimesed reisid Kreekasse ja Itaaliasse, kus tutvus antiikarhitektuuriga.
Looming
Gropiust on peetud klassitsistlikku stiili esindanud Karl Friedrich Schinkeli töö parimaks jätkajaks.
Tema esimeste tööde sekka kuulusid Berliini linnavillad, millest aga ühtegi säilinud pole. 1860. aastate algusse jäid ka mitmed renessanss- ja barokkstiilis losside ümberehitused.
1865. aastal valmis tema käe all Ungern-Sternbergi palee (tänapäeval Eesti Teaduste Akadeemia maja Tallinnas) projekt.
Gropiuse peateosteks võib pidada Berliini Kunstikäsitöömuuseumi hoonet ja Berliini Friedrichshaini haiglakompleksi. Samuti on kõrgelt hinnatud Kieli Ülikooli raamatukogu ja sealne zooloogiamuuseumi hoone.
Isiklikku
Tema vanemad olid Carl Gropius (1781–1854) ja Berta Wahnschaffe (1799–1873).
Tema esimene abikaasa oli teoloog Hermann Altgelti tütar Elisabeth Altgelt (1828–1863) ja teine abikaasa Julie de Greiff (1837–1889). Neist kahest abielust oli Martin Gropiusel seitse tütart. Tema tütar Käthe Gropius (1870–1911) abiellus kunstnik Martin Körtega ja tütar Frieda Gropius (1873–1963) klassikalise filoloogi Alfred Körtega.
Virve Kiisa
Virve Kiisa, 1951. aastani Virve Gustel, 1951–1966 aastatel Virve Laur (2. oktoober 1930 Kareda vald, Järvamaa – 21. veebruar 2022) oli eesti motosportlane ja sporditegelane.
Õppis Paide Keskkoolis. 1966. aastal lõpetas Tallinna Kergetööstuse Tehnikumi tehnoloogina ja 1966–1968 aastatel töötas Tallinna Kergetööstuse Tehnikumi õpetajana.
Motospordiga hakkas tegelema 1947. aastal Vabariiklikus Auto-Motoklubis Richard Lauri treeningurühmas. 1953. aastal oli ta ringrajasõidus Nõukogude Liidu meister ja 1951 motokrossis hõbe (125 cm3, naised), 1951. aastal sai ta motokrossis ja ringrajasõidus Spartak üleliiduliseks meistriks ringrajasõidus ja motokrossis ning aasta lõpul sai ta esimese Eesti naismotosportlasena NSV Liidu meistersportlase nimetuse.
1956. aastal Riia lähistel toimunud esimestel Balti liiduvabariikide meistrivõistlustel sai ta esikoha. Osales 1963–1966 aastatel Nõukogude Liidu edukas võistkonnas rahvusvahelistel mootorrattaspordiliidu (FIM) rallidel. võitis ta kokku ENSV 19 meistrikulda ringraja-, hipodroomi- ja kilomeetrisõidus ning moto- ja talimotokrossis (125 cm3, naised). Mootorspordi (1951; Eesti naismootorisportlastest esimene). Võistlusspordist loobumise järel töötas hiljem Kalevi AMK-s treenerina.
1959. aastal oli dublant filmis "Vallatud kurvid".
Balti-Ameerika Vabadusliiga
Balti-Ameerika Vabadusliiga (inglise Baltic American Freedom League, lühendatult BAFL) on USAs Los Angeleses asuv organisatsioon. Tänapäeval tegeleb BAFL muu hulgas Baltimaade demokraatia arendamisega, majandus- ja julgeolekuküsimustega.
Virve Kiisa
2011. aastal andis ta koos abikaasa Endel Kiisaga välja raamatu "Elu kurvilistel radadel", ISBN: 9789949218400
Balti-Ameerika Vabadusliiga
BAFL asutati 1981 Los Angeleses eesmärgiga võidelda Baltimaade taasiseseisvumise eest.
BAFLi president on Valdis Pavlovskis.
AFI's 100 Years...100 Stars
"AFI's 100 Years...100 Stars" on 1999. aastal avaldatud koondtabel sajast Ameerika Ühendriikide mees- ja naisfilmitähest. Nimekirja avaldas Ameerika Filmiinstituut.
Wacke
Wacke oli Eestimaa vasallisuguvõsa.
1286. aastal on mainitud kolme venda (Johannes, Henricus ja Jordanus de Wakkedet), kes pärisid omale isale kuulunud Vao (Wacke) küla. Arvatakse, et nad olid eestlased.
1325. aastal on mainitud Hennekinus de Wakket, kes oli tuntud vasall.
Radiaator
pisi|Õliradiaator pisi|Automootori radiaator pisi|upright=1.5|Arvuti[[protsessori radiaator (ventilaatoriga) ja paremal väiksem põhjasilla radiaator]]
Raven
Raven võib tähendada järgmist:
Koopaämblik
Koopaämblik (Meta menardi) on liik ämblikke sireämbliklaste sugukonnast.
Radiaator
Radiaator (ladina keeles radiāre, 'kiirgama') on soojusvaheti, mis on ette nähtud soojuse hajutamiseks ümbritsevasse õhku kiirgusülekande kaudu (osaliselt ka konvektsiooni teel).
Koopaämblik
Koopaämblik on Eesti suurimaid ämblikke, kehapikkusega kuni 15 mm.
Radiaator
Kasutusotstarbe järgi eristatakse kütte- ja jahutusradiaatoreid. Viimastest on tuntuimad automootorite ja elektroonikakomponentide jahutid.
Kütteradiaatorid
Radiaatoreid kasutatakse nii keskküttes kui ka kohtküttes. Radiaatoris liigub soojuskandja (vesi, aur või õli) rööbiti ühendatud kinnistes kanalites, mis moodustatakse metalllülidest (ribidest) või stantsitud metallplaatidest.
Levinuimaks kohtkütteseadmeks on elektri- ehk õliradiaator, milles soojust annab elektriküttekeha ja õli jaotab selle ühtlaselt radiaatori pinnale. Radiaatoris kasutatakse nn termoõli, millel on väga väike paisumistegur ja hea elektriisolatsioonivõime, mistõttu küttetraadid ei vaja lisaisolatsiooni.
Radiaatoritel on eralduva soojushulga muutmiseks mehaaniline või elektrooniline termoregulaator (termostaat). Võimsustarve võib olla ka astmeliselt muudetav (nt 600/900/1500 W). Taimeriga mudelitel on ööpäevase temperatuurirežiimi määramise võimalus. Kõigil radiaatoritel on automaatse väljalülitusega ülekuumenemiskaitse.
Jahutusradiaatorid
Automootori jahutussüsteemis kandub mootori detailidelt eralduv soojus süsteemis ringlevale jahutusvedelikule, mille radiaator annab edasi välisõhule; radiaatorist väljub ringlusse jahtunud vedelik. Soojusülekannet intensiivistab radiaatorile mootori poolt õhku puhuv ventilaator.
Elektroonikaseadmetes kasutatakse radiaatorit soojuse ärajuhtimiseks suure võimsustarbega komponentidelt (dioodid, transistorid, protsessorid), et tagada nende kestev töövõime.
Jools Holland
pisi|Jools Holland 2009. aastal Julian Miles Holland (sündinud 24. jaanuaril 1958) on inglise muusik.
Ta oli Squeeze'i algse koosseisu liige ning on teinud koostööd selliste artistide ja bändidega nagu Sting, Eric Clapton, Mark Knopfler, George Harrison, David Gilmour, Magazine, The The ja Bono. Alates 1992. aastast on ta juhtinud muusikaõhtu saadet "Later... with Jools Holland", mis on eetris BBC2-s. Holland on sageli avaldatud autor ning sagedane külaline erinevates tele- ja raadiosaadetes. 2004. aastal andis ta koos Tom Jonesiga välja R&B muusika albumi.
Samuti juhib ta BBC Radio 2-s iganädalast raadiosaadet, mis ühendab külalisesinejad ja külalismuusikute esitatava elava muusika.
Emmaste Vallaleht
Emmaste Vallaleht oli 1992–2017 ilmunud ajaleht, mis vahendas Emmaste valla uudiseid. Lehte andis välja Emmaste vallavalitsus. Lehte toimetas Anne-Ly Torstensson. Leht ilmus 7–10 korda aastas.
1992–1995 kandis leht nime Emmaste Valla Teataja.
Pärast 2017. aasta haldusreformi, mille käigus liitus Emmaste vald Hiiumaa vallaga, annab endise Emmaste valla aladel toimuva kohta uudiseid edasi Hiiumaa Teataja.
Frans de Waal
pisi|Frans de Waal (2006) pisi|Frans de Waal (2009) pisi| Frans de Waal (2016)
Franciscus Bernardus Maria de Waal, tuntud kui Frans de Waal, (sündinud 29. oktoobril 1948 's-Hertogenboschis Põhja-Brabandis Hollandis) on hollandi ja Ameerika Ühendriikide primatoloog ja etoloog.
Haridus ja töökäik
1970. aastal sai de Waal esimese akadeemilise kraadi (kandidaats bioloogias) Nijmegenis asuvast Nijmegeni Ülikoolist. Teise kraadi (doctorandus bioloogias) sai ta 1973. aastal Groningeni Ülikoolist.
De Waal, kelle uurimistöö oli mõjutatud Niko Tinbergeni töödest, sai 1977. aastal Utrechti Ülikoolist doktorikraadi (PhD) bioloogias. Tema doktoritöö, mis käsitles makaakide agressiivset käitumist, juhendajaks oli Jan van Hooff.
1981. aastal siirdus de Waal USA-sse, kus jätkas primaatide käitumise uurimist, esialgu Wisconsini osariigis. 1991. aastast töötab ta Atlantas Emory Ülikoolis, kus oli 1991–1993 psühholoogia osakonnas kaasprofessor ja 1993. aastast on primaatide käitumise uurimise professor. Ühtlasi juhib ta 1997. aastast Living Links Centerit Yerkesi Riiklikus Primaatide Uurimiskeskuses Atlantas. 2013. aastal nimetas Utrechti Ülikool de Waali distingeeritud professoriks.
2008. aastal sai Frans de Waal USA kodakondsuse.
Empaatiavõime loomadel
Dr Sue Johnson kirjeldab oma raamatus "Armastuse tähendus. Uus revolutsiooniline teadus armastusest" (2014) ahvide uurija Frans de Waali raamatu "The Age of Empathy" ('Empaatia ajastu') põhjal autori selget seisukohta: empaatiavõimet ei ole antud ainult inimestele. Kõik liigid, nende hulgas inimesed, inimahvid, delfiinid ja elevandid, kelle peaajus on peegelneuronid ja eneseteadvus, reageerivad üksteise valule ning ka leinavad, kui sureb nende liigikaaslane. Ta toob näite reesusahvide käitumise kohta. Reesusahvid ei ole nõus tõmbama ketti, millega tagatakse juurdepääs toidule, juhul kui sama tegevus annab nende kõrvalpuuris olevale naabrile elektrilöögi. Šimpansid pakuvad tröösti, sasivad teise karva ja kallistavad ning häälitsevad lohutamaks karja vanema liikmega võitluse kaotanud liigikaaslast.
Sinine Äratus
thumb|Sinise Äratuse lipul on muinaseestlaste [[Põhjanael|Põhjatäht, mis noorteliikumise sõnul sümboliseerib teed nende ülima eesmärgi poole: oma rahvuse, keele ja kultuuri säilitamine läbi aegade. ]] Sinine Äratus on Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna noorteühendus, Mittetulundusühing Sinine Äratus, mis registreeriti 17. jaanuaril 2014. Ühenduse sõnul on selle eesmärk aidata kaasa elujõulise rahvusluse taassünnile, viia ellu eestimeelset poliitikat ning sütitada Eesti uus rahvuslik ärkamine.
EKRE noorte koondamisega alustati juba 2011. aastal ühe erakonna asutajaliikme Sten-Hans Vihmari ja EKRE juhatuse liikme Tarmo Kase eestvedamisel. Sinine Äratus loodi 30. novembril 2012 Tartus ja kandis alguses nime Konservatiivsed Noored. 2013. aastal valiti ühenduse esimeheks Ruuben Kaalep
Maropitant
Maropitant (kaubamärk: Cerenia®) on ravim koertele ja kassidele oksendamise ennetamiseks ja raviks ning merehaigusest tingitud iivelduse ärahoidmiseks. Ravimi on välja töötanud ravimifirma Zoetis. Maropitanti keemiline valem on.
Dobele kihelkond
thumb|250px|[[Kuramaa kubermang]] Dobele kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Doblen) oli haldusüksus (poliitiline kihelkond) Kuramaal Dobele kreisis ehk hauptmannkonnas.
Sinine Äratus
Koos Läti Rahvusliku Ühenduse ja Leedu Rahvuslike Noorte Liiduga allkirjastasid kolm noorteorganisatsiooni 18. novembril 2013 Riias ühisdeklaratsiooni võitluseks Euroopa poliitilise globaliseerumise ja multikultuursuse vastu.
Maropitant
Kasutamine
Maropitant on saadaval nii süstitava lahusena kui ka tablettidena. Maropitant sobib eri põhjustel ilmnenud oksendamise raviks. Põhjusteks võivad olla näiteks keemiaravi, merehaigus ja narkoosijärgne iiveldus. Merehaiguse leevendamiseks kasutamisel võivad säilida iiveldusele viitavad sümptomid, näiteks suur ilavool ja letargia (jõuetus, unisus). Maropitanti kasutatakse ka oksendamise ja iivelduse ennetamiseks. Süstitava lahuse doos on 1 mg/kg ning tablettide puhul on doosiks 2 mg/kg. Süstitavat lahust ei tohiks manustada loomale kauem kui 5 päeva järjest ning tablette võib manustada kuni 2 nädalat järjest. Maropitant mõjutab ajus asuvat NK-1 retseptorit, pärssides P-aine sidumist kesknärvisüsteemis. P-ainet peetakse peamiseks oksendamisega seotud vaheaineks närvisüsteemis. Maropitant ei toimi rahustina.
Sinine Äratus
2014. aastal korraldas Sinine Äratus mitu protesti sõlmitava Eesti–Vene piirilepingu vastu. Rahvuslastest noorte teatel ei ole Eesti valitsusel õigust loovutada Venemaale Eesti ajaloolist territooriumi, mis on Venemaa poolt okupeeritud.
Maropitant
Vastunäidustused
Vastunäidustusi sel ravimil pole, kuigi maropitanti ohutus pole veel teatud juhtudel tõestatud. Näiteks pole soovitatud maropitanti manustada alla 16 nädala vanustele koertele. Samuti pole kindel maropitanti mõju tiinetele ja imetavatele koertele. Kuna maropitanti metaboliseeritakse neerudes, siis ei ole soovitatav anda ravimit neerupuudulikkusega koertele. Ettevaatlik tuleb olla maropitanti kasutamisel loomadel, kellel esineb südameprobleeme või kellele manustatakse kaltsiumikanali blokaatoreid (alandavad vererõhku), sest maropitant omab afiinsust kaltsiumi ja kaaliumi ioonkanalite suhtes.
Sinine Äratus
26. juulil 2019 valiti ühenduse esimeheks Helen Rebane.
5. septembril 2020 valiti ühenduse esimeheks Karl Juhan Bahovski.
Maropitant
Kõrvaltoimed
Maropitanti (Cerenia) kõrvaltoimed ei ole sagedased. Osadel loomadel võib tekkida kõhulahtisus, rohke süljeeritus, isutus ja oksendamine. Oksendamine pärast ravimi manustamist võib olla tingitud selle mõjust seedesüsteemile. Seetõttu on soovitatav anda koerale enne tableti andmist väike maius ning vältida tableti andmist täiesti tühja kõhuga. Samas ei tohiks tabletti toidu sisse peita, sest see võib aeglustada tableti lahustumist ning see muudab ka toime algust.
Oskar Jüris
Oskar Jüris (29. september 1909 Jamburg – 8. juuni 1975 Tallinn) oli eesti filosoof.
Ta oli lühikest aega (aastail 1954 ja 1955) Tartu Riikliku Ülikooli filosoofiakateedri juhataja.
Sinine Äratus
Tõrvikurongkäigud
thumb|Sinise Äratuse tõrvikurongkäik Tallinnas, 2015
Alates 2014. aastast on Sinine Äratus korraldanud tõrvikurongkäike Eesti Vabariigi aastapäeva tähistamiseks.
535
535. aasta
Hille Lagerspetz
Ta õppis Padise põhikoolis ja Keila keskkoolis. Aastatel 1982–1987 õppis Tartu Ülikoolis eesti filoloogiat, mille lõpetas kiitusega. Töötas aastaid toimetajana kirjastustes Eesti Raamat, hiljem Varrakus, alates 1. märtsist 2016 oli ajakirja Looming keele­toimetaja. Lisaks toimetajatööle tõlkis soome keelest ilukirjandust.
Kathleen Munn
Kathleen Jean Munn (28. august 1887 Toronto – 19. oktoober 1974 Toronto) oli Kanada kunstnik, keda tunnustatakse postuumselt Kanada moodsa kunsti teerajajana.
Maarjamäe suvemõisa loss
1930. aastatel üüris Maarjamäe suvemõisa Johannes Valdt, kes asutas lossi ruumidesse I järgu hotell-restorani Riviera Palais.
1937. aastal ostis Eesti vabariik Marienbergi suvemõisa ja asutas sinna Õhukaitse Lennukooli. Suvemõisa lossi peahoonesse paigutati Lennukooli auditooriumid, raamatukogu, köök ja abiruumid, söögisaal, võimla (endine kaminasaal) ja pesuruum, lugemistuba ja aspirantide eluruumid ja arhiiv, õppekomisjoni kantselei, raadiojaam, meteoroloogiajaam. Ümberehituste käigus lammutati lossi esiküljel asunud veranda ja rõdu ning muudeti oluliselt fassaadide ilmet.
29. aprillil 1975 anti Eesti NSV Ministrite Nõukogu määrusega nr 191 anti Maarjamäe suvemõisa hooned Eesti NSV Riikliku Ajaloomuuseumile.
Lossis asub tänapäeval restoran ja Eesti Ajaloomuuseumi Maarjamäe filiaali muuseumipood. 2017-2018 rekonstrueeriti lossi endist suvesaali.
Modern
Modern oli kino Tallinnas aadressil Tartu maantee 4.
Hoone projekteeris Edgar Kuusik.
Kino juht oli Brahmann.
Kino hävis 1944. aasta märtsipommitamise käigus.
HIFK Hockey
pisi|Võistlusvorm HIFK Hockey on Soome spordiklubi HIFK jäähokiosakond, mis tegutseb Helsingis. Klubi mängib Soome kõrgliigas.
HIFK jäähokiosakond tegutseb alates 1928. aastast. HIFK on tulnud Soome meistriks jäähokis kokku seitse korda, praegune liiga on võidetud neljal korral, viimati 2011. aastal. HIFK on üks neljast klubist, mis on mänginud praeguses Soome kõrgliigas püsivalt alates esimesest hooajast 1975–1976.
1968. aastal liitus ta klubiga kanadalane ja endine NHL-i mängija Carl Brewer, kellest sai klubis mängija-peatreener. Brewer juurutas põhjaameerikalikku mängustiili, mis on jäänud HIFK-le omaseks siiani.
Kodumänge peab HIFK Helsingi Jäähallis, mis mahutab 8200 pealtvaatajat.
Alates 2019. aastast on klubi peatreener Jarno Pikkarainen.
Georg Vaher
Georg Vaher (4. jaanuar 1888 Laeva vald, Tartumaa – 1. september 1947 Aaspere vald, Virumaa) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
HIFK Hockey
Praegune koosseis
''Seisuga 26. veebruar 2021''
Georg Vaher
Teenis 4. Jalaväepolgus ja 5. Jalaväepolgus, oli 1925. aastast kuni 28. juunini 1940 Kaitseliidu Viru maleva pealik.
Jaanus Saat
Jaanus Saat (sündinud 4. aprillil 1983) on Eesti omavalitsusjuht, alates 4. novembrist 2017 Lääne-Harju vallavanem.
Ta kuulub Valimisliitu Ühendus.
Jaanus Saadil on kõrgharidus. Magistrikraadi kaitses ta 2012. aastal Tallinna Ülikooli eesti keele ja kultuuri instituudis teemal "Riskid ja kommunikatsioon Alexela Terminali näitel" (juhendaja Päivi Tirkkonen).
Aastatel 2015–2018 oli Saat Paldiski Ettevõtjate Liidu esimees. Samuti on ta olnud Paldiski linnavolikogu kahe koosseisu liige.
Alajõe Valla Infoleht
Alajõe Valla Infoleht (vene keeles Информационный Лист Волости Алайыэ) oli eesti ja vene keeles ilmunud ajaleht, mis ilmus aastatel 2014-2017 ja vahendas Alajõe valla uudiseid. Lehte andis välja Alajõe vallavalitsus.
Lehe eelkäijad olid 2012-2013 eesti (Alajõe Vallaleht) ja vene keeles (Алайыэская Волостная Газета) ilmunud ajalehed.
Pärast 2017. aasta haldusreformi, mille käigus liitus Alajõe vald Alutaguse vallaga, annab endise Alajõe valla aladel toimuva kohta uudised edasi Alutaguse Valla Leht.
Tõnis Avingo
Tõnis-August Avingo (kuni 11. aprillini 1936 Tõnis Adamson; 13. august 1887 Vändra, Pärnumaa – 20. november 1968 Kehtna) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Elukäik
Tema isa oli taluomanik Tõnis Avingo ja ema Anna Avingo (s. Vichterstein). Õppis Uue-Vändra Juurikaru vallakoolis 1895-1898, Vändra kihelkonnakoolis 1898–1901 ja Pärnu linnakoolis 1901-1904. Hiljem õppis Eesti Aleksandrikooli põllutöökursustel kaks aastat ja valmistas dr. Jaan Raamoti ja agronoom R. Allmanni juhtimisel ette Pihkva keskpõllutöökooli astumiseks, mis aga ebaõnnestus revolutsioonilise aja tõttu.
Töötas põllutöölisena isa talus 1914. aastani, mil mobiliseeriti Esimesse maailmasõtta. Lõpetas Gattšinas lipnikekooli ja võttis osa Esimese maailmasõja sõjategevuses Riia ja Galiitsia rinnetel, algul noorema ohvitserina, hiljem rooduülemana. Sai Püha Anna ordeni 4. järk kirjaga "Vahvuse eest", Püha Stanislavi ordeni 3. järk ja Püha Anna 3. järgu orden lindi ja mõõkadega. Ülendati Vene sõjaväes nooremleitnandiks, leitnandiks ja staabikapteniks.
Eesti rahvusväeosade asutamisel 1917. asus teenima 1. Eesti polku. Vangistati samal aastal Tartus enamlaste poolt, kuid mõisteti tribunalis õigeks. Saksa okupatsioonivägede saabumisel vangistati nende poolt uuesti ja saadeti Valka, kus aga vabanes.
Kristiina Halkola
pisi|Kristiina Halkola (2011) Marja Kristiina Halkola (sündinud 3. juunil 1945 Kuusankoskis) on Soome näitleja, laulja ja poliitik.
Hans Hesse (maalikunstnik)
Tegutses Saksimaal, hiljem praeguse Tšehhi aladel. Tema teoseid on Ditmannsdorfis, Zwickaus, Chemnitzis, Annaberg-Buchholzis, Želinas, Radonice u Kadaněs ja Teplices, samuti Meisseni, Leipzigi ja Praha muuseumide kunstikogudes. Hesse tuntuim töö on Annabergi Mäealtar (1521, temperamaaling puutahvlil), mis asub Annaberg-Buchholzi Püha Anna kirikus.
Tõnis Avingo
Elukäik
Vabadussõjast võttis osa rooduülemana 2. jalaväepolgus ja Sakala partisanide polgus. Võttis osa lahinguist Aidu-Tartu-Petseri-Pihkva rindeil ja teenis peale Vabadussõja lõppu kuni 1921. aastani Valgas Soomusautode Kolonnis.
Katse väikese Albertiga
Katse väikese Albertiga oli uuring, mis tõestas empiiriliselt, et klassikaline tingimine toimib ka inimestel. Katse korraldasid 1920. aastal John B. Watson ja tema assistent Rosalie Rayner Johns Hopkinsi ülikoolis.
Tõnis Avingo
Elukäik
Aastatel 1921–1923 oli Põllutööministeeriumi ametnik Tartumaal Ahja ja Kiidjärve mõisas. 1923. aastast alates iseseisev põllumees isalt päritud talus Vändras. Samal ajal talupidamisega alustas tegevust Kaitseliidus, oli 1925. aastal lühemat aega Kaitseliidu Vändra malevkonna pealikuks, 15. märtsil 1925 kutsuti Kaitseliidu Pärnumaa maleva pealiku kohale. Oli sellel ametikohal kuni 1940. aastani, olles seega üks pikemalt malevapealiku ametit pidanud ohvitser Eesti Vabariigis.
Teenistuse eest Kaitseliidus sai Kotkaristi 3. ja 5. kl. aumärgid, Noorte Kotkaste Aitajamärgi, Naiskodukaitse Teenetemärgi ja Läti Kaitseliidu Teeneteristi.
Nõukogude Läti armee
Nõukogude Läti armee (läti keeles Padomju Latvijas armiju, vene keeles Армия Советской Латвии) oli Nõukogude Venemaa Punaarmee koosseisus Eesti ja Läti Vabadussõjas moodustatud ning Punaarmeele allunud Läti Sotsialistliku Nõukogude Vabariigi armeegrupp.
Katse väikese Albertiga
John B. Watson soovis saada kinnitust tähelepanekutele, et laste reaktsiooni valjule helile põhjustas hirm. Watsoni arvates oli hirm kas kaasasündinud või tingimata vastus stiimulile. Ta leidis, et kui järgida klassikalise tingimise reegleid, siis võib õpetada last kartma sellist stiimulit, mida laps normaalsetel tingimustel ei kardaks.
Katse käik
Katses osalenud väike Albert oli üheksakuune ning Johns Hopkinsi ülikooli alla kuuluva Phippsi psühhiaatriakliiniku töötaja poeg. Enne eksperimendi algust testiti väikese Alberti emotsioone, st talle näidati lühikest aega ja esimest korda elus valget rotti, jänest, koera, ahvi, karvadega ja karvadeta maske, puuvillast lõnga, põlevat ajalehte jms. Väike Albert ei väljendanud hirmu nähes ülaltoodud objekte.
Katse ajal asetati Albert ruumi keskel olevale madratsiga kaetud lauale. Valge laborirott pandi lapse lähedusse ja lubati tal rotiga mängida, kusjuures siis laps rotti ei kartnud. Järgmistel katseseeriatel tekitasid eksperimentaatorid valju heli, lüües haamriga vastu raudpulka, lapse selja taga hetkel, mil ta rotti puutus. Heli kuuldes hakkas laps nutma, mis väljendas hirmu. Pärast mitut sellist kahe stiimuli seostamist esitati Albertile taas ainult rott (ilma valju helita). Kui rott ilmus, siis muutus Albert kartlikuks, hakkas nutma, pööras ja püüdis loomast eemale liikuda. Seega oli laps seostanud valge roti (esialgne neutraalne stiimul, nüüd tingitud stiimul) valju heliga (tingimata stiimul), mille tõttu tekkis Albertil tugev emotsionaalne vastus (algne tingimata vastus valjule helile, nüüd tingitud vastus rotile).
Tulemused
Katses ilmnesid järgmised tulemused:
Nõukogude Läti armee
Moodustamine
Nõukogude Läti armee moodustati Nõukogude Venemaa Vabariigi Revolutsioonilise Sõjanõukogu otsusega 4. jaanuaril 1919 Punaarmee Põhjarinde koosseisus olnud, kuid Punaarmee ülemjuhataja (Jukums Vācietise) otsealluvuses olnud Läti vägede armeegrupist.
Nõukogude Venemaa bolševistlikke võime toetavatest Läti punaste küttide kütipolkudest moodustati esimene Punaarmee regulaarväeosa 13. märtsil 1918 Läti nõukogude kütidiviisina. 1918. aasta sügisel pärast Saksa vägede evakuatsiooni algust ja Punaarmee pealetungi Läänerindel moodustati esimesed võitlusvõimelised väeosad Punaarmee ülemjuhataja direktiivi nr 436/ш alusel 8. detsembrist 1918, mil loodi Läänearmee Läti vägede armeegrupp, mis liideti 27. detsembrist 1918 Punaarmee Põhjarinde koosseisu ning 29. detsembril 1918 allutati 7. armeele. 19. veebruaril 1919 allutati NLA Läänerinne juhatusele.
Osalus sõjategevuses
Läti Nõukogude armee väeosad hõivasid Läti territooriumi novembris 1918, pärast Saksa vägede lahkumist Lätist; lahingutes Eesti Vabadussõjas Lõuna-Eestis ja Pihkva piirkonnas; väeosad osalesid lahingutes Lätis baltisaksaste Landeswehri ja sakslaste Rauddiviisi vägede vastu 1919. aasta jaanuarist juunini.
Kristiina Halkola
Kristiina Halkola alustas näitlemist telefilmides, filmides ja telesarjades 1965. aastal. Üks tema tuntumaid osatäitmisi on Riitta roll 1966. aastal valminud filmis "Käbi selja all".
Nõukogude Läti armee
Osalus sõjategevuses
LNA väeosad osalesid Petrogradi kaitselahingutes: Loodearmee pealetungil Petrogradile 13. maist kuni 27. septembrini 1919. aastal Pihkva suunal ning 1919. aasta 28. septembrist kuni 31. detsembrini vastupealetungioperatsioonides Luuga, Gdovi, Jamburgi, Kruiši raudteejaama juures (novembris 1919) ning jõudsid kuni Narva jõe jooneni.
LNA/15. armee väeosad osalesid ka Nõukogude-Poola sõjas: 14. maist kuni 8. juunini 1920 pealetungioperatsioonis Molodetšenko suunal ning taganemisel Lääne-Dvina ja Berjozino suunal; 4.–23. juunini 1920 pealetungioperatsioonis Molodetšenko, Lida suunal ning Nemunase jõe forsseerimisel; 23. juulist kuni 25. augustini 1920 Varssavi pealetungioperatsioonis, Belostoki linna hõivamine, Lääne-Bugi jõe forsseerimisel ning taganemisel Poolast. Pärast sovetivägede kaotust Nõukogude-Poola sõjas taganesid LNA kaks diviisi üle Ida-Preisimaa piiri, kus nad interneeriti.
Juhtkond
Juhataja
Sõja-Revolutsiooninõukogu liikmed Nõukogude Läti armee
Koosseis
Jaanuaris 1919 moodustati Läti Vabadussõja alguses Lätisse tunginud Läti nõukogude kütidiviisist, mille isikkoosseis oli suurenenud läbi Lätimaal bolševistlikult meelestatud ja sundmobilisatsiooni teel kaasatud isikute arvel, kahest diviisist koosnev Nõukogude Läti armee (Советская Латвийская армия).
Nõukogude Läti armee koosseisu kuulusid, vastavalt Vene SFNV Punaarmee koosseisunimestike järgi:
Nõukogude Läti armee koosseisu kuulunud vägedest moodustati 24. jaanuaril 1919 2. Novgorodi, 1. Läti, 6. Kütidiviisist ja 10. Kütidiviisist Petseri ja Volmari väegrupp. 5. veebruaril 1919 anti Läänerinde juhatuse korraldusega Petseri väegrupp 7. armee alluvusse, kus lülitati Pihkva väegruppi.
1919. aasta märtsi alguses eraldati Volmari väegrupi paremalt tiivalt iseseisvasse Marienburgi väegruppi osa 1. Läti, 6. ja 10. Kütidiviisile allunud väeosad: 6. Kütidiviisi II brigaad (sh 3. Tartu kütipolk), 2. Läti kütidiviisi II brigaad ja 11. Petrogradi kütidiviisi I brigaad, Tšekaa Pihkva polk. Läänerinde juhataja korraldusega No.01216, 7. aprillist 1919 Eestimaa Punaarmeele. Pärast 1919. aasta mais alanud maipealetungi Petrogradile ning Eesti väeosad läbimurret Irboska all Punaarmee rindest allutati Marienburgi väegrupp uuesti LNA-le 25. maist 1919.
26. märtsil 1919 moodustati LNA Sõja-revolutsiooninõukogu otsusega Kuramaa-Liivimaa väegrupp, mis ühendas Volmari väegrupi ja Lõuna-Lätis Bauska piirkonnas tegutsenud Punaarmee väeosad.
Lilia Šinkarjova
Lilia Šinkarjova (sündinud 5. jaanuaril 1948) on Eesti näitleja.
Nõukogude Läti armee
Koosseis
Juulis 1919 liideti Marienburgi väegrupp 11. Kütidiviisi ja Kuramaa-Liivimaa väegrupp 53. (Läti) kütidiviisiga.
Lilia Šinkarjova
Ta on õppinud Vladivostoki Kunstide Instituudis (Владивостокский Институт Искусств).
Nõukogude Läti armee
Koosseis
15. maist 1919 moodustati LNA vägedest Lõuna väegrupp (5., 29. ja 56. Kütidiviisist) ning juunis 1920 moodustati Läänerinde juhatuse otsusega 3. armeeks.
Lilia Šinkarjova
Ta on aastast 1971 Vene Teatri näitleja.
Kristiina Halkola
Alates 1960. aastate teisest poolest osales Kristiina Halkola soome vasakpoolses laululiikumises. Tema sooloalbum "Täytyy uskaltaa" ilmus 1971. aastal.
Lilia Šinkarjova
Isiklikku
Ta on abielus näitleja Vladimir Antippiga, nende tütar Maria Antipp (sündinud 1981) on Venemaa näitleja.
Kristiina Halkola
1973. aastal astus ta Soome Kommunistlikku Parteisse. 1986–1989 oli Kristiina Halkola kommunistlikust parteist eraldunud erakonna Demokraatlik Alternatiiv (Demokraattinen Vaihtoehto) esimees. Ta oli esimene naissoost erakonnajuht Soomes. Ta on olnud Helsingi Linnavolikogu liige.
Tõnis Avingo
Elukäik
1941. aastal õnnestus tal küüditamise eest varjuda, perekond viidi Siberisse. 1941. aasta suvel juhtis metsavendade tegevust Suurjõel ja Rõusas. Nõukogude okupatsiooni ajal töötas oma õige nime all sulasena Võru-, Viljandi- ja Pärnumaal.
Boris Sülluste
Boris Sülluste (3. november 1916 Tallinn – 24. aprill 1997 Tallinn) oli Eesti maadleja ja treener.
Saavutused
Ta oli aastatel 1939–1951 vabamaadluses viiekordne ja Kreeka-Rooma maadluses neljakordne Eesti meister.
1951. aastal võitis ta sambomaadluse Eesti meistrivõistlustel esikoha.
Oli ka treener, tema parimad õpilased olid August Englas, Helmut Puur ja Meinhard Niglas.
Lisaks treeneritööle tegutses ta maadluskohtunikuna (üleliiduline kategooria).
Tõnis Avingo
Elukäik
Arreteeriti 3. oktoobril 1949 Harjumaal Kehtna vallas ja mõisteti kümneks aastaks laagrisse, kust vabanes 1956. aastal.
Nõukogude Läti armee
Koosseis
5. maist 1919 moodustati 15. armee (18. ja 48. Kütidiviisi ning 164. Kütibrigaadist) Põhja väegrupp, millest 11. juunil 1920 moodustati 4. armee.
Peale tegevvägede kuulusid LNA koosseisu ka:
Auto kaldtee
pisi|Auto kaldtee Auto kaldtee võimaldab sõidukit tõsta. Auto kaldtee ehitamisel on kõige tähtsam ohutus. Kaldteed on võimalik ehitada ka koduste vahenditega.
Kurasoŭščyna
pisi|left|Kurasoŭščyna kirik Kurasoŭščyna (vene keeles Kurassovštšina, transkribeerituna Kurassovštšõna) on Minski linnaosa, mis asub linna lõunaosas Kastryčnicki rajooni territooriumil. Linnaosa ühendavad ülejäänud linnaga bussid, trollid ja elektrirongid; linnaosa lääneosas asub Kurasoŭščyna raudteepeatus. Haridust annavad neli keskkooli ja gümnaasium. Linnaosa moodustavad kolm mikrorajooni ja ettevõtte Integral tootmishooned.
Ajalugu
Linnaosa territooriumil asusid varem mitmed külad ja huutorid. Linnaosa on saanud nime samanimeliselt külalt (esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1580), mis arvati Minski koosseisu osaliselt aastal 1924, osaliselt aga aastal 1956. Küla kuulus Łošyca mõisale. XIX sajandil rajati sinna suvemõis Valge villa, mille peahoone ja külalistemaja on ainsad vana küla hooned, mis tänapäevani säilinud on.
Tänapäevast linnaosa hakati rajama 1967. aastal.
Volvo (automark)
pisi|Volvo PV 544 B18 (ehitatud 1961) Volvo Car Corporation (või Volvo Personvagnar AB) on 1927. aastal asutatud Rootsi autotootja.
Veoautosid ja ehitusmasinaid tootev Volvo AB ja Volvo Cars on alates 1999. aastast eraldiseisvad ettevõtted, kui Volvo Car sõiduautode tootmise omandas Ford Motor Company. Järgmine omanikuvahetuse toimus 2010. aastal kui Volvo Cari uueks omanikuks sai Hiina päriolu Zhejiang Geely Holding Group.
Esimene Geelyga koostöös arendatud auto on 2016. aastal esitletud Volvo XC90.
Suurevälja tänav
pisi|Suurevälja tänav Suurevälja tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe asumis.
Suurevälja tänav sai nime 16. mail 1989. Tänav on saanud nime Suurevälja talu järgi.
Cupertino
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 60 381. Aastal 2010 oli elanikke 58 302. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt moodustasid 63% linna elanikest Aasia päritolu inimesed.
Linn on saanud nime 17. sajandil Itaalias elanud kristliku pühaku Copertino Giuseppe järgi. Cupertino sai linnaõigused 10. oktoobril 1955.
Cupertinos asub Apple Inc. peakorter Apple Park.
Cupertino sõpruslinnad on Bhubaneswar Indias, Copertino Itaalias, Hsinchu Taiwanil ja Toyokawa Jaapanis.
pisi|tühi|[[Apple Park]]
Mart Meriste
pisi|Mart Meriste koduniidul, mai 2022 (foto K. Kull). Mart Meriste (sündinud 10. veebruaril 1978) on eesti arahnoloog.
Aastatel 1984–1996 õppis ta Lihula Gümnaasiumis. 2001. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli bioloogia erialal. 2004. aastal sai ta samas magistrikraadi zooloogias.
Aastatel 2002–2005 töötas ta Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi lektorina. 2005–2008 oli ta Tartu Karlova Gümnaasiumis õpetaja. Aastatel 2005–2015 töötas ta Tallinna Tehnikaülikooli Tartu Kolledžis lektorina. 2015. aastast töötab ta mittetulundusühingus Elurikas Eesti.
Mart Meriste on esinenud Eesti ajakirjanduses ämblikega seotud teemade tutvustamisel. Ta oli Eesti Loodusmuuseumi 2014. aasta näituse "Imelised ämblikud" üks koostajaid.
Ta on Eesti pärismaiste taimede seemnekasvatuse ekspert.
Grandeur of the Seas
pisi|Grandeur of the Seas (2011)
Grandeur of the Seas on kolmas Vision-klassi ristluslaev, mis kuulub ettevõttele Royal Caribbean Cruises Ltd. ja mida käitab laevakompanii Royal Caribbean International.
Ehitamine
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 492 Helsingis Kværner Masa-Yardsi laevatehases 6. juunil 1995. Vettelaskmistseremoonia toimus 1. märtsil 1996. 20. novembril 1996 sai laev valmis ja anti omanikele üle. Laev ristiti 13. detsembril 1996 Miamis, ristiemaks sai Aviva Ofer. Laev asus oma esmareisile 14. detsembril 1996 Miamist Kariibi mere saartele.
Keset laeva on aatrium, mis ulatub 4. tekist 10. tekini. 9. tekil on välisbassein. Teine bassein on jõusaaliga solaariumialal. Mõlema basseini juures on veekeerisealad, mida on välisbasseini juures 4 ja sisebasseini juures 2. Laeval on veel 8 eri stiilis söögikohta, teater, konverentsikeskus, raamatukogu, kasiino, hulk kauplusi ja mägironimissein.
Kasutamine
Esialgu oli laeva kodusadam Miami ja kuni 2000 tehti laevaga 7 ööd kestvaid reise Väikestele Antillidele. Seejärel kasutati seda aeg-ajalt Euroopas, aeg-ajalt Kariibi merel. Suviti väljusid reisid USA idarannikult Norfolkist, Baltimore'ist ja Philadelphiast ning külastati Kariibi mere saari ja Bermudat, kuid ka USA kirdeosa ja Kanada Atlandi ookeani rannikut. Laeva kodusadam muutus korduvalt: selleks olid Tampa, Fort Lauderdale ja New Orleans.
Õnnetused
30. oktoobril 2000 kadus laeval elekter 5½ tunniks. Lisaks valgustusele lakkasid töötamast kanalisatsioon ja konditsioneerid. Elekter tuli tagasi kell kolmveerand 11 hommikul. Laev pukseeriti Curaçaole Willemstadi ja läks merele tagasi 12 tundi hiljem.
20. aprillil 2005, kui laev saabus Mehhikos olevasse Costa Maya sadamasse, rebenes laeva kere ning sinna tekkis 13 m pikkune ja kuni 1½ m laiune ava. See asus veepinnast 1½ m kõrgemal. Royal Caribbeani sõnul aitasid õnnetusele kaasa 27 km/h puhunud tuul ja 5½ km/h tugevune hoovus. 7 päeva pikkune reis lühendati 5 päevale, sest laev oli 2 päeva remondis. Royal Caribbean pakkus reisijatele tasuta transporti New Orleansi või laevasisest krediiti nendele, kes otsustavad siiski laevale jääda. Hiljem saadeti laev kuivdokki ja kahjustus parandati.
Eikellegimaa
Eikellegimaa (ladina keeles terra nullius) on mitte kellegi valduses olev maa-ala rindejoonel või kahe naaberriigi piiritõkete vahel.
Rahvusvaheline Ujumisliiga
Rahvusvaheline Ujumisliiga (lühidalt ISL) on rahvusvahelises ujumises võistlusvorm, mis võimaldab võistkondadel võistelda üksteise vastu turniiril mitme etapi jooksul ja erinevates kohtades. ISL-i esimene võistlus toimub 2019. aastal. Põhihooaeg algas oktoobris ja finaal peetakse detsembris.
Sportlastel, kes on varem diskvalifitseeritud dopinguvastaste reeglite rikkumise eest, on keelatud osalemine ISL-is.
ISL-i asutas ja rahastab Ukraina miljardär Kostjantin Grigorišin. Võistluse eesmärk on ujumisspordi edukas turundus rahvusvahelisel tasemel. Selle eesmärk on kasutada ujumise potentsiaali, mis on kogu maailmas laialt levinud, kuid võrreldes teiste spordialadega rahaliselt toimib endiselt halvasti. Lisaks soovib ISL parandada sportlaste tasustamist ja panna nad ürituse keskpunkti. Seda seostatakse süüdistusega, et ujumisliidu FINA Fédération Internationale de Natation ujumissüsteemis osalevaid sportlasi on seni liiga halvasti tasustatud.
Formaat
Kõik etapid koosnevad neljast klubist ja need toimuvad kahel päeval kolme võistluse ja kahe pausiga. Igal juhul peavad kõik võistlevad klubid rivistama kaks sportlast (ja ka kaks võistkonda teateujumises), juhusliku ja järjepideva raja jaotusega kogu päeva jooksul. Koosseisumuudatusi saab päeva jooksul esitada kaks korda. Kokku 38 võistlust üksikute ürituste vahel, teateujumine ja väljalangemis võistlused, peetakse ühe etapi jooksul (4x50 segateateujumine toimub ainult siis, kui kaks võistkonda saavad punktid kõigi eelmiste võistluste jooksul). Algaval hooajal peetakse Derbi kohtumistel kaks viimast tavahooaja etappi, ülejäänud neljas Ameerika ja Euroopa meeskond lähevad vastamisi. Meeskonnad saavad iga ujumise lõpus punkte järgmiselt:
Klambrihaamer
pisi|klambrihaamer Klambrihaamer on lihtne tööriist klambrite kinnitamiseks.
Klambrihaamer on umbes 30 cm pikkune ning koosneb kahest osast, käepidemest ja päisest.
Soomussisalikud
Soomussisalikud (Lepidosauria) on roomajate klassi kuuluv ülemselts, vahel ka alamklass.
Klassifikatsioon
Ülemseltsi kuuluvad järgmised seltsid:
Bristol Mercury
Bristol Mercury oli Briti 9-silindriline tähtmootor, mis loodi varasema eduka Bristol Jupiter mootori arendusena ning seda kasutati 1930. ja 1940. aastail paljudel tsiviil- ja sõjalennukeil. Mitte segamini ajada samuti Roy Feddeni konstrueeritud 14-silindrilise Cosmos Mercury mootoriga aastast 1919!
Kiibistik
pisi|350px|Kiibistiku näide pisi|350px|Kiibistiku andmevahetus emaplaadil Kiibistik (ingl chipset) on arvuti emaplaadil paiknev kiipide komplekt, mis ühendab keskprotsessori arvuti muude osadega ja haldab kogu emaplaadi talitlust. Kui protsessor on arvuti "aju", siis kiibistik on tema "närvisüsteem".
Hele lamekaan
Kahes tahapoole lahknevas pikireas 6 silmaga 10-15 mm pikkune ühtlaselt kahvatu kreemikaskollane, lame piklikmunajas pehme ja papillideta kaan. Nõrgalt arenenud ees-inimnappaga hele lamekaan toitub selgrootutest ning on Eestis levinud kohati.
Bristol Mercury
Arendus ja tootmine
Töö Bristol Jupiter mootori järglase loomiseks algas Bristol Aeroplane Company mootoriosakonnas 1925. aastal. Roy Fedden otsustas kasutada uue mootori loomisel paljusid eduka eellase konstruktsioonielemente. Kuna selleks ajaks oli mootorite kõrgusomaduste parendamiseks kasutusele võetud ülelaadimine, siis arvas Fedden, et mootori võimsuse suurendamiseks ei teeks paha kerge ülerõhk kõigil kõrgustel. Mootori mõõtmete vähendamiseks otsustas ta vähendada kolvikäiku ühe tolli (25,4 mm) võrra. Tänu mootori väiksemale läbimõõdule oli võimalik suurendada mootori pöördeid. Suuremate pöörete tõttu tuli aga kasutada reduktorit. Kokkuvõtteks õnnestus säilitada esimestel Mercury mootoritel hoolimata väiksematest mõõtmetest ning töömahust Jupiteri mootorite võimsus. Hilisemate sarjade mootorid arendasid juba võimsust üle 800 hj.
Bjass
Bjass (eesti keeles laensõna; venekeelne бязь on tulnud türgi või araabia keelest beyaz, bäzz 'valge, pleegitatud') labase sidusega, sitsist paksem puuvillane kangas.
Bristol Mercury
Arendus ja tootmine
Hiljem kasutas Fedden samu võtteid uue Jupiteriga samas mõõdus mootori Bristol Pegasus loomiseks. Algselt mõeldi, et väiksem Mercury leiaks kasutust hävituslennukitel ning suurem Pegasus pommituslennukeil, kuid Mercury võimsus oli piisav ka suurematel lennukeil kasutamiseks. Üks tuntumaid lennukeid, mille jõuallikaks Mercury sai, oli Bristol Blenheim 2-mootoriline pommituslennuk.
Bjass
Bjass on viimistletud jäigaks (ei kortsu kergesti), võib olla pleegitamata või pleegitatud, ühevärviline või trükimustriline. Ruutmeetri bjassi kaal on 150–185 g. Kootakse puuvillniitidest tihedusega 50–140 niiti ruutmeetri kohta. Kanga hind sõltub niidist ja koe tihedusest - mida peenem on niit, seda kallim on kangas.
Bristol Mercury
Arendus ja tootmine
1938. aastal suutis Roy Fedden veenda lennundusministeeriumi Ameerika Ühendriikidest 100 oktaaniarvuga bensiini ostma ning Mercury oli esimene mootor, mida testiti ning serifitseeriti uue kütuse kasutamiseks. Kõrgem oktaaniarv võimaldas kasutada suuremat surveastet ning ülelaadimist ning seeläbi mootori võimsust veelgi suurendada. Mercury oli ka esimene Briti mootor, mis serifitseeriti muutuvsammuga propelleriga.
Bjass
Ajalugu
Pärit Lähis-Idast, kust seda juba 16. sajandil müüdi Venemaale.
Karanga keel
Karanga keel on maba keelkonna mabangi rühma kuuluv keel, mida räägivad Tšaadis elavad karangad.
Bristol Mercury
Arendus ja tootmine
Uus mootor ei pälvinud algul suurt tähelepanu. Lennundusministeerium finantseeris vaid kolme prototüübi väljatöötamist. Ometi kujunes sellest taas Bristoli firma üks levinumaid mootoreid. Bristol Aeroplane Company ja selle varitehased valmistasid kuni 1945. aastani 20 700 seda tüüpi mootorit. Litsentsi alusel toodeti seda veel Poolas (kasutati PZL P.11 hävituslennukeil), Rootsis (toodeti NOHABi tehases, kasutati litsentsi alusel toodetud Gloster Gladiator hävituslennukeil ja Saab 17 pommituslennukeil), Itaalias (Alfa Romeo tehases Mercurius nime all), Tšehhoslovakkias (Walteri tehases) ja Soomes (Tampella tehases, kasutati litsentsi alusel ehitatud Bristol Blenheim pommituslennukeil).
Bjass
Kasutamine
Bjass on traditsiooniline voodipesukangas. Teatris on bjass olnud tüüpiline materjal, millele maaliti lavakujunduste tagaseinu (horisonte).
Karanga keel
Kõnelejate arv oli 1999. aasta andmetel umes 10 000.
Keele ISO 639-3 kood on kth.