cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jupiter
Siseehitus
Arvatakse, et Jupiter koosneb suure tihedusega tuumast, seda ümbritsevast vedelast metallilise vesiniku kihist, kus leidub ka heeliumi, ja peamiselt molekulaarset vesinikku sisaldavast väliskihist. Täpsem siseehitus ei ole veel teada. Arvatakse, et Jupiteri tuum koosneb kivimitest, kuid selle täpne koostis ei ole veel teada. Tuuma olemasolu pakuti välja 1997. aastal gravitatsiooniliste mõõtmiste tulemusena, mis näitasid, et tuuma mass on Maa massist 12–45 korda suurem ja moodustab Jupiteri kogumassist 4–14%. Tuuma olemasolu on oletatud planeedi tekke uurimisel, sest mitmed välja pakutud Jupiteri tekkimise stsenaariumid eeldavad, et massiivne tuum kogus enda ümber paksu vesiniku ja heeliumi kihi. Kui eeldada, et tuum kunagi eksisteeris, siis võis see seguneda vedela vesinikuga ja tuum võib tänaseks kadunud olla, sest gravitatsiooni mõõtmised pole veel piisavalt täpsed, et see versioon välistada.
Kelvini-Helmholtzi mehhanismi tõttu temperatuur tuuma suunas liikudes tõuseb. Jupiteri nn pinnal, kus on rõhk 10 baari, on temperatuur ligikaudu 340 K. Arvatakse, et faasimuutuspiirkonnas, kus molekulaarne vesinik muutub metalliliseks vesinikuks, on temperatuur 10 000 K ja rõhk 200 GPa. Tuuma ja seda ümbritseva kihi piiril on temperatuur hinnanguliselt 36 000 K ja rõhk 3000–4500 GPa.
Hārūn ar-Rashīd
thumb|right|‘Alī ibn Abī Ţālib Hārūn ar-Rashīd (araabia هارون الرشيد, 'Harun Õiglane') (27. märts 763 või 5. veebruar 764 – 24. märts 809) oli Abbassiidide dünastia viies ja kuulsaim Abbassiidide Bagdadi kalifaadi kaliif.
Jupiter
Siseehitus
pisi|keskel|600px|Diagramm Jupiteri siseehitusest
Atmosfäär
Päikesesüsteemi planeetidest on Jupiteril kõige paksem atmosfäär, ulatudes kuni 5000 kilomeetrini. Kuna Jupiteril puudub tahke pind, loetakse atmosfääri alguseks tavaliselt punkti, kus atmosfäärirõhk on võrdne 1 MPa ehk kümme korda suurem kui Maa atmosfäärirõhk.
Hārūn ar-Rashīd
Ta sündis Rayyis Iraanis, tänapäeva Teherani lähedal. Hārūn ar-Rashīdi sünnipäev jääb siiski vaieldavaks, kuna eri allikad ütlevad ta sünniaastaks 763 kuni 766.
Jupiter
Pilvkate
pisi|25. veebruar 1979 [[Voyager 1 tehtud pilt Suurest Punasest Laigust ja selle ümbrusest. Voyager 1 oli sel hetkel Jupiterist umbes 9,2 miljoni kilomeetri kaugusel. Otse Suure Punase Laigu all paikneva valge ovaalse tormi läbimõõt on enam-vähem võrdne Maa läbimõõduga.]] Jupiteri katavad alati pilved, mis sisaldavad ammoniaagikristalle ja võimalik, et ka ammooniumvesiniksulfiidi. Pilved asuvad tropopausis ja moodustavad vastavalt laiuskraadidele iseloomulikud vööndid, mis jagunevad heledateks tsoonideks ja tumedateks vöötideks.
Hārūn ar-Rashīd
Hārūn ar-Rashīd valitses aastail 786–809 ning tema valitsusaega iseloomustas teaduslik, kultuuriline ja usuline õitseng, samuti edenesid märgatavalt kunst ja muusika. Ta rajas Bagdadisse õpetlaste raamatukogu Bayt al-Hikma ("Tarkuse maja"). Kuna Hārūn oli intellektuaalselt, poliitiliselt ja sõjaliselt võimas, räägivad paljud lood temast ja ta õukonnast. Osa neist põhineb faktidel, kuid enamikku peetakse väljamõeldisteks. Üks näide faktipõhistest legendidest on lugu kellast, mille Hārūn muude kingituste seas saatis Karl Suurele. Kingid tõi Euroopasse Frangi saatkond, kes oli läkitati 799. aastal Hārūnile sõprust pakkuma. Karl Suur ja tema hoovkond pidasid kella nõiatrikiks, kuna see tegi igal täistunnil kummalisi hääli ja trikke. Samas on väljamõeldised lood raamatus "Tuhat üks ööd".
Barmakiidide perekond, mis mängis suurt osa Abbassiidide kalifaadi rajamisel, käis Hārūn ar-Rashīdi valitsusajal vähehaaval alla.
Jupiter
Suur Punane Laik ja teised keerised
pisi|vasakul|Time-lapse video (ühe kuu jooksul) [[Voyager 1 lähenemisest Jupiterile. Näha on vööndite ja Suure Punase Laigu liikumine. Täissuuruses video ]] Suure Punase Laigu pikem läbimõõt on 24 000 – 40 000 km, lühem 12 000 – 14 000 km. See on piisavalt suur, et sinna mahuks kaks või kolm Maa läbimõõduga planeeti. Suur Punane Laik pöörleb vastupäeva perioodiga ligikaudu kuus päeva. Suur Punane Laik võib ulatuda kuni kaheksa kilomeetrit üle ümbritsevate pilvede.
Turbulentse atmosfääriga hiidplaneetidel on sellised tormid tavapärased. Jupiteril on ka valged ja pruunid ovaalid, mis on väiksemad ilma nimeta tormid. Valged tormid koosnevad ülemises atmosfääris asuvatest suhteliselt jahedatest pilvedest. Pruunid ovaalid on soojemad ja paiknevad nn tavalises pilvekihis. Sellised tormid võivad kesta kõigest paar tundi või lausa mitu sajandit.
2000. aastal tekkis Jupiteri lõunapoolkeral kolme väikse valge ovaali ühinemise tulemusel Suure Punase Laigu sarnane, kuid sellest väiksem moodustis. Neid ovaale märgati esimest korda 1938. aastal. Uus torm sai nimeks Oval BA. Pärast tekkimist on selle intensiivsus kasvanud ja värvus muutunud valgest punaseks.
pisi|Jupiteri rõngad
Rõngad
Jupiteril on Maalt nähtamatu rõngaste süsteem, mis koosneb kolmest osast: sisemisest rõngast ehk halost, suhteliselt heledast põhirõngast ja välimisest loor-rõngast. Erinevalt Saturni jäärõngastest koosnevad Jupiteri rõngad ilmselt tolmust.
Põhirõnga moodustavad tõenäoliselt Jupiteri kaaslastest Adrasteast ja Metisest eemaldunud osakesed. Tavajuhul langeksid osakesed tagasi kaaslastele, kuid tugeva gravitatsiooni tõttu tõmmatakse need Jupiteri poole.
Magnetosfäär
pisi|[[Virmalised Jupiteril]] Jupiteri magnetväli on Maa magnetväljast 14 korda tugevam; ekvaatoril on selle tugevus 4,2 G ja poolustel 10–14 G (1,0–1,4 mT), mis teeb sellest kõige tugevama magnetvälja terves Päikesesüsteemis (kui mitte arvestada päikeseplekke). Arvatakse, et magnetvälja tekitab pöörisvool vedela metallilise vesiniktuuma sees. Jupiteri kaaslase Io vulkaanid purskavad suures koguses vääveldioksiidi, mis moodustab orbiidil ümber Io gaasist toroidi. Magnetosfääri toimel gaas ioniseerub ning tekivad väävli ja hapniku ioonid. Koos Jupiteri magnetosfäärist pärit vesinikuioonidega moodustavad need Jupiteri ekvatoriaaltasandil plasma-, ning juustukihi.
Orbiit ja pöörlemine
pisi|250px|Jupiter (punane) teeb tiiru ümber Päikese 11,8 aastaga Jupiter on ainus planeet, mille orbiidi kese Päikese suhtes on planeedist endast väljaspool, ehkki mitte kuigi palju. Jupiter on Päikesest keskmiselt 778 miljoni kilomeetri (5,2 aü) kaugusel ja teeb tiiru ümber Päikese 11,86 aastaga. Jupiteri elliptiline orbiit on Maa suhtes 1,31° kaldu. Kuna Jupiteri orbiidi ekstsentrilisus on 0,048, siis on orbiidi perigee ja apogee vahe 75 miljonit kilomeetrit. Jupiteri telje nurk on ainult 3,13° ja seetõttu pole planeedil võrreldes Maa või Marsiga märkimisväärset aastaaegade vaheldumist.
Jupiter pöörleb kõigist Päikesesüsteemi planeetidest kõige kiiremini, tehes täistiiru ümber oma telje vähem kui kümne tunniga. Kiire pöörlemine tekitab ekvatoriaalse kumeruse, mis on vaadeldav ka amatööride teleskoopidega. Planeet on kujult ellipsoid, mis tähendab, et planeedi diameeter ekvaatoril on suurem kui poolustel. Jupiteri diameeter ekvaatoril on poolustelt mõõdetud diameetrist 9275 km suurem.
Kuna Jupiteri pind pole tahke, on planeedi atmosfääri pöörlemine diferentsiaalne. Jupiteri atmosfääri pöörlemisperiood polaaraladel on viis minutit pikem kui ekvaatoripiirkonnas. Erinevuste tõttu kasutatakse neid kolme süsteemi viiteraamistikuna, eriti atmosfäärinähtuste graafilisel kujutamisel. I süsteem on laiuskraadidel 10° N kuni 10° S ning seal on atmosfääri pöörlemisperiood 9 tundi 50 minutit ja 30 sekundit. II süsteem on kõigil laiuskraadidel, mis jäävad I süsteemist vastavalt väljapoole. II süsteemi atmosfääri pöörlemisperiood on 9 tundi 55 minutit ja 40,6 sekundit. III süsteemi määrasid kindlaks raadioastronoomid ja see vastab planeedi magnetosfääri pöörlemisele, mille periood ongi planeedi ametlik pöörlemine.
Vaatlemine
pisi|vasakul|Jupiter ja Kuu võivad olla taevas samal ajal vaadeldavad. pisi|15. jaanuaril 2001 [[Cassini-Huygens|Cassini kosmoseaparaadi tehtud foto osaliselt valgustatud Jupiterist]] Tavaliselt on Jupiter Maalt vaadatuna heleduselt neljas taevakeha Päikese, Kuu ja Veenuse järel, aeg-ajalt paistab aga Marss Jupiterist heledamana. Olenevalt Jupiteri asukohast Maa suhtes võib Jupiteri heledus jääda vahemikku −2,9 (Päikese ja Jupiteri vastasseisu ajal) kuni −1,6 (Päikese ja Jupiteri ühenduse ajal). Jupiteri nurkdiameeter on samuti muutuv, jäädes vahemikku 29,8–50,1 sekundit. Jupiteri vaatamiseks on tingimused kõige sobivamad, kui Jupiter on Maalt vaadates vastasseisus – siis on tema nurkläbimõõt suurim. Kui Jupiter asub samal ajal periheeli lähistel, on planeedi nurkläbimõõt suurim. 2011. aasta märtsis lähenes Jupiter periheelile, mistõttu 2010. aasta septembris olid väga head vaatlustingimused.
Maalt vaadatuna teeb Jupiter taevas ühe täistiiru 398,9 päevaga, mida nimetatakse sünoodiliseks perioodiks. Aeg-ajalt paistab Jupiter aga tähtede suhtes liikuvat vastupidises suunas. Selle põhjuseks on Maa ja Jupiteri tiirlemisperioodide erinevus.
Jupiteri 12-aastane tiirlemisperiood vastab 12 sodiaagimärgile ja võib olla märkide ajalooliseks aluseks. Iga kord, kui Jupiter jõuab Päikesega vastasseisu, on see liikunud umbes 30° ehk ühe märgi võrra ida suunas.
Kuna Jupiteri orbiit jääb väljapoole Maa orbiiti, on Jupiteri faasinurk Maalt vaadatuna suurem kui 11,5°. See tähendab, et maapealsest teleskoobist vaadatuna paistab Jupiter peaaegu alati täielikult valgustatuna. Vaated osaliselt valgustatud Jupiterist saadi alles kosmosemissioonidel. Väikese teleskoobiga saab tavaliselt näha Jupiteri nelja suurimat ehk Galilei kuud ja pilvevööndeid. Paarikümnesentimeetrise avaga teleskoobiga saab näha ka Suurt Punast Laiku.
Teleskoobieelne aeg
Jupiteri vaatlesid juba babüloonia astronoomid 7.–8. sajandil eKr. Hiina astronoomiaajaloolane Xi Zezong väitis, et hiina astronoom Gan De avastas 362 eKr palja silmaga Ganymedese, ühe Jupiteri kaaslastest. See tähendaks, et Gan De tegi oma avastuse kaks tuhat aastat enne Galileid. Vanakreeka astronoom Klaudios Ptolemaios koostas 2. sajandil oma teoses "Almagest" geotsentrilise maailmasüsteemi mudeli, millega seletas Jupiteri liikumist Maa suhtes, kusjuures Jupiter tegi Maa ümber tiiru 4332,38 ööpäeva ehk 11,86 aastaga. India matemaatik ja astronoom Aryabhata kasutas samuti geotsentrilist mudelit, mille abil hindas Jupiteri tiirlemisperioodi pikkuseks 4332,2722 ööpäeva ehk 11,86 aastat.
Uurimine maapealsete teleskoopidega
1610. aastal avastas Galileo Galilei teleskoobi abil Jupiteri neli suurimat kaaslast (Io, Europa, Ganymedese ja Kallisto), mida tuntakse nüüd Galilei kuudena. Galilei oli ka esimene, kes avastas, et taevakehad ei tiirle ümber Maa. See oli tugev pooltväide Mikołaj Koperniku heliotsentrilisele maailmasüsteemile. Avaliku toetuse tõttu Koperniku teooriale mõisteti Galilei 1633. aastal süüdi ketserluses. 1660. aastatel kasutas Giovanni Domenico Cassini uut tüüpi teleskoopi, millega avastas Jupiteri värvilised laigud ja vööndid ning leidis, et Jupiter on poolustel lapik. Cassinil õnnestus määrata kindlaks ka Jupiteri pöörlemisperiood. 1690. aastal märkas Cassini, et Jupiteri eri osad liiguvad eri kiirusega.
pisi|[[Voyager 1 tehtud valevärvifoto Jupiteri atmosfäärist. Näha on Suur Punane Laik ja valge ovaali möödumine.]] On võimalik, et Suurt Punast Laiku vaatlesid juba 1664. aastal Robert Hooke ja 1665. aastal Cassini, kuid see on vaieldav. Esimese joonise Suurest Punasest Laigust tegi 1831. aastal Samuel Heinrich Schwabe. Aastatel 1665–1708 ei olnud Suur Punane Laik mitmel korral vaadeldav, kuid 1878. aastal muutus vägagi silmatorkavaks. 1883. aastal ja 20. sajandi alguses märgati taas selle tuhmumist.
Nii Giovanni Alfonso Borelli kui ka Cassini märkisid Jupiteri kaaslaste liikumised täpselt üles, mistõttu oli võimalik ennustada, millal kaaslased Jupiteri eest või tagant mööduvad. 1670-ndateks märgati, et kui Jupiter on Päikesest teisel pool kui Maa, toimub Jupiteri kaaslaste möödumine oodatust 17 minutit hiljem. Ole Rømer järeldas sellest, et mis tahes nähtuse toimumist ei ole võimalik vaadelda toimumisega samal ajal (Cassini oli selle eelnevalt välistanud). Rømer kasutas möödumisaegade erinevust, et määrata kindlaks valguse kiirus.
1892. aastal märkas Edward Emerson Barnard Californias Licki observatooriumis Jupiteri viiendat kaaslast. Suhteliselt väikese taevakeha avastamine tegi ta kiiresti kuulsaks. Kaaslasele anti hiljem nimi Amalthea. Amalthea on planeedi viimane kaaslane, mis avastati visuaalse vaatluse teel. Enne kosmosesondi Voyager 1 möödalendu 1979. aastal avastati veel kaheksa Jupiteri kaaslast.
pisi|[[Euroopa Lõunaobservatooriumi teleskoobi Very Large Telescope tehtud infrapunafoto Jupiterist]] 1932. aastal määras Rupert Wildt Jupiteri spektris ammoniaagi ja metaani neeldumisjooned.
1938. aastal märgati kolme pikaajalist antitsüklonit, mida hakati kutsuma valgeteks ovaalideks. Need jäid mitmeks aastakümneks eraldi nähtusteks, mis küll aeg-ajalt lähenesid üksteisele, kuid ei ühinenud. 1998. aastal ühinesid lõpuks kaks ovaali ja haarasid endasse kolmanda, mistõttu moodustus nähtus nimega Oval BA.
Uurimine raadioteleskoopidega
1955. aastal märkasid Bernard Burke ja Kenneth Franklin, et Jupiterist lähtuvad 22,2 MHz sagedusega raadiolainete pursked. Pursete periood ühtis Jupiteri pöörlemisega ja saadud andmete abil sai täpsustada Jupiteri pöörlemiskiirust. Jupiterist lähtuvad raadiolained võivad kesta mitu sekundit (L-pursked) või paar sajandiksekundit (S-pursked). Teadlased on avastanud, et Jupiterist lähtub kolme tüüpi raadiolaineid:
Uurimine kosmoseaparaatidega
1973. aastast saadik on mitu kosmoseaparaati Jupiterist mööda lennanud ja võimaldanud Jupiteri vaadelda. Pioneeri programmi missioonide käigus saadi esimesed lähivaated Jupiteri atmosfäärist ja mitmest kaaslasest. Lisaks avastati, et planeedi läheduses on kiirgusväljad palju tugevamad kui varem arvatud. Kosmoseaparaatide trajektoore kasutati Jupiteri süsteemi taevakehade massi täpsustamiseks. Ka sai missioonide tulemusena paremini mõõta Jupiteri läbimõõtu ja polaaralade lapikust.
Modrý Kameň
Modrý Kameň (ungari keeles Kékkő, saksa keeles Blauenstein) on linn Slovakkias Banská Bystrica maakonnas Veľký Krtíši ringkonnas. Modrý Kameň asub Ungari piirist ligi 15 km kaugusel.
Jupiter
Uurimine kosmoseaparaatidega
Järgmine Jupiterist mööda lennanud kosmoseaparaat oli Ulysses, mis oli teel polaarorbiidile ümber Päikese. Möödumise ajal uuris sond Jupiteri magnetosfääri. Kuna Ulyssesel puuduvad kaamerad, ei teinud see ühtegi pilti. Kuus aastat hiljem toimus teine möödalend palju kaugemalt.
pisi|Jupiter ja Io Cassinilt vaadatuna 1. jaanuaril 2001 2000. aastal pildistas Jupiteri Saturni poole liikunud Cassini möödalennu käigus. Missioonil tehtud pildid on kvaliteedilt ühed paremad, mis Jupiterist on kunagi tehtud. 19. detsembril 2000 õnnestus kosmoseaparaadil pildistada Jupiteri kaaslast Himaliat, kuid pildi lahutusvõime oli liiga väike, et kaaslase pinnavorme näha.
Pluuto poole teel olnud planeetidevaheline automaatjaam New Horizons lendas Jupiterist mööda 2007. aastal, kõige lähemale sattus see 28. veebruaril. Kosmoseaparaadi kaamerad mõõtsid Io vulkaanidest tuleneva plasma hulka, uurisid üksikasjalikult Galilei kuid ja vaatlesid kaugemal asuvaid kaaslasi Himaliat ja Elarat. Jupiteri süsteemi vaatlused algasid 4. septembril 2006.
Modrý Kameň
Modrý Kameňi loss on ehitatud enne 1285. aastat, kirjalikes allikates on seda esmamainitud 1290. aastal. Osmanite riigi väed vallutasid kindluse 1575. aastal ja hoidsid seda oma käes kuni 1593. aastani. 1609–1639 ehitati tugevasti kannatada saanud kindlus ümber.
Jupiter
Galileo missioon
pisi|vasakul|Galileo vaatevälja jäi juhuslikult komeedi [[Shoemaker – Levy 9 kokkupõrge Jupiteriga]] pisi|Kosmosesond Galileo Esimene Jupiteri ümber tiirelnud kosmoseaparaat oli Galileo, mis jõudis Jupiteri orbiidile 7. detsembril 1995. Galileo tiirles Jupiteri ümber 7 aastat, lendas mööda kõikidest Galilei kuudest ja Amaltheast ning nägi komeedi Shoemaker-Levy 9 kokkupõrget Jupiteriga 1994. aasta juulis. Galileo kogus küll Jupiteri süsteemi kohta suure hulga andmeid, kuid kosmoseaparaadi peamise sideantenni rikke tõttu ei õnnestunud missiooni kõiki eesmärke täita.
340-kilogrammine titaanist Galileo sond eemaldus kosmoseaparaadi küljest 1995. aasta juulis ja sisenes Jupiteri atmosfääri 7. detsembril. Sond langes langevarju abil 150 km läbi atmosfääri kiirusel 2575 km/h ja kogus andmeid 57,6 minuti jooksul, enne kui see suure rõhu (23 korda suurem kui Maa atmosfääri rõhk normaaltingimustel) tõttu kokku suruti. Pärast seda see ilmselt sulas ja võib-olla ka aurustus. Sama saatus sai osaks ka Galileo kosmoseaparaadile, mis juhiti 21. septembril 2003 kiirusel 50 km/s Jupiteri, et vältida kosmoseaparaadi võimalikku kokkupõrget Europaga ja selle saastamist.
Modrý Kameň
Linnaõigused sai Modrý Kameň 1969. aastal.
Slovakkia 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Modrý Kameň kõige väiksema elanike arvuga Slovakkia linn. Kuid 2012. aastal läks Modrý Kameň elanike arvult Dudincest mööda ja kaotas riigi väikseima linna staatuse.
Jupiter
Galileo missioon
Missiooni käigus kogutud andmetest ilmnes, et Jupiteri atmosfäär koosneb 90% ulatuses vesinikust. Enne sondi ja Galileo aurustumist mõõdetud temperatuur ületas 300 °C ja tuulekiirus 644 km/h.
Juno
pisi|200px|Kosmoseaparaat Juno Järgmine kosmoseaparaat, mis Jupiteri orbiidile jäi, oli Juno, mis saabus Jupiteri orbiidile juulis 2016. NASA plaanide kohaselt teeb Juno Jupiteri ümber 37 tiiru ja juhitakse seejärel Jupiteri atmosfääri, et kaitsta Europat. Juno tiirleb ümber Jupiteri polaarorbiidil orbitaalperioodiga 53,5 päeva, läheneb praegusel orbiidil kuni 4200 km kaugusele planeedist ja kaugeneb seejärel 8,1 miljoni kilomeetri kaugusele. Juno missioon peaks lõppema 2019. aastal.
Tulevased missioonid
Järgmine kavandatud Jupiteri süsteemi missioon on Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) kosmoseaparaadi Jupiter Icy Moon Explorer (JUICE) missioon. Algne startiaeg kavandati aastasse 2022, kuid hiljem lükati see 2023. aasta aprilli ja tehiskaaslane peaks jõudma Jupiteri juurde 2031. aastal.
Tühistatud missioonid
Jupiteri jäiste kaaslaste Europa, Ganymedese ja Callisto täpsema uurimise vastu on palju huvi tuntud, kuna nende pinna all võivad olla vedela vee ookeanid. Arengut on pidurdanud rahapuudus. 2005. aastal tühistati NASA Jupiter Icy Moons Orbiter (JIMO) missioon. Selle järel esitasid NASA ja ESA ettepaneku ühismissiooniks EJSM/Laplace, mille esialgne kava nägi ette, et aastal 2020 lennutatakse kosmosesse NASA juhitud Jupiter Europa Orbiter ja ESA juhitud Jupiter Ganymede Orbiter. 2011. aasta aprillis lõpetas ESA aga koostöö NASA-ga viimase rahaprobleemide ja nende mõju tõttu missiooni ajakavale.
Kaaslased
Jupiteril oli 2018. aasta seisuga teada 79 looduslikku kaaslast. Neist 51 läbimõõt on väiksem kui 10 km ja need avastati alles pärast 1975. aastat. Nelja kõige suuremat kuud, mis on selge ilmaga Maalt binokliga nähtavad, tuntakse Galilei kuudena. Nendeks on Io, Europa, Ganymedes ja Kallisto.
Galilei kuud
Io, Europa ja Ganymedese ekstsentriliste orbiitide tõttu venivad kaaslased Jupiterile lähemale liikudes välja ja Jupiterist eemale liikudes võtavad taas endise kuju. Hõõrdumise toimel kaaslaste sisemus soojeneb. Nähtus on kõige tugevam Iol, mis asub Jupiterile kõige lähemal.
Kaaslaste rühmitamine
Kuju poolest jagatakse kaaslased korrapärase ja ebakorrapärase kujuga kaaslasteks. Korrapärase kujuga kaaslased on peaaegu ringikujulise orbiidiga sisemised planeedid, mis arvatavasti moodustusid koos Jupiteriga. Ebakorrapärase kujuga kaaslased on loperguse või ellipsikujulise orbiidiga väikesed kaaslased, mis on arvatavasti kinnipüütud asteroidid või nende tükid. Samasse rühma kuuluvad ebakorrapärase kujuga kaaslaste orbiidid on sarnased ja kaaslastel võib seetõttu olla sarnane päritolu, näiteks võivad nad olla suurema kaaslase või kinnipüütud keha tükid.
Jupiter ja Päikesesüsteem
Päikesesüsteemi arengule on Päikese gravitatsiooni kõrval avaldunud suurt mõju ka Jupiteri gravitatsioon. Enamik Päikesesüsteemi planeetide orbiite asub Jupiteri orbiidi tasandile lähemal kui Päikese ekvaatori tasandile (ainuke planeet, mis asub Päikesele lähemal, on Merkuur). Jupiter on asteroidide vöös asuvate Kirkwoodi aukude ja võimalik, et ka hilise ägeda meteoriidipommituse peamine põhjustaja.
Beetablokaatorid
Beetablokaatorid ehk β-blokaatorid ehk beetablokkerid ehk beetaretseptoriblokaatorid ehk beetaretseptori blokaatorid on rühm sarnase toimega ravimeid, mis seovad end organismis beetaretseptoritega, blokeerivad need ja nõnda pärsivad konkureeriva blokaadi alusel adrenaliini ja noradrenaliini toimet.
Beetablokaatorite tähtsaimad toimed on südame rahuoleku löögisageduse langetamine ning sellega arteriaalse vererõhu alandamine, mistõttu neid kasutatakse paljude haiguste, sealhulgas kõrgvererõhktõve ja südame isheemiatõve, samuti südamenõrkuse ja tahhükardiliste südame rütmihäirete medikamentoosseks raviks. Neid kasutatakse eelkõige südame rütmihäirete raviks ja südame kaitsmiseks teistkordse südameataki (müokardiinfarkt) eest pärast esimest infarkti (sekundaarne ennetus), Neid kasutatakse laialdaselt ka hüpertensiooni raviks, kuigi enamiku patsientide puhul enam mitte esimese valikuna.
Hästi tõendatud toime tõttu ja nende haiguste laialdase leviku tõttu, mille puhul beetablokaatoreid kasutatakse, on need kõige sagedamini väljakirjutatavate ravimite seas. Tuntuim ja kõige sagedamini väljakirjutatav toimeaine on metoprolool.
Mõnel spordialal on beetablokaatorite manustamine ilma meditsiinilise näidustuseta keelatud; spordialadel, mis nõuavad suurt keskendumist ja täpseid liigutusi, on nad sooritust parandavate ainetena dopingunimekirjas.
Beetablokaatorid on võistlevad antagonistid, mis blokeerivad võitle-või-põgene reaktsiooni vahendava sümpaatilise närvisüsteemi endogeensete katehhoolamiinide – adrenaliini ja noradrenaliini – seondumissaidi beetaadrenergilistel retseptoritel. Mõned beetablokaatorid blokeerivad igat tüüpi beetaadrenergiliste retseptorite aktiveerimist ning ülejäänud on selektiivsed ühe beetaretseptorite suhtes kolmest, mida tähistatakse β1-, β2- ja β3-retseptoritena. β1-adrenergilised retseptorid asuvad peamiselt südames ja neerudes. ß2-adrenergilised retseptorid asuvad peamiselt kopsudes, seedetraktis, maksas, emakas, veresoonte silelihastes ja skeletilihastes. β3-adrenergilised retseptorid asuvad rasvarakkudes.
Beetaretseptoreid leidub südamelihaste, silelihaste, hingamisteede, arterite, neerude ja muude kudede rakkudel, mis on osaks sümpaatilisest närvisüsteemist ja põhjustavad stressireaktsioone, eriti kui neid aktiveerib adrenaliin. Beetablokaatorid segavad adrenaliini ja teiste stressihormoonide ühendumist retseptoritega ning nõrgendavad stressihormoonide mõju.
1964. aastal sünteesis James Black esimesed kliiniliselt olulised beetablokaatorid: propranolooli ja pronetalooli. See oli pöördeliseks muutuseks stenokardia ravis ning seda peetakse paljude poolt üheks 20. sajandi kõige olulisemaks saavutuseks kliinilises meditsiinis ja farmakoloogias.
Uuringute, mis katsetasid beetablokaatorina peamiselt atenolooli, metaanalüüsid on näidanud, et kuigi beetablokaatorid on insuldi ja südame-veresoonkonna rikete ennetamises tõhusamad kui platseebo, ei ole nad nii tõhusad kui diureetikumid, reniin-angiotensiinsüsteemi pärssivad ravimid või kaltsiumikanali blokaatorid.
Toimeained, keemiline koostis ja liigitus
pisi|Mõned β1-selektiivsed beetablokaatorid pisi|Mõned mitteselektiivsed beetablokaatorid
Betablokaatorite toime puhul on oluline beetaretseptorite kaks tüüpi, β1 ja β2. Erinevad toimeained erinevad afiinsuse poolest nende retseptoritega. Esimene beetablokaator propranolool töötati välja 1960ndatel. See toimib umbes ühetugevalt mõlemat tüüpi retseptoritele ja sellepärast nimetatakse seda mitteselektiivseks beetablokaatoriks. Hiljem töötati välja β1-adrenergilise retseptori blokaad. Toimeainet, mis blokeeriks ainult β1-adrenergilist retseptorit, ei ole. Ent näiteks metoprolool ja veel enam bisoprolool mõjuvad tugevamalt β1-tüüpi retseptoritele, mistõttu neid nimetatakse selektiivseteks või ka kardioselektiivseteks beetablokaatoriteks.
Erinevalt alfablokaatoritest on beetablokaatorid ehituse poolest väga sarnased beetasümpatomimeetikumidega. Sellepärast on mõnedel beetablokaatoritel väike stimuleeriv agonistlik toime beetaretseptoritele. Seda omadust nimetatakse sisemiseks sümpatomimeetiliseks aktiivsuseks või osaliseks agonistlikuks aktiivsusest ja see on enamasti ebasoovitav.
Peale selle on eraldi rühm membraani stabiliseerivad, mitte võistlevalt inhibeerivad beetablokaatorid, mille pärssivat toimet nimetatakse kinidiini- või kohaliku tuimesti laadseks ja see toime ilmneb aktsioonipotentsiaali tõusu hilinemises. Nende hulka kuuluvad propranolool, alprenolool ja atsebutolool.
Mõnedel beetablokaatoritel on täiendavad veresooni laiendavad omadused: karvedilool kutsub esile α1-adrenergilise retseptori blokaadi, nebivolool kutsub esile lämmasikmonoksiidi vabanemise ja tseliproloolil on aktiveeriv toime β2-adrenergilisele retseptorile.
Toimemehhanism
Beetablokaatorid pärsivad adrenaliini ja noradreliini aktiveerivat toimet β-retseptoritele, millega summutatakse sümpaatilise närvisüsteemi toimet sihtelunditele, eelkõige südamele. Toimed teistele elundkondadele on vastupidised adrenaliini toimetele.
Mängus on kahte tüüpi β-retseptorid. β1-retseptorite kaudu stimuleeritakse eelkõige südame kontraktsioonijõudu ja südame löögitugevust ning otseselt vererõhku. β2-retseptorite stimuleerimine aga toimib bronhide silelihastele, emakale ja veresoontele. Nende retseptorite blokeerimine toimib silelihastikule kontraheerivalt. Nii suureneb muu hulgas ka bronhilihastiku toonus, mis võib viia selle krambini. Erinevalt kroonilisest obstruktiivsest kopsuhaigusest on bronhiaalastma vastunäidustus ravile β2-toimega beetablokaatoritega.
β1-retseptor leidub ka neerus, kus ta reguleerib vererõhku tõstva ensüümi reniini väljapaiskamist. Tõenäoliselt on see peamine põhjus, miks beetablokaatoritel on pikaajaline vererõhku alandav toime. Siin ei ole krooniline obstruktiivne kopsuhaigus ja bronhiaalne enam vastunäidustused, sest alati tuleb arvesse võtta netokasu.
Kõrgvererõhutõbi
Hüpertensiooni medikamentoosses ravis kasutatakse beetablokaatoreid enamasti koos teiste kõrge vererõhu vastaste ravimitega.
Ajalugu
Paul Ehrlichi külgahelateooriat edasiarendava hüpoteesi, et sümpaatilises närvisüsteemis on inhibeerivad ja stimuleerivad retseptorid, esitas juba 1905 John Newport Langley. Selle hüpoteesi õigsuse tõestasid 1906 eksperimentaalselt George Barger ja Henry Hallett Dale. Seejärel 1948. aastal väljatöötatud Raymond P. Ahlquisti kontseptsioon, et adrenergilised retseptorid jagunevad alfa- ja beetaretseptoriteks, jäi rohkem kui kümneks aastaks tunnustamata. Ent aastal 1958 hakkasid seda teesi pooldama C. E. Powell ja Slater, sest nad tahtsid välja vahetada tollase turuliidri isoprenaliini. Nad püüdsid välja töötada pikaajaliselt ja spetsiifiliselt toimiva bronhidilataatori ning jõudsid isoprenaliinist lähtudes dikloroisoprenaliini. See oli esimene aine, millel oli spetsiifiline beetaretseptoreid blokeeriv toime. Dikloroisoprenaliini tegelikult potentsiaalist sai siiski alles James Whyte Black, kes rinnaangiini ravimit otsides tõi 1962 turule pronetalooli, millest sai esimene beetablokaator. Ent loomkatsed näitasid, et see aine on kantserogeenne. Sellepärast asendati see 1964 propranolooliga. Järgnesid 1966 alprenolool (Astra AB) ja oksprenolool (Ciba AG).
Aastal 1967 visandas Lands β1- ja β2-retseptorite kontseptsiooni. Ta jagas Ahlquisti definieritud β-retseptorid kaheks erinevate toimetega rühmaks: β1-retseptorid on südamespetsiifilised, β2-retseptorid bronhispetsiifilised. Pisut hiljem õnnestus tal praktolooli ja salbutamooliga katsetades seda hüpoteesi ka tõestada. Nüüd otsiti aineid, mis ei põhjustaks kõrvaltoimena südamepuudulikkust. Ei soovitud mitte aineid, millel on ainult β1-blokeeriv toime, vaid dualistlikult toimivaid aineid (osalisi agoniste).
1960. aastatel avastati praktolooli kõrval veel sotalool ja pindolool; aastal 1973 toodi turule timolool; järgnesid beetablokaatorid esmolool (Brevibloc, 1991), metoprolool (Beloc, 1976), tertatolool (Prenalex, 1991) ja karvedilool (Dilatrend, 1992). Hiljem lisandus landiolool (Rapibloc, 2017).
Peale spetsiaalsete retseptorite suhtes selektiivsuse arendamise o üha suurem roll ka beetablokaatori poolestusajal ja toimekestusel. Krooniliste patsientide puhul pikk toimekestus reeglina suurendab ravijärgimust, ägedatel juhtudel ja inntensiivmeditsiinis puhul võib võimalikult lühike toimekestus olla eelis. Kõige lühema toimekestusega toimeained on praegu veenisisesed beetablokaatorid esmolool ja landiolool. .
Curtis Davies
pisi|Curtis Davies 2014. aastal [[Hull City särgis]] Curtis Eugene Davies (sündinud 15. märtsil 1985 Leytonstone'is) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglismaa esiliiga klubis Derby County.
Ta alustas klubikarjääri Luton Townis, millega liitus 2001. aastal. Hooajal 2003–04 debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas. Hooajal 2004–05 võitis ta Luton Towniga League One'i ning Davies valiti Luton Towni hooaja parimaks noormängijaks ja liiga sümboolsesse koosseisu.
2005. aastal liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga West Bromwich Albion. 2007. aasta augustis läks ta laenule Aston Villasse, kellega sõlmis 2008. aasta juulis nelja-aastase lepingu. Hooaja 2010–11 esimeses pooles oli ta laenul Inglismaa esiliiga klubis Leicester City. Aastatel 2011–2013 mängis Davies Birmingham Citys ja 2013–2017 Hull Citys. 2013. aastal valiti Davies Birmingham City ja 2014. aastal Hull City aasta mängijaks. Hooaegadel 2006–07 ja 2011–12 valiti ta Inglismaa esiliiga sümboolsesse koosseisu.
2017. aasta juunis sõlmis ta lepingu Derby Countyga.
Aastatel 2006–2007 mängis Davies kolm mängu Inglismaa kuni 21-aastaste koondises.
Saladin
Saladini võimuletõus
Saladini võimuletõus algas Seldžukkide sultanaadi sunniitidest Zengidi dünastia konfliktist ismailiitidest Fatimiidide dünastia valitsetud Fatimiidide kalifaadiga Egiptuses, mis lõppes Egiptuse ja Süüria alade ühendamisega Saladini onu Shirkuhi poolt, kes juhtis Seldžukkide vägesid.
1169. aastal alustasid ristisõdijad rünnakuid Niiluse deltasse, ismailiitidest Fatimiidide dünastia valitsetud Fatimiidide kalifaadile, mis ulatus oma hiilgeaegadel Atlandi ookeanist läbi Põhja-Aafrika Damaskuse ja Mekani. Fatimiidid kutsusid appi Mosulist sunniitidest Zengidi dünastia Damaskuse ja Aleppo emiiri Nūr ad-Dīni vägesid. Sunniidist Nūr ad-Dīni väed aga soovisid Egiptuses võimult tõugata ismailiitidest Fatimiidid ning Fatimiidid olid sunnitud sõlmima liidu Jeruusalemma kuninga (1162–1174) Amaury I-ga. Fatimiidide ja Jeruusalemma ristisõdijate väed võitsid Shirkuhi vägesid 1167. aastal, kuid 1168. aastal olid nad sunnitud Kairost lahkuma. 1168. aastal proovis Amaury I koos Bütsantsi keisri Manuel I Komnenose laevastikuga ebaõnnestunult vallutada Kairot ning Saladini onu Shirkuh sai Fatimiidide kalifaadis vesiiriks.
Shirkuhi surma järel 1169. aastal haaras võimu Egiptuses Saladin, kes määrati Egiptuse vesiiriks. 1171. aastal, viimase fatimiididest kaliifi al-ʿĀḍid li-Dīn Allāhi surma järel kukutas Saladin Fatimiidid ja asutas Aijubiidide dünastia (1171–1260), mille keskus oli samuti Kairo. Saladin ise sai esimeseks Egiptuse sultaniks. 1172. aastal vallutas Saladin Põhja-Aafrikas Almoraviididelt Tripolitaania.
Nūr ad-Dīni surma järel järgnes talle valitsejana tema 11-aastane poeg As-Salih. Saladin vallutas ja hõivas oma mamelukkide väega 1174. aastal Damaskuse, Homsi ja Hama ja kuulutas end regendiks, 1175. aastal vallutas ta Ba‘labakki ning piirkonna Zengiidide dünastia esindajad. 1176. aastal abiellus ta Nūr ad-Dīni lesega ning teda tunnistati Süüria valitsejana. As-Salih suri 1181. aastal. 1183. aastal vallutas Saladin Aleppo ja 1186. aastaks kõik Süüria alad ning allutas oma võimule kõik Lähis-Ida moslemite alad.
Sõjad ristisõdijatega
Saladin alustas sõjaretki ristisõdijate kontrolli all olevatele aladele 1183. aastal ja 1187. aasta maikuus Jordani jõe piirkonnas ja Tripoli Raymond III valduses olnud Tiberiase kindluse vallutamisega Galileas ning astus seejärel vastu ka ristisõdijate kristlikele riikidele Süüria aladel ja võitis Jeruusalemma kuningas Guy de Lusignanilt aastal 1187 Hattini lahingus ning vallutas Jeruusalemma ja Palestiina Akko, kuid Tüürose vallutamise hoidis ära õigeaegselt saabunud Montferrat' markii Konradi saabumine.
Saladin juhtis järgnevalt islami vastupanu Kolmandas ristisõjas (1189–1192) frankidele (nagu Euroopa ristisõdijaid islamimaades algselt nimetati) ja teistele Euroopa ristisõdijatele Levandist. Kristlased olid alguses sõjaliselt edukad, ristisõdijad suutsid Akko kahe-aastase piiramise järel 1191. aastal enda kätte tagasi saada ning seejärel hõivata Ashkeloni.
1191. aastal sõlmis Inglismaa kuningas (1189–1199) Richard I rahulepingu Saladiniga, millega Jeruusalemm jäi moslemite kontrolli alla, aga mille järgi oli lubatud kristlikel palveränduritel Püha maa külastamine.
Pärand
Saladin on silmapaistev kuju kurdi, araabia ja islami kultuuris. Saladin järgis rangelt sunniitlikku islamit ning oli Qadiriyya sufivennaskonna liige. Tema rüütellikku käitumist mainisid korduvalt kristlikud kroonikud, eriti seoses Keraki kindluse piiramisega Moabis, ning ehkki ta oli ristisõdijate äge vastane, võitis ta neist paljude, sealhulgas Inglismaa kuninga Richard Lõvisüdame austuse; Euroopas sai temast mitte vihkamise sihtmärk, vaid ülistatud näide rüütellikkuse põhimõtetest.
Jonesboro
Jonesboro on linn Ameerika Ühendriikides Arkansase osariigis Graigheadi maakonnas.
See on osariigi suuruselt viies linn. 2010. aasta rahvaloenduse järgi elab seal 67 263 inimest.
Jonesboros asub ülikool.
Riigi Infosüsteemi Amet
Riigi Infosüsteemi Amet (lühend RIA; ebakorrektselt Riigi Infosüsteemide Amet) on Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi haldusalas tegutsev riigiamet, mis koordineerib riigi infosüsteemi arendamist ja haldamist, korraldab infoturbega seotud tegevusi ja käsitleb Eesti arvutivõrkudes toimuvaid turvaintsidente. RIA konsulteerib avalike teenuste osutajaid, kuidas oma infosüsteeme nõuetekohaselt hallata ja teostab nende üle järelevalvet. Lisaks on RIA Euroopa Liidu struktuuritoetuste rakendusüksus.
Vastavalt hädaolukorra seadusele korraldab Riigi Infosüsteemi Amet ulatusliku küberintsidendi üleriigilist lahendamist.
Eestis küberturvalisuse eest vastutav Riigi Infosüsteemi Amet on seisukohal, et Huawei seadmeid ei tohiks riigi enda tuumikvõrkudes turvalisuskaalutlustel kasutada. Huawei seadmed on sattunud eeskätt USAs põlu alla seoses kahtlustega, et firma on liialt seotud Hiina valitsusega ja paneb nii ohtu kasutajate info. Huawei juhtkond on eitanud, et nad kasutajate andmeid kuidagi kuritarvitaks või oleks süsteemidesse tagauksi loonud.
Alates jaanuarist teeb RIA järelevalvet usaldusteenuse üle. Nende kohustus on usaldusteenuste jaoks anda välja tegevuslube, kvalifitseeritud staatusi, hallata usaldusnimekirja ning teha järelevalvet teenuse osutamise üle. Kolm põhilist usaldusteenust on digitaalse allkirja teenus, aja- ja digitempli teenus. Eestis pakub usaldusteenuseid SK ID Solutions AS ja ajatempli teenust osutab veel GuardTime AS.
Ajalugu
1990. aasta detsembris moodustati Riigikantselei haldusalas Eesti Informaatikafond (EIF), mis oli aasta varem moodustatud Eesti Informaatikanõukogu tööorgan. 1996 korraldati Eesti Informaatikafond ümber Eesti Informaatikakeskuseks. 2003. aasta mais loodi Eesti Informaatikakeskuse ja Riigihangete Keskuse liitmisel Riigi Infosüsteemide Arenduskeskus (RIA) ja 1. juunil 2011 sai Riigi Infosüsteemide Arenduskeskusest Riigi Infosüsteemi Amet.
Katus
pisi|[[Rookatus 1890. aastatest pärineval rehielamul]] pisi|[[Briti Muuseumi klaaskatus]] pisi|[[Kapellbrücke katustatud sild Luzernis. Ehitatud 14. sajandil]]
Katuse katte katkestustele või läbitungimistele viidatakse kui katuseavadele, näiteks katuseakendele või mansardakendele, aga ka korstnale. Katuse kõrgus on vertikaalne mõõde räästa servast harjani. Katuse üleripp on horisontaalne kaugus räästa serva ja välisseina välisserva vahel. Katusekalle kirjeldab katusepinna kalde järskust. Tavaliselt antakse see nurgana kraadides, mõnikord ka protsentides.
Enamiku katuste puhul saab eristada katusekonstruktsiooni (kandekonstruktsiooni) ja katusekatet.
Riley Crawford
Riley Crawford (1848–1864) oli teadaolevalt noorim sissisõdalane võsahulgusteks (Bushwhackers) hüütud lõuna sisside seas Missouri osariigis Ameerika Ühendriikide kodusõjas. Ema tõi 14-aastase Riley käekõrval lõuna sisside sekka pärast seda, kui põhjaosariiklased Riley isa hukkasid. Ta langes Cooperi maakonnas Missouri osariigis.
Riley Crawfordi esivanemad olid pärit Šotimaalt. 13. augustil 1863 kukkus või kukutati Kansas Citys kokku vanglaks kohandatud alkoholipood. Põhjaosariiklased hoidsid selles seitsetteist lõuna sissidega seotud naist ja tüdrukut, lootes kahandada sisside võitlusvaimu. Hukkunute seas olid ka Riley Crawfordi õed Susan (Crawford) Vandewer ja Armenia (Crawford) Selvey.
Naisvangide hukk sai kaheksa päeva pärast toimunud Lawrence'i veretöö ajendiks.
Tykkimäki
thumb|Lõbustuspargi sissekäik Tykkimäki on lõbustuspark Soomes Kymenlaakso maakonnas Kouvolas.
Lõbustuspark avati 17. mail 1986. Lõbustuspargis on umbes 40 atraktsiooni.
Junior Stanislas
pisi|Junior Stanislas 2015. aastal [[AFC Bournemouthi särgis]] Felix Junior Stanislas (sündinud 26. novembril 1989 Londonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Premier League'i klubis AFC Bournemouth.
Ta alustas klubikarjääri West Ham Unitedis, millega liitus 2000. aastal. Hooajal 2008–09 debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Inglismaa kõrgliigas. Oma debüüthooajal lõi ta Inglismaa kõrgliigas kaks väravat. Samal hooajal mängis ta lisaks laenul League One'i klubis Southend United.
2011. aastal liitus ta Inglismaa esiliiga klubiga Burnley, kus mängis kolm hooaega.
Vask (heraldika)
pisi|Heraldiline tinktuur vask ja sellele vastav viirutus Vask (inglise keeles copper) on mittetraditsiooniline heraldiline tinktuur, mis loetakse metallide hulka. Võeti kasutusele 2002. aastal Kanada Heraldikaameti (Canadian Heraldic Authority) soovitusel.
Junior Stanislas
2014. aasta juunis sõlmis ta lepingu Bournemouthiga. Hooajal 2014–15 tuli ta Bournemouthiga Inglismaa esiliiga võitjaks ning alates järgmisest hooajast on Stanislas mänginud taas Inglismaa kõrgliigas.
Vask (heraldika)
Heraldilist vaske kirjeldatakse kui uue tuhmumata vase värvust. Seda on kasutatud 2002. aastal kinnitatud Whitehorse'i linna vapil. Vask tähistab ajaloolist vase kaevandamise traditsiooni selles piirkonnas ja metalli tähtsust nii esmaasukate jaoks kui ka praeguses majanduses.
Aivo Ivi
Aivo Ivi (kodanikunimega Ivan Grigorjevitš Vekšin, udmurdi keeles Иван Григорьевич Векшинлэн, vene keeles Ивана Григорьевич Векшин; 24. veebruar 1892 Kuzebajevo, Vjatka kubermang – 1963 Udmurdi ANSV) oli udmurdi proosakirjanik ja luuletaja.
Ta sündis 1892. aastal Kuzebajevos Vjatka kubermangus (praeguse haldusjaotuse järgi Grahhovo rajoonis Udmurtias) talupoja perekonnas. Lõpetas 1927. aastal Brjussovi kõrgema kirjanduslik-kunstilise instituudi.
Ta tegi koostööd Tsentrizdatiga. 1932. aastal mõisteti ta süüdi "Kuzebai Gerdi asjas" (gruppi udmurdi kirjanikke süüdistati kulakluse propagandas ja kontrrevolutsioonilises tegevuses). Aastal 1936 vabanes ta vanglast, kuid kirjandusliku tegevuse ta juurde tagasi ei pöördunud.
Isiklikku
Tema õde oli silmaarst ja esimene udmurdi naisluuletaja Ašaltši Oki.
Schmidt
Schmidt on saksapärane perekonnanimi, mis tuleneb saksakeelsest sõnast Schmied ('sepp'). Schmidti eestipärane vaste on perekonnanimi Sepp. pisi|Nime Schmidt levik Saksamaal Perekonnanimi on kõige levinum Saksamaal, Austrias ja Taanis.
Eestis oli 2023. aasta 1. jaanuari seisuga perekonnanimi Schmidt 499 inimesel (233 mehel ja 266 naisel). Perekonnanimede levikult oli Schmidt meeste puhul 229. ja naiste puhul 210. kohal.
Keskdusuni keel
Keskdusuni keel on austroneesia keel, mida räägivad dusunid Malaisias Kalimantani saare kirdeosas Sabahi osariigis. Kokku räägib seda umbes 140 000 inimest.
Neli aastaaega (Piazzolla)
"Neli aastaaega", ka "Buenos Airese neli aastaaega" (hispaania keeles "Cuatro Estaciones Porteñas" või "Estaciones Porteñas", inglise keeles "The Four Seasons" või "The Four Seasons of Buenos Aires") on Argentina helilooja Ástor Piazzolla tangokompositsioonide tsükkel. Ehkki algselt valmisid palad eraldiseisvatena, esitas autor neid ise hiljem korduvalt ka terviksüidina. Teosed on kirjutatud kvintetile, kuhu kuuluvad viiul (või vioola), klaver, elektrikitarr, kontrabass ja (soleeriv) bandoonium.
Piazzolla kasutab barokk-kontserdi vormi vabalt, vaheldades soolofragmente tutti ' ga. Helilooja põimib ühte erinevad muusikatraditsioonid: klassika, džässi, afrohispaania. . Maximilano Ribichini iseloomustab kirjutises "Astor Piazzolla y "Las cuatro estaciones porteñas"" teost järgnevalt: "Piazzolla püüab kirjeldada Buenos Airese elaniku elu; tango abiga kerkib boheemlik pilt Buenos Airesest, Buenos Airese hinge väljendus. Üksindus ja külmus "Invierno Porteño"s... üksindus- ja külmatunde katkestavad tugevad rütmilised löögid... "Primavera Porteños" leiame esimese armastuse. Keha ja embus. Piknik pargis. Armunud. Pärast talve sünnib linn uuesti. Puid kaunistab rohelus ja lillelõhn ujutab üle terve linna."
Aastaajad
1996–1998 kirjutas vene helilooja Leonid Desjatnikov Piazzolla teosele uue arranžeeringu, mis tõstis esile seoses Vivaldi ja Piazzolla vahel, jagades iga osa omakorda kolmeks ning seades need sooloviiulile ja keelpilliorkestrile. Igasse ossa kaasas ta tsitaate Vivaldi teosest, kuid kuna aastaajad on põhja- ja lõunapoolkeral vahetuses, ei ühti kasutatud osade nimed (näiteks sisaldab Piazzolla "Suvi" tema seades osi Vivaldi "Talvest").
Ansambel Kremerata Baltica Gidon Kremeri juhatusel salvestas 2000. aastal plaadi "Eight Seasons" ("Kaheksa aastaaega"), kus on kõrvuti nii Vivaldi kui ka Piazzolla "Aastaajad".
Wisła maasäär
pisi|Wisła maasäär ja laht satelliidipildil Wisła maasäär on Visla (Kaliningradi) lahte Läänemerest eraldav edela-kirdesuunaline luiteline maasäär. Selle pikkus on 60 km, laius 0,6–0,8 km, luidete kõrgus kuni 45 m.
Maasääre lõunaosas Poola piiri lähistel asub Venemaa läänepoolseim punkt.
Tõnu Taremaa
Tõnu Taremaa (sündinud 24. mail 1959 Tallinnas) on eesti luterlik vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1977 Tallinna Muusikakeskkooli ja aastal 1982 Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikapedagoogika erialal. Aastatel 1992–2007 õppis ta Usuteaduse Instituudis.
Ta ordineeriti diakoniks 11. augustil 1991 ja õpetajaks 9. märtsil 2007.
Taremaa on teeninud EELK Ilumäe, Kunda ja Viru-Nigula, Pärnu-Jakobi, Tori ja Sindi kogudust.
Aastast 2017 Pärnu praostkonna praost.
Alates 1. aprillist 2018 on ta EELK Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja. Tõnu ja Signe Taremaal on kolm last ja viis lapselast.
Fort Smith
Fort Smith on linn Ameerika Ühendriikides Arkansase osariigis, üks kahest Sebastiani maakonna keskusest. See asub Oklahoma osariigi piiri ääres.
2012. aastal elas seal hinnanguliselt 87 443 inimest.
Otto Reinhold Taube
pisi|Otto Reinhold Taube hauamonument Tallinna Toomkirikus pisi|Otto Reinhold Taube vappepitaaf Tallinna Toomkirikus Otto Reinhold Taube (27. november 1627 – 17. mai 1689) oli Liivimaa aadlik ja sõjaväelane Rootsi teenistuses, Karlö vabahärra.
Taubede suguvõsast Otto Reinhold Taube sündis Maidla mõisniku Bernt von Taube (1652. aastal sai Karlö vabahärra tiitli) ja tema abikaasa Sophia (sünd. Uexküll) kuuenda pojana.
1648. aastal oli teenis ta lipnikuna ihukaardiväes. 1655. aastaks oli ta tõusnud seal kapteni auastmesse. Novembris 1664 oli ta Upplandi rügemendi ülem ja veebruaris 1665 Viiburi lääni rügemendi ülem. 1666. aastal oli ta Tartu komandant ja maapealik.
Talle kuulus Luunja mõis Tartumaal, mille ta ostis 1674. aastal 8000 taalri eest Adam Bernhard Schrapferilt.
Otto Reinhold Taube maeti Tallinna Toomkirikusse, kus on säilinud tema esinduslik hauamonument, mille tõenäoliselt valmistas kiviraidur Johann Gustav Stockenberg. Kirikus paikneb ka tema vappepitaaf. Matusekoha nr. 48 oli ta omandanud 1673. aastal.
Perekond
Vabahärra Otto Reinhold Taube abiellus 15. märtsil 1654 Margareta Oxega, kes oli maapealik Erik Oxe ja tema abikaasa Margareta (sünd. Lillie) tütar. Abielust sündisid:
Diagrammatology: An Investigation on the Borderlines of Phenomenology, Ontology, and Semiotics
"Diagrammatology: An Investigation on the Borderlines of Phenomenology, Ontology, and Semiotics" on Frederik Stjernfelti raamat. See ilmus 2007 Springeri väljaandel.
Sissejuhatus
Ikoonid on märgid, mis toimivad märkidena tänu sellele, et neil on oma objektidega mingisugune sarnasus. Diagrammid on ikoonid, mis representeerivad oma objektide seesmist ehitust oma omavahel seotud osade kaudu, hõlbustades arutlemist. Märke ei saa üldiselt mõista Ferdinand de Saussure'i mudeli järgi arbitraarse kodeerimissuhtena, mis seob eelkehtestatud väljendust ja sisu, vaid kõige huvitavamatel juhtudel põhineb märk tähistaja, tähistatava ja märgi objekti vahelisel struktuurisarnasusel. Märgi prototüüp ei ole mitte isoleeritud sõna, vaid argument, mis osaliselt peegeldab nende asjade seisude ehitust, millele ta osutab. Mis on märgi kasutamise fenomenoloogilised eeltingimused? Vastus viib nii Charles Sanders Peirce'i semiootika juurde (see ning selle suhe fenomenoloogia, loogika ja metafüüsikaga tõlgendatakse ümber) kui ka Edmund Husserli semiootika ja fenomenoloogia juurde. Peirce'i puhul võetakse arvesse diagrammide roll tema küpses mõtlemises: diagrammid seovad arutlemist, realismi ja pidevuse primaati. Husserli puhul mõtestatakse ümber kategoriaalne kaemus, eideetiline variatsioon ja olemuskaemus. Peirce'i ja Husserli kriitiline võrdlus viib semiootilise realismini, mis vabastab semiootika teadusvastastest tendentsidest, mis kätkevad puhtkonventsionlistlikus märgikäsituses, ning igasuguste kvaasireligioossete vitalismide poole pöördumisest, et leida märgikodeerimist võimaldavaid jõude, kui märgi ja objekti vahelist seesmist suhet ei peeta võimalikuks. See, et diagramm näitab objekti osade vahelisi suhteid, hõlbustab selle kasutamist arutlemises ja mõtlemises, viies märgimõiste kaugele lihtsa kodeerimise ja dekodeerimise ideest märke kasutava tunnetuse juurde.