cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Herbert Johanson
Lapsepõlv ja hariduskäik
Herbert Johanson õppis Tallinna Poeglaste Reaalkoolis, mille lõpetamise järel suundus 1904. aastal Riia polütehnilisse instituuti (nüüd Riia Tehnikaülikool), kus ees oli koolivend ja hilisemate aastate parim sõber Eugen Habermann. Johansoni haridus ei piirdunud Riiaga, vahepealseil aastail (1906–1908) õppis ta Darmstadti Tehnikaülikoolis.
Instituudi cum laude lõpetamise järel 1910. aastal jäi Herbert Johanson terveks kümnendiks Lätisse. Lätis töötas Johanson juhtivate baltisaksa arhitektide juures. Herbert Johanson kuulus ainsa eestlasena Riia Arhitektide Ühingusse ja ühingu aastaraamatuis, kus esitati vaid tugevamaid töid, ei jäetud teda nimetu abilise rolli, vaid toodi projektide juures ära kui Mitarbeiter (saksa keeles "kaastööline").
Riigikogu hoone
Herbert Johansoni Tallinna asumise järel 1920 sai esimeseks suuremaks tööks koos Eugen Habermanniga projekteeritud Riigikogu hoone Toompeal.
1920. aastate üldlaad
Kahe tipparhitekti viljakas koostöö jätkus veel neli aastat. 1924 kutsuti Herbert Johanson tööle Tallinna Linnavalitsuse ehitusosakonna projektbüroo juhataja kohale, kus ta 20 aasta jooksul projekteeris suurema osa linna ehitatud tähtsamatest hoonetest. 1930. aastate teisel poolel asus tööle mitmeid noori arhitekte, kellest soosituks sai Harald Arman. pisi|Endine Pelgulinna algkool, Ristiku tänav 69
Ametikoha tõttu sõltus Johansonist eelkõige linna sotsiaalehitiste tase. Oluliste töödena tuleks siinkohal mainida õpetajate elamut Raua tänav 4 (koos E. Habermanniga, 1923–1924), Tallinna keskhaigla töötajate elamugruppi Herne tänaval (1924–1926), linnateenijate elamugruppi Mulla tänaval ja Ristiku tänava nurgal (1925–1927), tööliste elamugruppi Maisi tänav 6 (1929), Auna tänav 3, 5, 7 jt. Sotsiaalehitiste alla mahuvad ka kooperatiivid, millest õnnestunumaks peetakse ehitismälestistena kaitse alla kuuluvat "Oma Kolde" elamugruppi Kolde puiesteel (koos E. Habermanniga, 1922–1925). Johansoni projekteeritud on ka Ristiku põhikooli hoone (Ristiku tänav 69, 1927–1929). pisi|left|[[Eesti Panga Viljandi osakonna hoone]] Arhitektuuriliselt esindavad kõik need hooned 1920. aastate üldlaadi, millest on klassikana esile tõstetud viit hoonet: Riigikogu hoonet, elamut Raua tänav 4, Eesti Panga Viljandi osakonna hoone (Karl Burman, 1927), Pelgulinna algkooli ja Abja Krediitpanka (Edgar Kuusik, 1929).
Funktsionalism
pisi|left|Lenderi Gümnaasiumi uus hoone, [[Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänav (Tallinn)|Kreutzwaldi tänav 25]] pisi|Prantsuse Lütseumi hoone Tallinnas, [[Hariduse tänav 3]] 1920. aastate lõpuks jõudis kümnendi jooksul Euroopas läbi löönud funktsionalism moevooluna Eestisse. Herbert Johansoni väikeelamut Toompuiestee 6 on peetud esimeseks funktsionalistlikuks hooneks Eestis. 1930. aastate alguses tegid peaaegu kõik Eesti arhitektid läbi lühiajalise "valgete villade perioodi". Võrreldes meie tugevaima Pärnu koolkonna kuurortlinnalikult vallatu vormiga villadega on Johansoni väikeelamud (Kotzebue tänav 28, Vabriku tänav 14 jt) kompaktsemad ja ratsionaalsemad.
Funktsionalistlikke suuri ühiskondlikke hooneid ei jõutud kuigi palju ehitada. Ometi on klassikaks muutunud sellest rühmast kaks Johansoni koolimaja. Liiatigi oli tema kooliarhitektuuri juhtiv meister ja rahvusliku koolihoone tüübi peamine väljaarendaja. 1930. aastatel oli ultramoodsa klaastorniga Lenderi gümnaasium (6. kk Kreutzwaldi tänav 25, 1933–1935) löövam, arendatuma ruumiprogrammiga ja mahenenud vormidega Prantsuse lütseum (Hariduse tänav 3, 1936–1937) aga elegantsem.
Paefunktsionalism
pisi|Tallinna Kodunduskeskkooli hoone, Tõnismägi 14 Herbert Johansoni loomingust leiab ka paefunktsionalismi. Kunstiliselt küpse Tõnismäe naiskutsekooli paerohelised seinad ja maja üldkuju sobivad suurepäraselt sealsesse linnaehituskonteksti. Kui Lasnamäe algkooli (Majaka tänav 2, 1932–1935) hall tõsidus ei meelita just lapsi kooli, siis paefaktuuri karmus on vähemalt kalmistuarhitektuuri jaoks nagu loodud.
pisi|[[Tallinna Metsakalmistu kabel]] Johansoni Liiva kalmistu kabel on sõdadevahelise perioodi arhitektuuri parim näide. Tema loodud Tallinna Metsakalmistu kabel (1936–1937) jääb vormides ja kompositsioonis küll eklektiliseks, kuid peaks olema maiuspalaks metafüüsilise arhitektuuri huvilistele. pisi|Raua tänav 2, [[Päästeameti ja Eesti Siseturvalisuse Muuseumi hoone]] Südalinnas on Johansoni paearhitektuuri manifestiks tuletõrjehoone (Raua tänav 2, 1936–1939), eriti selle torn, kust õhkub nii vormielegantsi kui ka uue arhitektuuri optimistlikkust. Paearhitektuuri suurim monument, praeguse Viru hotelli kohale kunagi plaanitud 12-korruseline raekoda (1934) jäi ehitamata. Projekt oli funktsionalismi lakoonilisuses nii moodne, et ehmatas linnaisad selle elluviimise asemel hoopis raekoja eelprojektide võistlust korraldama.
1930. aastate lõpu laad
1930. aastatel levis Euroopas uusklassitsism. Sellega läks kaasa ka enamik Eesti arhitekte (Elmar Lohk, Edgar Kuusik, Eugen Sacharias jt). Vaid vähesed suutsid jääda truuks puhtale funktsionalismile (Olev Siinmaa). Herbert Johanson paikneb oma selle perioodi ehitistega Hariduse tänav maja nr 8 – Prantsuse Lütseum (−1937), Keskhaigla (1937–1945), Westholmi gümnaasium (1938–1940), 20. Algkool (praegune Tallinna Ühisgümnaasium, 1938–1940) kahe suuna vahepeal.
Vanaduspõlv ja Eestist lahkumine
1944. aastal siirdus ta Rootsi. Algul Stockholmis ja hiljem Göteborgis töötas ta väheaktiivseks jäädes Elmar Lohu juures ja läks varsti pensionile. Vanaduspäevad veetis Johanson lilli maalides. Suvel 1964 külastas arhitekt sünnimaad ja otsustas naasta. Dokumentide vormistamise ajal 1964. aasta novembris ta suri.
Looming
pisi|Riigikogu saal 2005
Kahepaiksed
Kahepaiksed ehk amfiibid (Amphibia) on vee- ja/või maismaa-eluviisiga keelikloomade klass selgroogsete alamhõimkonnast. Kahepaiksed – konnad, vesilikud, salamandrid jne – on esimesed maismaaselgroogsed. Üleminek veest maismaale oli selgroogsete evolutsioonis murranguliseks sündmuseks. Seda võimaldasid kalade uimjäsemete muutumine aegamisi varvasjäsemeteks ja lõpusehingamise asendumine kopsuhingamisega. Amfiibide maale tulekuga hakkas eristuma kael, nahk muutus kuivemaks, ent säilitas siiski näärmeterikkuse, kadusid neuromastid, kujunes keskkõrv ja eristus sisekõrv, südame koda jaotus kaheks ning tekkis kaks vereringet.
Siiski on kahepaiksed suures osas kaladega sarnased loomad:
Zooloogia haru, mis uurib kahepaikseid, nimetatakse batrahholoogiaks.
Süstemaatika ja evolutsioon
pisi|Permiajastu kahepaiksed Kahepaiksete otsesteks eellasteks peetakse teatud Devoni kopskalade hulka kuulunud kalu. Vanim kindlalt teadaolev kahepaikne oli labürinthambuliste hulka kuuluv ihtüosteega (Ichthyostega), kes tekkis vähemalt 360 miljonit aastat tagasi. Enamikku väljasurnud kahepaiksete seltse käsitleti nende pead katva kilbistest rüü tõttu varem ühtsesse katispealiste (Stegocephalia) rühma kuuluvana. Tänapäeval on sellest loobutud, kuna nende omavaheline sugulus pole kinnitust leidnud. Suurima õitsengu saavutasid Karboni ajastul, alates keskaegkonnast on seoses kõrgemalt arenenud roomajate ilmumisega liigiline mitmekesisus pidevalt vähenenud. Tänapäeval elab umbes 5800 liiki kahepaikseid.
Süsteem: 1Roomajalaadsete alamklassi kuulunud kahepaiksete järglased on ka roomajad, niisiis võiks teoreetiliselt sinna lugeda ka roomajad (ning neist põlvnevad linnud) ja imetajad, kuid praktilistel põhjustel seda enamasti ei tehta. Seega on kahepaiksed tegelikult parafüleetiline klass.
Üldiseloomustus
Tänapäeval elavad kahepaiksed on suhteliselt väikeste mõõtmetega, kuid väljasurnud vormide hulgas oli ka mitmemeetriseid. Kahepaiksetel esineb veel palju tunnuseid, mis olid omased nende vee-eluviisiga eellastele. Võiks öelda, et nad on vaid osaliselt kohastunud eluks väljaspool vett. Kahepaiksete hingamine toimub veel osaliselt naha kaudu. Paarilistest rinnauimedest on tekkinud nelja- või viievarbalised jäsemed (mõnel sekundaarselt redutseerunud kolme- või kahevarbalisteks).
Kahepaiksetel on olemas endokriinsüsteemi kaudu kõik näärmed mis roomajatel, maolistel jpt.
Toes ja lihastik
Kahepaiksete skeletis on, võrreldes nende eellastega, seoses maismaa-eluviisiga suuri muudatusi. Täielikult on eristunud õlavööde ja vaagnavööde, samuti on välja kujunenud jäsemete luud. Jäsemete luud jagunevad õlavarreluudeks (eesjäsemel õlavarreluu, tagajäsemel reieluu), küünarvarre (ees- kodar- ja küünarluu, taga- sääre- ja pindluu, sageli kokku kasvanud), randmeluudeks (enamasti 9 tükki), kämblaluudeks (enamasti 5 tükki) ja varbaluudeks. Vaagnavöötmes asuvad kolm luud – paarilised niudeluud ja päraluud ning sülekõhr. Õlavöötme toes on suures osas kõhreline ja eri seltsidel erineva ehitusega. Roided on taandarenenud. Kolju on suhteliselt lame, suurte silmakoobastega, ühe või kahe kuklapõnda varal selgrooga ühendatud. Kolju ehituses on eri rühmadel samuti palju erinevusi. Olulisimad kolju osad on palatokvadraatkõhr, tiibluu, ees-ülalõualuu, ülalõualuu, nurgaluu, soomusluu, sahkluu, eeskõrvaluu, küljekuklaluu, kuklaluu ja laubaluu.
Kahepaiksete lihaskond sarnaneb juba üldjoontes kõrgemate maismaaselgroogsete omaga. Kadunud on lõpusekaarte juurde kuulunud lihased. Tekkinud on keeruline jäsemete lihastik (suurimad lihased on deltalihas, hüppelihased). Selja lihastiku moodustab alamatel kahepaiksetel üks suur kere-seljalihas, mis kõrgematel vormidel omakorda mitmeks jaguneb. Kõhu lihastik jaguneb kolmeks erisuunaliseks kihiks.
Närvisüsteem ja meeleelundid
Kahepaiksete otsaju on muude aju osadega võrreldes suur ja jagunenud poolkeradeks, eesotsas läheb üle haistesagarateks, käitumise juhtimises otsaju olulist rolli ei mängi. Haistmiselundeid on kaks: ninaõõne limaskest ja ninaõõnes paiknev nn Jacobsoni elund. Vaheajus paiknevad käbinääre ja põhiline liigutusi suunav keskus talamus. Puudub kaladel esinev soonkott. Keskaju peamise osa moodustavad nägemissagarad. Nägemine on suhteliselt hea. Silmadel on tekkinud laud ja pisaranäärmed. Tagaaju olulisim osa on üsna vähearenenud väikeaju. Väikeaju ja seljaaju vahel paikneb piklikaju, millest lähtub 10 paari kraniaalnärve. Seljaajus on tekkinud kaelapaisumus ja nimmepaisumus, kust saavad alguse jäsemetesse kulgevad närvid. Kahepaiksete kuulmiselundid on maismaaselgroogsete hulgas primitiivseimad. Heliretseptorid paiknevad sisekõrvas asuvas kuulmepapillis, sisekõrvale eelneb veel keskkõrv ja trummikile, väliskõrvad puuduvad. Kuuldav helide sagedusvahemik on üsna kitsas.
Hingamiselundkond
Vastsejärgus esinevad kahepaiksetel veel lõpused, mis mõnel juhul ka täiskasvanuna säilivad. Gaasivahetus toimub ka naha kaudu. Peamiseks hingamiselundiks väljaspool vett on siiski kopsud. Võrreldes muude maismaaselgroogsetega on need veel algelised, vähe sopistunud. Kopsude pinna suhe kogu keha pinnaga on ~2/3. Hingamisel tõmmatakse õhk kõigepealt suu põhja langetades suhu, ning surutakse sealt kopsudesse (seejuures ninasõõrmed sulguvad).
Erituselundkond
Kahepaiksete vastsete erituselundiks on eelneer, mis arengu käigus asendub taganeeruga. Ka neerude ehituses ja talitluses on eri seltside vahel olulisi erinevusi. Kõigil asetseb piki neeru neerujuha, mis avaneb kloaaki. Sabakonnalistel on isaste neerud veel osaliselt seotud sugurakkude tootmisega, päriskonnalistel enam mitte.
Suguelundkond ja sigimine
pisi|Tihti kasutavad amfiibid liigikaaslaste ligimeelitamiseks trummikilet Kahepaiksete viljastumine võib olla nii kehaväline, kui ka (harvem) kehasisene. Isaste seemnerakke toodetakse, kas eraldi raigades või neerude eesosas. Munarakke toodetakse emaste kõhus paiknevates munasarjades, valmiv munarakk väljub kõhuõõnde ja liigub sealt munajuhasse, kus ta lõplikult valmib ja kloaagi kaudu väljutatakse (kudemine). Koetavad munarakud lastakse reeglina kogumitena või üksikult vette (või kunstlikult loodud niiskesse keskkonda), täielikus kuivuses pole nad võimelised tänu koore puudumisele arenema. Sabakonnaliste vastsed sarnanevad üldiselt täiskasvanutega, päriskonnaliste omad teevad läbi moonde (vt konna areng). Sigimisperioodil suureneb paljudel liikidel suguline dimorfism.
Füsioloogilised eripärad
Kahepaiksete olulisemad füsioloogilised eripärad on seotud eluga nii vees kui maismaal. Nahk on õhuke, ja et kopsud on kahepaiksetel veel ebatäiuslikud, talitleb nahk lisahingamiselundina. Et efektiivselt gaasivahetuses osaleda, puudub nahal kaitsev sarvkiht, mistõttu tal on oht kuivada. Selle vastu tegutsevad limanäärmed nahas. Kaitsekihi puudumise tõttu tungib läbi naha mitte üksi hapnik, vaid ka vesi, mistõttu kahepaikseid ei saa viibida soolases vees.
Kuna venoosne ja arteriaalne vereringe ei ole täielikult eraldunud (südame vatsakesel puudub vahesein), on hapniku transport suhteliselt väheefektiivne. Sellest on tingitud ka ainevahetuse aeglus. Kõik kahepaiksed on kõigusoojased.
Areng
Kudust saavad kullesed.
Eluviis
Enamik kahepaikseid vajab eluks piisavalt niiskust ja (magedat) vett. Tänu suhteliselt madalalt arenenud närvitalitlusele ei esine tavaliselt seltsingutena, erandiks vaid paaritumine. Kuna kahepaiksetel puudub võime oma keha temperatuuri olulisel määral reguleerida, on nende aktiivsus tihedas seoses keskkonna temperatuuriga. Paljudele kahepaiksetele on omane võime ajutiselt ebasoodsate tingimuste üle elamiseks langeda letargiasse (suveuni, talveuni).
Jonathan Littell
thumb|Jonathan Littell 2007. aastal Jonathan Littell (sündinud 10. oktoobril 1967 New Yorgis) on prantsuse kirjanik.
Kahepaiksed
Elupaigad ja geograafiline levik
Kahepaiksete liigiline mitmekesisus on suurim sooja kliimaga aladel, kuid nad peaaegu puuduvad kõrbetes ja ookeanisaartel. Eesti loomastik sisaldab 11 liiki kahepaikseid.
Toitumine
Enamik tänapäeva kahepaikseid on loomtoidulised ja söövad ainult elusat saaki, samas olles ise toiduks suurematele röövloomadele. Salamanderlased ja vees elavad konnad võivad siiski harjuda sööma ka liikumatut saaki, näiteks vihmaussi tükke. Kahepaiksed ei pööra erilist tähelepanu paigalseisvatele objektidele: nad ei suuda liikumatuid loomi taimedest eristada. Objekti liigutus vallandab kahepaiksel jahirefleksi. Kui liikuv objekt on piisavalt värviline, siis nad ründavad seda kohe, mistõttu nad saavad sageli saagiks tuule käes liikuvaid taimeosasid. Tavaliselt sülitavad nad sellised mittesöödavad palad välja, sageli aga ka neelavad alla.
Jonathan Littell
Littell on sündinud idaeuroopa juudi päritolu peres. Tal on ka Ameerika Ühendriikide kodakondsus.
Kahepaiksed
Toitumine
Saaklooma suurus sõltub kahepaikse suurusest. Enamik kahepaikseid on väikesed ning söövad põhiliselt putukaid ja teisi selgrootuid. Suuremad kahepaiksed võivad süüa närilisi, linde ja madusid. Küllaltki sageli esineb ka kannibalismi. Paljud kahepaiksed on spetsialiseerunud toituma teatud liiki saagist, näiteks termiitidest. Mõned kahepaiksed elavadki sipelgate või termiitide pesa lähedal.
Kahepaiksete vastsed söövad taimetoitu. Moonde ajal kujuneb seedeelundkond ümber, nii et täiskasvanud isendid lähevad üle loomtoidule. Suupiirkond muutub ja sool lüheneb. Kui suu on välja kujunenud, siis see luustub ja sinna kasvavad hambad haaramiseks.
Sigimine
pisi|Konn keset oma kudu Peaaegu kõik kahepaiksed paljunevad vees. Erandiks on näiteks kääbuskonnad, kes koevad niisketesse maa-alustesse käikudesse. Mõned liigid kannavad vastseid seljas, nahavoltidest moodustunud kottides või häälepõies. Mõned isegi sünnitavad väikesi, kuid täiesti väljaarenenud vastseid.
Paaritumisele ja kudemisele eelneb jooksuaeg, mis on liigiti erineva sisuga. Sabakonnalised, eriti vees elavad liigid enamasti tantsivad, demonstreerides erksaid värve. Pärast kudemist muutuvad värvid jälle tagasihoidlikuks. Päriskonnalistel erilisi kudemismänge ei ole. Isased krooksuvad ja peavad omavahel ägedaid võitlusi.
Päriskonnaliste paaritumiskäitumine on liigiti erinev. Isane harilik köidikkonn hoiab emasel kaelast kinni ning hakkab tagajalgadega emaselt kudu välja "lüpsma". Teiste liikide isased haaravad emasest kinni ega lase enne lahti, kui emane on marja väljutanud. Isane laseb oma seemne marja peale. On erandlikke seesmise viljastumisega liike. Nendel arenevad vastsed emase sees. Sabakonnalistel on viljastumine seesmine. Isane laseb seemne klompidena maha, emane tõmbab need kloaaki ja mari viljastub. Siugkonnalistel on eriline paaritumiselund, mis samuti võimaldab sisemist viljastumist.
pisi|[[Aksolotl jääb tavaliselt vastsestaadiumi]] Koetakse tavaliselt vette. Osa liike jätab kudu vabalt hõljuma, mõned liigid kinnitavad selle näiteks kivi külge. Võimalik on ka kudemine puulehtedele või vee kohal asetsevatele taimeosadele: kooruvad vastsed kukuvad vette ja jätkavad arengut seal. Kahepaiksete munades on võrreldes lindude ja roomajate munadega vähe rebu, nii et koorunud vastsed peavad ise toitu otsima. Päriskonnaliste vabalt liikuvaid vastseid nimetatakse kullesteks. Nad ei ole üldse täiskasvanud konnade moodi. Sabakonnaliste vastsed meenutavad pisut täiskasvanuid.
Looduslikud vaenlased
Kahepaiksed on paljudele loomadele toiduks. Täiskasvanud kahepaiksete looduslikud vaenlased on muu hulgas linnud ja maod. Kulleseid ja mune ohustavad paljud kalad ja suured veeputukad.
Ohud ja kaitse
Bioloogidele on kahepaiksete kadumisoht ammu teada, aga nende kaitseks ei ole midagi ette võtnud. Probleemi on raske lahendada. Isegi kaitsealadel ei ole liikide väljasuremist ja isendite arvu vähenemist suudetud peatada. Eriti mägedes elavad kahepaiksete arv on viimastel aastatel vähenenud.
Teine konn, kes kiiresti välja suri, oli kärnkonn Bufo periglenes. Aasta 1987 sigimisperioodil arvati olevat alles umbes 1500 täiskasvanud isendit, aga juba aastal 1988 ei leitud ühtki isendit ja aastal 1989 kuulutati liik väljasurnuks. Hiljemalt siis taibati, et kahepaiksed on ohus kogu maailmas, ka inimtegevusest kaugel olevates piirkondades. Ka kõige tavalisemate liikide arvukus vähenes.
Tõdeti, et kullestel on paiguti tõsiseid väärarenguid ja kasvajaid. USA-s tehtud uuringu andmetel oli väärarengute hulk kasvanud 42 osariigis, paiguti oli väärarenguid koguni pooltel kullestel. Ka konnade viljakus vähenes; USA lääneosas tehtud uuringu andmetel hävis koguni 95% konnade munadest enne, kui neist vastsed välja arenesid.
IUCN on käivitanud projekti väärarengute sagenemise põhjuste väljaselgitamiseks. Üheks põhjuseks on IUCN-i uuringute järgi atmosfääri osoonikihi hõrenemine, mille tõttu ultraviolettkiirguse tase on kõrgem. Väikegi kiirgustaseme tõus teatud piirkonnas võib kaasa tuua munade hävimise, halvemal juhul populatsiooni vähenemise ja isegi väljasuremise. Teine põhjus on keskkonnasaaste. Paljud taimekaitsevahendid ja kunstväetised jõuavad loodusesse, kus need halvendavad loomade paljunemisvõimet ja nõrgendavad immuunsust. Immuunsuse nõrgenemise tõttu on seni üsna ohutud bakterid ja seened muutunud konnadele surmavaks.
Umbes kolmandik teadaolevatest kahepaikseliikidest on väljasuremisohus. Kahepaiksed on kõige kiirema liikide väljasuremisega loomarühm. Näiteks on ohustatud kahepaikseliike rohkem kui ohustatud imetaja- ja linnuliike. Pooltel Euroopa kahepaikseliikidest on oht 2050. aastaks välja surra.
Kübar
thumb|Kübaraid
pisi|Dokumentaalfilm õlgkübarate valmistamisest Itaalias (1912) Kübar on vormitud põhjaga ja laiema servaga peakate.
Selleks et kübar säilitaks talle antud vormi, kasutatakse apreteerimist, tärgeldamist, traatkonstruktsioone, tugevdatud vaheriiet jne.
Populaarsemad kübaramaterjalid on olnud vilt, nahk ja õmmeldud riie. Läbi ajaloo on kübaraid kaunistatud sulgede, pitsi, karusnaha ja muude selliste lisanditega – kuni purjelaevamudeliteni välja.
Moeajaloos on vastandatud kübarale baretti, millest protesti ja boheemluse märgina sai kunstnike eelistus.
Ingegerd Wärnersson
Helena Ingegerd Wärnersson (sünninimi Ingegerd Lundborg; sündinud 19. jaanuaril 1947 Vetlandas) on Rootsi poliitik.
Ta kuulub Rootsi Sotsiaaldemokraatlikku Töölisparteisse.
Aastatel 1988–1991 ja 1994–2002 oli ta Riksdagi liige, 1998–2002 konsultatiivne riiginõunik (portfellita minister: kooliminister), 2002–2008 Blekinge maavanem.
Talvistu
Talvistu on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Talvistu uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Ehrstein, Erin, Grünberg, Krusberg, Martinson, Taavel, Tahlfeldt, Tamberg, Tanmann, Tentz, Teppue, Tiidemann, Torro, Treiberg, Vahman, Verner ja Vinter. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Talvistu Eestis 16 mehel ja 27 naisel.
Priit Karm
Priit Karm (sündinud 10. juunil 1967) on eesti näitleja ja lavastaja.
Ta lõpetas 1985. aastal Tartu 7. Keskkooli, osales 1985. aastal ka Vanemuise draamastuudios. Aastail 1985–87 õppis inglise ja 1989–91 eesti filoloogiat Tartu Ülikoolis, lõpetas 2004. aastal teoloogia erialal. Aastatel 2005–2006 täiendas end vahetusüliõpilasena Suurbritannias Rose Bruford College of Theatre and Performance’is, 2006. aastal sai Eesti Muusikaakadeemia Kõrgemas Lavakunstikoolis teatrimagistri kraadi.
Teatritee
Aastatel 1989–1999 töötas ta Tartu Lasteteatris, aastatel 1993–2000 osales Vanemuise teatri lavastustes, aastail 1995–99 oli teatristuudio Sagar juhendaja. Alates 2000 vabakutseline. 2007. aastal asutas väiketeatri Teatrike, on töötanud seal ka näitlejana.
Film
mänginud filmides
Hääletöö
Alates 2006. aastast on ta häälendanud käsikirju erinevatele meediatele telest-raadiost internetini, aastast 2011 ka Euroopa Parlamendi Multimedia Centre’le, sealhulgas EuroparlTV kanali Noor Euroopa sarjadele “Heureka”, “Lavatagune”, “Selge pilt” ja virtuaalse tegelaskuju Blink juhitud “A – Ü”.
Kirre
thumb Kirre (NE ehk NO) on vaheilmakaar, mille asimuut on 45 kraadi.
Kirdekaare vanemad rahvapärasemad nimetused on näiteks veel põhja hommik, idapõhine, päevatõuseng. Saarte murdes ja läänemurde rannikualal on kirret kutsutud ka ida ' ks.
Etümoloogia
Tundmatu päritoluga sõna. On arvatud et nimetus "kirre" tuleb Põhja-Virumaalt.
Alglaadur
Alglaadur (inglise bootstrap loader) on lühike arvutiprogramm, mis laadib tegeliku laaduri ehk programmi, mis omakorda laadib operatsioonisüsteemi või rakenduse. Alglaadur on programm, mis laaditakse baasvahetussüsteemi abil.
Sellest on tuletatud ka verb "boot" (eesti k 'buutima' ehk 'käivitama'). Sõna "boot" (inglise k "saabas") on lühend sõnast "bootstrap", mis tähendab saapasääre tagaserva külge kinnitatud aasa, millest sikutades on hõlbus saabast jalga tõmmata.
Itaquaquecetuba
Itaquaquecetuba on linn Brasiilias São Paulo osariigis, São Paulo eeslinn.
Christian Daniel Rosenmüller
Christian Daniel Rosenmüller (12. aprill 1762 Erfurdi lähedal – 15. aprill 1823 Rakvere) oli õigusteadlane.
Töötas Tartu Ülikoolis kohaliku õiguse (eesti ja soome) professorina 1803–1805.
Ilbaku
Ilbaku on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Küla lähistel paikneb Ilbaku soo.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külas on olnud Ilbaku karjamõis.
Eugen Einman
Eugen Einman (ka Eugen Einmann; 6. oktoober 1905 Tallinn – 12. september 1963 Tallinn) oli eesti jalgpallur.
Ta on maetud Siselinna kalmistule.
Edel
thumb Edel ehk lõunalääs (SW) on vaheilmakaar, mille asimuut on 225 kraadi.
Saaremaa (maakond)
pisi|Saaremaa maakonna valdade piirid enne ja pärast [[1939. aasta vallareformi]] Saaremaa (saksa keeles Kreis Oesel) oli ajalooline Eesti maakond.
Maakond sisaldas Saaremaa, Muhu ja väiksemaid saari. Looduslike piiride tõttu on see ainus Eesti ajalooline maakond, mille piirid langevad kokku praeguse maakonnaga.
Maakond on tekkinud Saaremaa piiskopkonna mandriosa (Haapsalu stifti) eraldumise järel (1576) ja olnud kuni 1645. aastani Taani, siis Rootsi, 1721–1918 Vene valitsuse all. Oktoobrist 1917 kuni novembrini 1918 oli Saaremaa okupeeritud Saksa vägede poolt, mis toimis ka Eesti Vabariigi väljakuulutamise ajal 24. veebruaril 1918. Varem Kuramaa piiskopkonnale ja Kuramaa hertsogiriigile kuulunud Ruhnu saar liideti 1624. aastal.
Ainus linn oli maakonnalinn Kuressaare.
Kihelkonnad
Saaremaa kihelkonnad olid 20. sajandi algul:
Rahvaloendused
1922. aastal loeti Kuressaares kokku elavat 2666 eestlast, 34 rootslast, 401 sakslast, 156 venelast ning 39 juuti. Maaelanike hulgas (ilma Ruhnuta) oli eestlasi 53 242, rootslasi 4, sakslasi 106, venelasi 99 ning juute 1. Protsentuaalselt loeti maakonnas eestlaste arvuks 1922. aasta rahvaloenduse ajal 98,9 ning 1934. aastal 99.
1934. aastaks oli rahvaarv veidi muutunud. Kuressaares elas 3938 eestlast, 24 rootslast, 321 sakslast, 199 venelast ning 22 juuti. Valdades (taas ilma Ruhnuta) elas 50 833 eestlast, 5 rootslast, 79 sakslast, 75 venelast ning 1 juut.
Andrus Ansipi esimene valitsus
Andrus Ansipi esimene valitsus oli Eesti 44. Vabariigi valitsus, mis astus ametisse 13. aprillil 2005 ametivande andmisega Riigikogu ees. Valitsuskoalitsiooni moodustasid kolm erakonda: Eesti Reformierakond, Eesti Keskerakond ja Eestimaa Rahvaliit. Rahvasuus kutsutakse seda ka küüslaugukoalitsiooniks, kuna kokkuleppele jõuti Tallinna vanalinnas asuvas vastavas restoranis.
Andrus Ansipi valitsus asus ametisse pärast kaks aastat töötanud Juhan Partsi valitsust, mis lagunes.
Valitsus astus Riigikogu XI koosseisu avaistungil 2. aprillil 2007 tagasi ning 5. aprillil 2007 vabastas president Toomas Hendrik Ilves valitsuse ametist.
Koalitsioonilepe
Valitsuse moodustamisel sõlmiti kolme erakonna vahel lepe, kus on märgitud põhilised valitsuse eesmärgid. Osa neist on täidetud, osa mitte. Näiteks seadis valitsusliit eesmärgiks Eesti valmisoleku üleminekuks eurole 2007. aastaks.
Aatomkell
pisi|300px|Šveitsi aatomkell FOCS-1 Aatomkell ehk kvantkell on ülitäpne kell, mille talitlus põhineb ergastatud kvantsüsteemides toimuvatel väga püsiva sagedusega elektromagnetvõnkumistel. Neid võnkumisi kiirgavad aatomid siirdumisel ühest energiaseisundist teise. Kvantsüsteemina kasutatakse peamiselt tseesiumi aatomeid. Tseesiumaatomkellade täpsuseks on saavutatud 10‒15, millele vastab viga 1 sekund 30 miljoni aasta kohta. Tseesiumi aatomi võnkeolekute alusel on defineeritud ka SI ajaühik sekund.
Andrus Ansipi esimene valitsus
Koalitsioonilepe
Uudne eesmärk Eestis oli valitsusliidu pooldav suhtumine keskkonnamõjust sõltuvale maksustamisele. Valitsusliit lubas ette valmistada ökoloogilise maksureformi kontseptsiooni, mis näeb ette maksude osalise ümberorienteerimise tulu maksustamiselt loodusressursside kasutamise ja looduse saastamise maksustamisele.
Aatomkell
Väljatöötamisel on veelgi suuremat täpsust võimaldavad kvantsüsteemid, milles tseesiumi asemel kasutatakse rubiidiumi või vesiniku aatomeid, ka mõnede ainete molekule.
Andrus Ansipi esimene valitsus
Koalitsioonilepe
Riigikogu alaliste komisjonide esimeeste kohad jaotuvad järgmiselt:
Põhiseaduskomisjoni ja kultuurikomisjoni esimees on opositsioonierakonna esindaja.
Aatomkell
Aatomkella moodulid
Täpne ajamõõtmine on eriti tähtis satelliitnavigatsioonis, sest sellest sõltub otseselt asukoha määramise täpsus. Selleks otstarbeks on loodud kompaktsed ja energiasäästlikud aatomkellad. Näiteks 2003. aastal võeti kasutusele väike (mõnesentimeetrise küljepikkusega) ja paarivatise võimsustarbega rubiidiumaatomkell; selle viga ei ületa üht sekundit 10 000 aasta kohta, seega on tavalisest kvartsresonaatoriga kellast üle 100 000 korra täpsem.
Väljatöötamisel on juba ka aatomkella moodulid kasutamiseks kantavates nutiseadmetes. USA firma Symmetricom lasi 2011. aastal müügile tavalise mikrokiibi suuruse tseesiumkella mooduli Chip Scale Atomic Clock (CSAC), mille võimsustarve on 0,1 W.
Ajaloost
Aatomkella tööpõhimõtte töötas välja USA füüsik Isidor Isaac Rabi, kes sai selle eest 1944. aastal Nobeli füüsikaauhinna. Esimene tseesiumaatomkell sai valmis 1952. aastal. Aatomkellade mõõtetehnika täiustamist võimaldavad uuringud tõid 1989. aastal Nobeli füüsikaauhinna USA füüsikule Norman Ramseyle.
Ivaski
Ivaski on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külas on sündinud maalikunstnik Johann Köler, kelle lapsepõlvekodus Lubjassaare talus asub Johann Köleri kodukoht-muuseum.
Külast voolab läbi Vastemõisa oja, millele on paisutatud Paistu järv ja Poolaka järv.
A priori
A priori on ladinakeelne väljend, mille sõnasõnaline tähendus on 'eelnevast'. Seda väljendit saab kasutada täiendina (sünonüüm: "aprioorne") ja määrusena (sünonüüm: "aprioorselt").
Filosoofiline tähendus
Aristotelese filosoofiast lähtuvalt on eristatud tunnetust, mis lähtub põhjustest ja eeldustest ning liigub edasi tagajärgede (toimete) ja järelduste juurde, (tunnetust a priori) ja tunnetust, mis lähtub tagajärjest ja liigub tagasi põhjuse juurde (tunnetust a posteriori). Esimene neist liigub selle juurest, mis on iseenesest ("looduse korras") eelnev (ladina prior), selle juurde, mis on iseenesest järgnev (ladina posterior), teine vastupidises suunas.
Gottfried Wilhelm Leibnizi järgi on tunnetus a priori täielik üksnes siis, kui ta jõuab viimsete ja ülimate põhjusteni, mida ta nimetas igavesteks tõdedeks. Nõnda samastas ta tunnetust a priori spekulatiivse tunnetusega ning tunnetust a posteriori kogemusliku tunnetusega. Christian Wolffi kaudu juurdus selline arusaam saksa koolifilosoofiasse.
Taani kuningas
Esimene Taani kuningas, kelle kohta on olemas enam-vähem kindlad ajaloolised andmed, on 10. sajandil valitsenud Gorm Vana. Gormist saadik on troon kuulunud ühele suguvõsale (erandiks vaid 1042–1047 valitsenud Magnus Hea), mis teeb Taani kuningliku perekonna vanimaks troonil olevaks dünastiaks Jaapani keisrisoo järel.
A priori
Üldkeelne tähendus
Väljend a priori võib üldkeeles tähendada:
Ministrite nõukogu
Ministrite nõukogu ehk valitsus on kõrgeim täidesaatev võimuorgan.
Ministrite nõukogu ülesanne on ministeeriumide ja muude keskasutuste tööd suunata ja kooskõlastada. Tavaliselt koosneb ministrite nõukogu peaministrist (NSV Liidu ministrite nõukogu esimehest), tema asetäitjaist, ministreist ja tähtsamate keskasutuste juhatajaist.
1946. aastani nimetati NSV Liidus ministrite nõukogu Rahvakomissaride Nõukoguks.
2016. aasta Ilmar Raua mälestusturniir
pisi|180px|Turniiri kaasvõitja [[Valgevene suurmeister Aliaksiej Aliaksandraŭ]] pisi|180px|Turniiri kaasvõitja [[Läti suurmeister Arturs Neikšāns]] pisi|180px| Turniiri kaasvõitja [[Eesti suurmeister Kaido Külaots]]
'''Ilmar Raua 50. mälestusturniir''' oli 2016. aastal Viljandis peetud Ilma Raua mälestusturniir males.
27. juunist kuni 3. juulini 2016 Viljandis asetleidnud 55 osavõtjaga rahvusvahelise turniiri koosseis oli komplekteeritud peamiselt Eesti maletajaist. Turniiril osales mitu külalissuurmeistrit: Lätist Arturs Neikšāns ja Normunds Miezis, Leedust Aloyzas Kveinys, Valgevenest Aliaksiej Aliaksandraŭ ja Mikita Majoraŭ ning Ameerika Ühendriikidest Jaan Ehlvest.
Lätit esindasid lisaks suurmeistritele rahvusvaheline meistrid Ņikita Meškovs, Toms Kantāns ja Rolands Bērziņš. Soomet esindas meister Tommi Luukkonen, Poolat naiste rahvusvaheline meister Anna Kantane.
Eesti maleparemikust osalesid suurmeistrid Kaido Külaots, Meelis Kanep ja Igor Švõrjov ning rahvusvahelised meistrid Olav Sepp, Tarvo Seeman ja Ottomar Ladva. Kaasa tegid ka tulevased rahvusvahelised meistrid Juri Krupenski, Andrei Šiškov ja Ilja Siroš.
Turniiri peakohtunik oli FIDE arbiiter Marek Kolk, kohtunik Gert Elmaste ja turniiridirektor Toomas Valgemäe. Mängiti Šveitsi süsteemis 9 vooru.
Turniiri lõpptulemus
Naistest oli edukaim poolatar Anna Kantane (üldarvestuses 24. koht). Järgnesid Mai Narva (26. koht) ja Triin Narva (33. koht).
Šahrtuz
Šahrtuz on linn Tadžikistanis Hatloni vilajetis.
Albert Freibach
Albert Konstantin Freibach (12. juuni 1877 Tallinn – 1. veebruar 1966) oli Eesti kriminaalpolitseinik ja sõjaväelane.
Nooruspõlv tsaariajal
Albert Freibach omandas neljaklassilise hariduse linnakoolis. 1898. aastal võeti ta tsaariväkke liisu tõmbamise alusel, kus teenis 1902. aastani Tallinna Sõjaväe Ülema juures kirjutaja õpilasena, saavutades teenistuse lõpuks keskmise järgu vanemkirjutaja positsiooni. Pärast teenistust astus Tallinna politseisse, teenides algul ülevaatajana, hiljem juba pristavi abina.
1913. aastal asus Freibach tööle Saraatovi linna politseis, kus teenis reservi ülemana kuni tsaarivõimu kukutamiseni. Tsaaripolitseis teenides autasustati teda mitme kõrge aumärgiga.
Kuni Oktoobrirevolutsiooni puhkemiseni teenis ta Vene tegevas sõjaväes läänerindel likvidatsioonikomisjonis. Saksa okupatsiooni viimastel kuudel teenis Tallinna linnapolitseis kriminaalosakonna ülemana. Vabadussõja puhkedes astus vabatahtlikult 5. jalaväe Rakvere polgu ratsakuulipildurite komandosse, mis hiljem Balti pataljoniks ümber nimetati.
Eesti Vabariigi politseinik
1. jaanuaril 1920 määrati Freibach algselt Politseivalitsuse poolt äsja loodud Rakvere kriminaalpolitsei ülemaks, kuid määrati peatselt ümber Narva kriminaalpolitsei osakonnaülemaks. Tema saabumist Narva 17. jaanuaril loetakse Narva kriminaalpolitsei asutamise tähtpäevaks. Esimesed paar nädalat olid Freibachile katsumuseks: olude tõttu oli ta sunnitud kasutama Central võõrastemaja numbrituba tööruumina, kuniks talle väljastati vanalinnas, Rahu tänav 15 aadressil asunud endise Loodearmee staabiruumid. Ka raskendas olukorda plekilisse soetõppe nakatumine, mille levik sõjapõgenikest tulvil Narvas laialdaselt levinud oli. Haiguse ajal täitis ülema kohust tema sekretär Martin Juurik. Freibach tuntuks kui ranget korda ja kutse-eetika järgimist nõudva ülemana, kes vastutas piirilinnas kriminaalosakonna nullist ülesehitamise eest.
Narva kriminaalpolitsei ülemana teenis ta 4. maini 1925, mil ta määrati Võru kriminaalpolitsei komissariks. 29. septembril 1931 sattus Freibach teenistusülesandeid täites mootorrattaga avariisse, põrgates kokku hobuveokiga. Selle õnnetuse järel tekkis tal parema õla ja õlaliigese ning käe närvide põletik, mis põhjustas väljakannatamatut valu. Albert Freibach vabastati teenistusest 1. augustil 1934 parandamatu haiguse tõttu.
Okupatsiooniaastad
Esimese Nõukogude okupatsiooni ajal õnnestus Freibachil vältida NKVD poolt arreteerimist ja küüditamist. Hiljem on tema pojatütar Rita Mellis väitnud, et Albert Freibach teenis Saksa okupatsiooni aastatel taas kriminaalpolitseinikuna Tartu osakonnas.
1944. aastal otsustas Freibach abikaasa, minia ja kolme lapselapsega Eestist lahkuda. Suutmata leida oma poega, Feliksit, asusid Freibachid Paldiskist viimase Saksa laevaga lääne poole teed. Poolast jätkati teekonda Saksamaa poole jalgsi. Mitmete asjaolude tõttu ei suutnud nad Elbe jõge ületada, mille pärast jäid nad sõja lõppedes vastutahtmist Nõukogude okupatsioonitsiooni. Sealt viidi nad kui Nõukogude kodanikud Grodnani, kust edasi pidid jalgsi Eestisse naasma. Ohtliku elemendina ei lubatud neil asuda elama ühtegi suuremasse linna. Niisiis sai nende uueks koduks Vasalemma. Freibach kuulati korduvalt Pagari tänava ruumides Nõukogude julgeolekuametnike poolt üle. Teadmata põhjustel teda ei arreteeritud, ega Siberisse saadetud. Võimalik, et ei nähtud nüüdseks 70-aastaseks saanud mehes enam ohtu.
Argumendid Jumala olemasolu vastu
Üldine vastuväide kõigile jumalatõestustele on, et kõik need on üksteisest sõltumatud ja puudub võimalus tõestada, et täiuslik olend oleks ühtaegu esmane põhjustaja, looduse kavandaja jne.
Albert Freibach
Surm
Puhkust armastava mehena sõitis Freibach igal nädalal Haapsalu–Tallinna rongiga pealinna, et seal saunas käia. 1966. aasta jaanuaris tekkis tal rahvast puupüsti täis rongis konflikt vene rahvusest noorte kambaga, kes takistasid tal kodu poole sõites enda peatuses rongist lahkuda. Saades rongilt maha Laitse peatuses, hakkas ta läbi lume jalgsi kodu poole liikuma. Lõpuks võttis mööduva veduri juht külmast kannatanud mehe rongile ja viis ta Haapsalu haiglasse. Kuna arstide hinnangul oli mehe tervis niivõrd halb, saadeti ta Risti haiglasse surema. Kui tema pereliikmed ta lõpuks üles leidsid, oli Albert Freibach juba maapealse eluga lõpparve teinud.
Argumendid Jumala olemasolu vastu
Üheks võimalikuks üldiseks vastuargumendiks Jumala olemasolu vastastele argumentidele omakorda on, et millegi mitte-eksisteerimist ei saa tõestada. Selle vastuargumendiks omakorda on, et saab tõestada, et miski ei saa eksisteerida seetõttu, et mõiste iseenesest on vastuoluline.
Ajalugu
14. sajandi hindu filosoof Madhava Acharya esitas oma teoses "Sarvadarshansamgraha" argumente materialismi ja ateismi poolt.
/.../
Budismis
Budismis ei ole jumalaeitus oluline õpetuse sisu, kuid aeg-ajalt esineb väitlusi usklikega, paratamatult esitatakse läbi budistliku maailmanägemuse möödunud aegade budismiõpetlaste analüütilisi, range loogikaga haakuvaid teismi vastu suunatud väiteid jumalaeituse argumentideks. Budism eitab jumala olemasolu, mille järgi maailmakõiksus on isikulise Jumala loomistöö tulemus. Mõned budistlikud suunad väidavad maailma kujunemist algusteta tingimustest ja põhjustest, kuid peamine omadus võrreldes nt jumalausu õpetustest on, et maailma vaadeldakse inimese isikliku kannatusena, millelt on pääsetee nüüd isikliku maailma (sansaara) kirgede vaibumisena ehk nirvaanana. Buddha ei eitanud Maha Brahma (Suur Jumal) olemasolu, kuid pigem buda õpetus ei sanud Brahma kohta midagi muud öelda, kui budismi kujunemisel muutusid India rahvaste seisukohad: Maha Brahma on kõlbeliselt täiuslik, kuid mitte kõikteadev ja kõikvõimas. Ta on võimuredelil kõrgeim kõikidest brahmadest, kes valitsevad linnuteesid ja nende kogumeid. Ta on maailmakõiksuse valitseja, kes palub Buddhat jutlustada puhast ja täiuslikku Dharmat maailmale, mis muidu häviks. Kuid ka Maha Brahma on karma seadusele alluv.
Mõned Lääne uurijad on väitnud, et mahajaana budismis on Buddha tõstetud Jumalaks. Vanimate budistlike pühakirjade järgi vastas Buddha küsijatele, et ta ei ole elusolend, vaid Buddha ehk Nõndakäinu - "transtsendentne, sügav, mõõtmatu ja mõistetamatu". Buddha surres tema keha laguneb ja muutub nähtamatuks jumalatele ja inimestele. On siiski ekslik öelda, et teda poleks olemas pärast seda.
Varajastes budalikes pühakirjades esitatakse kaks põhiargumenti jumalausu vastu. Esimest võiks nimetada niidinuku argumendiks ja see on väljendatud järgnevalt: "Kui Jumal kavandab kogu maailma elu - au ja viletsuse, head ja halvad teod - siis on inimene vaid tema tahte tööriist (niddesa-kâri), ja ainult Jumal vastutab maailma eest. Budaliku põhjuse ja tagajärje seaduse järgi ei ole inimese teod tingimata ettemääratud. Buddha õpetus väldib ühelt poolt nii loodusseadustele kui jumalausule põhinevat põhjuse ja tagajärje seadust, teisalt selle täielikku eitamist. Inimeses toimib vaba tahe, tema teod on väliste ja siseste ärrituste tingitud, aga ei ole siiski nende määratud. Teine pühakirjades teismi vastu esitatud tõestus on kurjuse argument. See põhineb oletusel, et kui Jumal on loonud maailma, siis on osa maailmas esinevast kurjusest seletamatu. Tõestuse eri variandid võib kokku võtta järgnevalt: "Kui Jumal (Brahma) on kogu maailma isand ja kõikide olendite looja, siis miks 1) ta on määranud õnnetust osadele inimestele, tegemata kogu maailma õnnelikuks; 2) miks esineb maailmas ebaõiglust, reetmist, valelikkust ja isekust; 3) loodud riigi valitseja on teinud valesti viies ebaõiglust sinna, kus oleks võinud valitseda õiglus? Budalikus püharaamatus "Bodhitšarjâvatâra" väidetakse: "Kui, nagu teistid ütlevad, Jumal on liiga suur, et inimene võiks teda mõista, siis tema omadused ületavad inimese mõistmisvõime ja inimesed ei tunne teda ega saa anda talle looja tundemärki". Siit järeldub, et kui sõnadele "kõikteadev" ja "piiritult hea" antakse tavaline tähendus, siis osutavad tõestused Jumala olemasolu vastu. Kui nii ei tehta, muutub mõiste tähendusetuks.
Budistlik tühjuse õpetus väidab, et kõik nähtused on omaolekuta, püsitud ja sõltuvad tingimustest ning teistes nähtustes toimunud muutustest, milline õpetus aitab vaadelda alguseta püsitut isiklikku sansaarat. Märk "tühjus" viitab nähtuse (kuju) omaoleku puudumisele, sest kuju on sõltuvuses teistest nähtustest (kujudest), millised on tingimuste järgi muutlikud, püsitud. Seega: "Kuju on tühjus ja tühjus on kuju".
Märk "tühjus" on inimese vaade või viide kõikidele nähtustele ja näiteks millest kinni haarates arvatakse nähtuse eraldiseisvaks suuruseks, sellest tekitab inimene endale kannatusi (sansaaralik isiklik maailm). Niisiis on algained, molekulid, aatomid, elusolendid, inimesed, jumalad ja ka Jumal olemuselt omaolekuta ja sõltuvad teistest omaolekuta muutlikest nähtustest (kujudest). Püsitus on omaolekuta nähtuse loomus ja märk "tühjus" on kõigest viide ja pole iseseisev reaalsus, realiteet või omaette omaolekuga nähtus. Tühjuse vaade viitab, et kuju (nähtus: tunne, kujutlus, kokkupuude, kõik meeled, kõigi meeltega haaratav maailm ehk meeltevald) on tühjus. Näiteks: Kui inimeste meeleolud ja tunded ning ka mõtted on püsitud ja muutlikud siis mõtetega loojast ja lohutajast pole teisiti.
Püsitut ja muutuvat omaolekuta ning teistest nähtustest sõltuvat maailma vaatleb budalane märgina tühjus, mis on viide lõpututele võimalustele, mis aitab maailma rohkem endale avada ja ei haarata oma kirglikest seisukohtadest kinni. Seega tühjuse vaade on inimese kannatusterohkele maailmale, isiklikule sansaarale, läbinägemist aitav vaade aga mitte maailmast eraldav vahend. Järjepanu esitatakse tühjuse vaadet vääralt, kus märgile "tühjus" antakse asupaik või reaalsus ja sealt peaks nagu midagi tekkima, seega laskutakse pettusesse, mis annab märgile "tühjus" omaette olemise aga "kuju on tühjus". Tühjuse märk on ise tühi: "Mitte tühjus ei tee dharmasid tühjaks, vaid dharmad ongi tühjad." Mis tähendab, et omaolekuta. Nii ka kujutlused kõigest.
Kaasaeg
Argumente jumala olemasolu (poolt ja) vastu tuuakse tihti esile evolutsionistide ja kreatsionistide debatis. Briti bioloog Richard Dawkins on kirjutanud raamatu "Luul Jumalast" (The God Delusion), kus ta kritiseerib intelligentse disaini teooria pooldajate argumente.
Kagu
thumb|Ilmakaared: kagu paikneb all vasakul. Kagu (SE ehk SO) on vaheilmakaar, mille asimuut on 135 kraadi.
Kagukaare vanemad rahvapärased nimetused on näiteks veel eeslõuna, lõunahommik, keskhommik, lõunaida, kakk, ja isegi lõuna.
Etümoloogia
Ilmakaare nimetus "kagu" arvatakse tulevat (ränd)lindude nimede järgi (nt kaur (sm kuikka)), et mitmetes linnunimedes esinev sõnatüvi arvatakse olevat hakanud märkima ilmakaart rändlindude liikumissuuna alusel.
Fleckeby vapp
thumb|[[Fleckeby vapp]] Fleckeby vapp on Saksamaa Schleswig-Holsteini liidumaa Rendsburg-Eckenförde kreisi Fleckeby valla vapp.
Vapp on vallale annetatud 14. detsembril 1987.
Tammekänd kahe lehega sümboliseerib kaht ühinenud valda – varasemat Fleckeby valda ja sellega ühinenud Götheby-Holmi valda. Tammepuu sümboliseerib valla rohkeid metsi. tamme juured põllumullas tähendavad põllumajandust. Haamer sümboliseerib käsitööd ja tööndust. Laineline joon sümboliseerib Schleid.
Šurob
Šurob on linn Tadžikistanis Sugdi vilajetis.
Ignalina tuumaelektrijaam
thumb|Ignalina tuumaelektrijaam thumb|RBMK reaktor Ignalina tuumaelektrijaamas Ignalina tuumaelektrijaam on suletud tuumaelektrijaam Leedu idaosas, Euroopa Liidu ainus Tšornobõli tüüpi tuumaelektrijaam, mis töötas 1983–2009.
Elektrijaama rajamise ettevalmistustööd algasid 1974. Ehitustööd ise algasid 1978. Esimene reaktor lasti käiku 1983. 2. reaktor pidi algul käivituma 1986, kuid Tšornobõli tuumakatastroofi tõttu lükkus see aasta võrra edasi. Ühtlasi katkestati 3. reaktori ehitamine ja selle lammutustööd algasid 1989. Esialgu oli plaanitud neljaski reaktor, mida aga ei hakatudki ehitama.
Elektrijaam rajati Leedu suurima järve Drūkšiai äärde. Sellest järvest võeti elektrijaama jaoks jahutusvett ja sinna lasti kasutatud jahutusvesi. Pärast jaama valmimist tõusis järve vee temperatuur 3 °C, põhjustades eutrofeerumist. Osa järve kaldast kuulub Valgevenele ja väljavool järvest toimub läbi Valgevene Daugavasse. Läti piir on Drūkšiai järvest samuti kõigest mõne kilomeetri kaugusel. Järvemuda on saastunud radioaktiivsete isotoopide ja raskmetallidega.
Tuumajaama sulgemine
Leedu kohustus Euroopa Liitu astudes sulgema Ignalina jaama. Euroopa Liit luges jaama kõige ohtlikumaks puuduseks seda, et jaama ümber puudub kaitsekest, mis katastroofi korral hoiaks ära radioaktiivse saasta pääsu atmosfääri. Esimene reaktor peatati 2004. aasta lõpus ja konserveeriti. Teine energiaplokk peatati 31. detsembril 2009.
Jaama peatamise kulude katteks eraldas Euroopa Liit 2009. aastal 820 miljonit eurot. Jaama sulgemist finantseerivad Euroopa Liit ja selleks loodud toetusfondid: Ignalina International Decommissioning Support Fund, SE Ignalina NPP National Decommissioning Fund, ning Leedu sihtotstarbelised eraldused riigi eelarvest.
2001. aastal loodi Ignalina tuumajaama sulgemise toetusfond (Ignalina International Decommissioning Support Fund), mida administreerib Euroopa Arengupank (European Bank for Reconstruction and Development, EBRD). Fondis osalevad EBRD, Euroopa Komisjon ja 15 doonorriiki. Jaama sulgemisfondi tagatis on 1588,5 miljonit eurot, Leedu oma panus 188,6 miljonit eurot.
Aastani 2013 eraldas Euroopa Liit jaama sulgemiseks 1,367 miljardit eurot. 2014–2020 on Euroopa Komisjon lubanud eraldada 210 miljonit eurot. Leedu ekspertide hinnangul katab see vähem kui 20% vajadusest, hinnanguliselt vajatakse 870 miljonit eurot.
1933
1933. aasta (MCMXXXIII) oli 20. sajandi 33. aasta.
Ignalina tuumaelektrijaam
Tuumajaama sulgemine
Veebruaris 2011 avaldatud auditi põhjal kasvas jaama sulgemise eelarve algselt 2,02 miljardilt 2,93 miljardi euroni. Auditi hetkel oli kasutatud tuumkütuse hoidla rajamine graafikust maas 32 kuud, hoidla rajamise kulud olid kasvanud rohkem kui 15%.
Kokku on jaama sulgemise ja ohutustamise kulusid hinnatud 2,93 miljardile eurole ajavahemikus 1999–2029. Euroopa Liit on aastani 2014 planeerinud kulutusi 1,45 miljardit eurot:
18. mail 2010 teatas Leedu energiaminister Arvydas Sekmokas, et kuigi 60% eraldatud ressurssidest on kulutatud, ei ole ühtegi plaanitud tuumajaama sulgemise etappi lõpetatud. 20. oktoobril 2011 avaldatud raporti kohaselt oli kasutatud tuumkütuse hoidla rajamine graafikust maas 44 kuud ning eelarve kasvanud 16,3 miljoni euro võrra. Tahkete jäätmete hoidla rajamine oli graafikust maas 53 kuud ja eelarve kasvanud umbes 5%.
Hinnanguliselt vajatakse jaama likvideerimise teises etapis (2014–2029) täiendavalt 1,5 miljardit eurot.