cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Georg von Rauch
Elulugu
1922. aastal lõpetas ta Tartu Linna Saksa Ühisgümnaasiumi ning 1927. aastal Tartu Ülikooli ajaloo alal. 1926. aastal täiendas ta ennast Tübingeni ja 1930. aastal Breslau Ülikoolis. Arno Rafael Cederbergi õpilasena kaitses ta väitekirja teemal "Reval zur dänischen Zeit und die Hanse" ('Tallinn Taani ajal ja Hansa').
Rauch oli aastatel 1928–1930 ajalooõpetaja Niesky internaatkoolis Oberlausitzis, 1930–1938 Tartu Saksa Eragümnaasiumis, 1938–1939 Tartu Linna Saksa Ühisgümnaasiumis. Aastatel 1936–1939 Lutheri erainstituudi Ida-Euroopa ja kirikuajaloo dotsent.
30. novembril 1939 vabastas Vabariigi Valitsus ta Eesti kodakondsusest. 1939. aastal asus Rauch baltisakslaste ümberasumise käigus elama Posenisse (Poznanisse). Aastatel 1939–1943 töötas ta Poseni Ülikoolis assistendina ja 1943–1945 dotsendina. Rauch habiliteerus 1941. aastal Greifswaldi ülikoolis tööga teemal "Die Universität Dorpat und das Eindringen der frühen Aufklärung in Livland 1690–1710" ('Tartu ülikool ja varase valgustuse mõjud Liivimaal 1690–1710'). See ilmus trükis 1943. aastal ning seda on peetud ka tema üheks peateoseks. Aastatel 1946–1953 oli ta Marburgi Ülikooli dotsent, 1953–1958 erakorraline professor. 1958. aastal sai ta Kieli Ülikooli Ida-Euroopa ajaloo professoriks ning oli selles ametis kuni emeriteerumiseni 1972. aastal. Kieli Ülikoolis asutas ta Ida-Euroopa Ajaloo Seminari, mis kujunes rahvusvaheliselt tunnustatud uurimiskeskuseks. Aastatel 1973–1979 oli ta Balti Ajaloo Komisjoni esimees.
Rauch pärandas oma raamatukogu Tartu Ülikooli raamatukogule.
Teadustöö
Rauch tegeles lisaks Rootsi aja sündmuste uurimisele ka tunduvalt uuema ajalooga, selle tulemusena andis ta välja Balti riikide ajaloo aastatest 1918–1940 ning oli tänaseni mahukaima baltisaksa ajaloo bibliograafia koostaja.
Ta oli ka tuntud Venemaa ajaloo uurija, koostades põhjalikud uurimused nii Venemaa Keisririigi viimaste aastakümnete kui ka Nõukogude Liidu ajaloost. Venemaa ajaloo uurijana suutis ta vältida stamplikke lähenemisi ja püüdis seda mõista pigem Venemaa, mitte Lääne-Euroopa seisukohast. Lisaks lähemale ajaloole tegeles ta aga jätkuvalt ka keskajaga, avaldades mitmeid artikleid keskaegse Liivimaa viimastest sajanditest.
Retseptsioon Eestis
Rauchi sulest ilmus 1970. aastal saksakeelne "Balti riikide ajalugu: 1918–1940", mis üllitati Eestis Ene Rõngelepi tõlkes raamatuna 1995. aastal. Kaheksa aastat varem, märtsist 1987 kuni juunini 1988 kõlas sama teos eestikeelse sarisaatena Raadio Vaba Euroopas Riho Mesilase tõlkes ja esituses. Tema teoseid on ilmunud ka eesti sõjajärgses ajakirjanduses (Tulimuld, Akadeemia).
Isiklikku
1938. aastal abiellus Rauch Tartus Margarethe Reimergia, kes oli arst Arthur Reimeri tütar. Nende noorim poeg, Georg von Rauch noorem, oli anarhist, kes hukkus 1971. aastal.
Turuväärtus
Turuväärtus (inglise keeles market value) on väärtuse liik, mida kasutatakse tihti kinnisvara hindamiseks. Turuväärtust käsitletakse ka kui vahetusväärtust. See on väärtus, mis tekib avatud turu tingimustes.
Turuväärtuse definitsioon võiks olla järgmine: kõige tõenäolisem hind, millega antud kuupäeval peaks asjaõigused müüdama raha eest, sellega võrdsetel tingimustel või muudel täpselt avaldatud tingimustel pärast mõistlikku viibimist turul, kus valitseb konkurents, õiglase tehingu raames, mille puhul ostja ja müüja tegutsevad heauskselt, teadlikult, enda huvides ning sunduseta.
Paul Hanson
Paul Hanson VR II/3 (30. august 1893 Kahkva vald, Võrumaa – 17. juuli 1942 Stupino) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1940).
Turuväärtus
Vahetusväärtuse käsitluse puhul oleks definitsioon järgnev: hinnangul põhinev summa, mille eest vara peaks väärtuse kuupäeval minema üle tehingut sooritada soovivalt müüjalt tehingut sooritada soovivale ostjale sõltumatus ja võrdsetel alustel tehtavas tehingus pärast kõigile nõuetele vastavat müügitegevust, kusjuures osalised on tegutsenud teadlikult, kaalutletult ja sunduseta.
Paul Hanson
Teenis aastatel 1936-1940 Võru-Petseri Sõjaväeringkonna staabis, staabiülema kohusetäitjana.
Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941. Hukati.
Turuväärtus
Teisisõnu viitab turuväärtus raha hulgale (või muule ekvivalentsele väärtuse ühikule), mis kõige tõenäolisemalt makstakse vara eest teatud kuupäeval ausa ja mõistliku tehingu käigus, mis toimub avatud turu olukorras. Selleks, et tehing oleks aus ja mõistlik peavad olema täidetud järgnevad tingimused:
216
216. aasta
Aastakümned: 160. aastad 170. aastad 180. aastad 190. aastad 200. aastad - 210. aastad - 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad
Aastad: 211 212 213 214 215 - 216 - 217 218 219 220 221
Donald Campbell
Donald Campbell on mitme tuntud inimese nimi:
Inni järv
Järv asub Otepää kõrgustikul. Järv on kirde-edela suunas pikliku rööpküliku taoline.
Inni järvest saab alguse Partsi oja, mis suubub Väiksesse Emajõkke.
Järve põhi on valdavalt liivane.
Kaladest domineerib latikas, vähem on särge, haugi, ahvenat, kiiska.
Bernart de Ventadorn
thumb Bernart de Ventadorn (sündinud umbes 1130–1140, surnud umbes 1190–1200) oli oksitaani trubaduur, teenis Akvitaania Eleanori õukonnas, pühendas oma laulud enamikus kõrgele armastuskunstile, säilinud 19 viisi.
Bryan Adams
2002. aasta veebruaris esines ta Saku Suurhallis. Ta külastas Eestit ka 5. detsembril 2007.
Muusika alal on ta olulise auhinna kandidaadiks nimetatud 2010. aasta juuli seisuga 94 korda ja 23 korral on ta selle auhinna ka võitnud.
Enamik nendest nominatsioonidest ja auhindadest on seotud Kanada muusikaauhinnaga Juno. Selle kandidaadiks nimetati ta esimesi kordi 1980. ja 1981. aastal, mõlemal korral aasta kõige lootustandvama meeslaulja kategoorias. Esimest korda võitis ta Juno auhinna 1983. aastal parima meeslaulja kategoorias. Aasta meeslauljaks valiti Adams viiel aastal järjest (1983–1987). Ta on olnud nomineeritud Kanada aasta parima laulja auhinnale kümme korda, viimati 2009. aastal, ja seitse korda on ta selle auhinna ka võitnud. Kokku on ta olnud Juno auhinnale nomineeritud 56 korda, seda enam kui kümnes kategoorias (aasta laulja, album, singel, helilooja, produtsent, laulukirjutaja, meelelahutaja, saavutus jne) ja võitnud selle 18 korda.
Oscari kandidaadiks on ta nimetatud kolm korda, alati parima laulu kategoorias: 1992. aastal lauluga "(Everything I Do) I Do It for You", 1996. aastal lauluga "Have You Ever Really Loved a Woman?" ja 1997. aastal lauluga "I Finally Found Someone". Ta ei võitnud ühelgi korral.
Grammy kandidaadiks on ta nimetatud 15 korda, neist seitse korda 1992. aastal ja neist omakorda neli korda lauluga "(Everything I Do) I Do It for You": aasta salvestise, aasta laulu, aasta meeslaulja ning parima filmi- või telelaulu kategoorias. Neist viimase ta võitis ja see ongi ta ainus Grammy.
Ameerika muusikaauhinna kandidaadiks on ta nimetatud kolm korda: 1992. ja 1997. aastal pop-rokk-meesmuusiku kategoorias (ei võitnud kummalgi korral) ja 1992 pop-rokk-singli kategoorias lauluga "(Everything I Do) I Do It for You" (selle ta võitis).
Adamsi laul "(Everything I Do) I Do It for You" kirjutati filmi "Robin Hood: varaste prints" jaoks. Seda laulu saatis tohutu rahvusvaheline menu. Suurbritannia singlite edetabelis püstitas ta rekordi, juhtides seda pretsedenditult 16 nädalat järjest. USA Billboardi edetabeli tipus oli ta üheksa ja Kanada edetabeli tipus seitse nädalat. Euroopas tõusis ta tippu vähemalt 13 riigis, sealhulgas kõigis Skandinaavia maades.
2006. aastal autasustati Adamsit Kanada ordeni keskmise, ohvitseri klassiga. Kanada ordeniga autasustatakse aastas keskmiselt 132 inimest. Samal aastal pälvis ta Briti Columbia ordeni. Selle ordeniga autasustatakse aastas keskmiselt 1,5 inimest ja tegevpoliitikud seda autasu ei pälvi.
Timothy Harris
Timothy Sylvester Harris (sündinud 14. jaanuaril 1964) on Saint Kittsi ja Nevise poliitik, kes oli 18. veebruarist 2015 kuni 6. augustini 2022 Saint Kittsi ja Nevise peaminister. Ta oli aastatel 2001–2008 välisminister, 2008–2010 rahandusminister ja 2010–2013 põllumajandusminister.
Uelen
Uelen on asula Venemaal Tšuktšimaa Tšukotka rajoonis. Asub Dežnjovi neeme lähedal ja on Venemaa idapoolseim asula.
Suurem osa elanikest on tšuktšid.
Uelenis on sündinud tšuktši kirjanik Juri Rõtheu.
Sõrumäe
Sõrumäe on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Iisaku valda.
Küberpunk
Küberpunk (inglise keeles cyberpunk) on 1980. aastatel tekkinud teadusliku fantastika postmodernistlik žanr, laiemalt popkultuuri (muusika, filmide, telesarjade, arvutimängude) radikaalne allsuund, mis ühendab pungile iseloomuliku äärmusliku sotsiaalse ja moraalse nonkonformismi, anarhilise, vägivaldse ja mässava hoiaku ning arenenud infotehnoloogia intensiivse, kuid paranoilise kasutuse. Termin "küberpunk" pärineb Bruce Bethke novellist "Cyberpunk", mis ilmus 1983. aastal ulmeajakirjas Amazing Stories, ning kujutab endast sõnade "küberneetika" ja "punk" ühendust. Sellega tähistatakse küberruumi ehk virtuaalreaalsuse ja üleilmsete arvutivõrkude düstoopilist keskkonda. alt=Vaade reklaamtahvleid täis suurlinnale|pisi|353x353px|Küberpunk ammutab sageli inspiratsiooni suurlinnadest Kirjanduses ja filmides kujutatakse tehnoloogiliselt kõrgelt arenenud, kuid sotsiaalselt ebastabiilseid või repressiivseid tulevikuühiskondi. Tegevus toimub sageli labürintlikes linna- või sõjatsoonides, mis on eluks kõlbamatud ning allutatud suurfirmade võimule, tüüptegelaseks on mässumeelne häkker. Võtmemõisted on seotud tehnoloogiliste murdepunktidega, mis võivad kajastuda küborgi ehk masina ja bioloogilise organismi hübriidi kujundis. Keskne idee on küberruumi esitamine fiktsioonimaailma põhiüksuse ehk postmodernse hüperreaalsusena. Käsitletakse mitmesuguseid tulevikuinimese identiteediga seotud probleeme. Hoolimata tumedatest tulevikukujutelmadest sisaldus varases, 1980. aastate küberpungis siiski ka utoopilisi elemente, kuna esmakordselt tundus inimteadvuse üleslaadimine arvutivõrku päriselt teostatav ning uute tehnoloogiatega kaasnevaid eetilisi probleeme ei teadvustatud veel täielikult.
Tuntuimad küberpunkkirjandust viljelenud autorid on William Gibson, Bruce Sterling, Bruce Bethke, Lewis Shiner, Pat Cadigan, Rudy Rucker, Greg Bear, Walter Jon Williams, teise laine esindajate hulgast Neal Stephenson, Alexander Besher, Vernor Vinge, Cory Doctorow jt.
Popkultuuri peavoolu sattus küberpunk filmiga "Matrix" (1999), kuid kaotas seejärel kiiresti populaarsuse, kuna tehnoloogia arengutase jõudis ulmekirjandusele nii-öelda järele. Näiteks William Gibson hülgas küberpungi ning läks üle realistlikule kirjandusele. Jaak Tomberg on sõnastanud hüpoteesi, et hiliskapitalistliku kultuuriruumi tehnoloogilisemaks muutmisega korrelatsioonis muutub realistlik kirjandus üha teadusulmelisemaks.
Eesti keeles on küberpunkkirjanduse problemaatikat teiste hulgas käsitlenud Jaak Tomberg magistritöös "Ekstrapolatiivne kirjutamine: Tulevikukirjutuse poeetikast" (2004) ning Andrus Org doktoritöös "Eesti ulmekirjanduse žanrid ja nende poeetika" (2017).
Küberpunkmuusika esimesteks näideteks võib pidada žanri kuuluvate filmide (näiteks "Blade Runner") heliribasid. 1990. aastatel inspireerusid küberpungist peamiselt rokkmuusikud, samas vaimus on edaspidi tegutsenud synthwave'i esindajad.
Donald T. Campbell
Donald Thomas Campbell (20. november 1916 – 5. mai 1996) oli USA sotsiaalteadlane.
Temalt pärinevad terminid "evolutsiooniline epistemoloogia" ja "laskuv põhjuslikkus" (downward causation).
Ta töötas välja inimese loovuse selektsionistliku teooria.
Campbell avaldas tugevat mõju Karl Popperile tema metafüüsilisel perioodil. Popper imestas Campbelli ja tema enda vaateviisi kooskõla üle.
Looming
Campbell andis panuse psühholoogiasse, sotsioloogiasse, antropoloogiasse, bioloogiasse ja filosoofiasse.
Üks tema lemmikteemasid oli eelarvamused.
Campbell väitis, et usaldatavad uurimisprojektid nõuavad paljude lähenemiste kasutamist, millest igal on oma nõrkused, mis aga on mõõdetavad. Selle teesi avaldas ta koos Donald W. Fiskega artiklis "Convergent and Discriminant Validation by the Multitrait-Multimethod Matrix", mis on sotsiaalteadustes üks tsiteeritavamaid artikleid.
Pimevarieerimine ja valikuline säilitamine
"Pimevarieerimine ja valikuline säilitamine" (Blind Variation and Selective Retention, BVSR) on Donald T. Campbelli väljend, mis kirjeldab darwinliku evolutsiooni kõige fundamentaalsemat printsiipi. Küberneetikas on see evolutsioneerivates süsteemides toimuvaid muutusi kirjeldav printsiip. Kuigi ta pärineb darwinlikust evolutsioonist, on ta rakendatav ka näiteks meemide evolutsioonile ja geneetilisele programmeerimisele.
Risti tarandkalme
Risti tarandkalme ehk Kalmamägi on muinaseesti põletusmatus Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Risti alevikus aadressil Kalva 3 ja Paldiski mnt 2.
Muistis kuulub arvatavasti kas I aastatuhande teise poolde või II aastatuhande algusse.
Kirjeldus
Matmispaik paikneb ümbruse kõrgeimas kohas kõrge seljandiku lõunatipus. Ida ja lääneküljel tõuseb muistise pind astmeliselt. Tarandkalme on 22 m pikk ja ida-lääne suunas 19 m lai. Muistis on tänapäeval keskosas 4 × 2 m suuruse ja 30 cm sügavuse sissekaevega rikutud.
Kivikalme avastasid 1980. aastal Mati Mandel ja Tõnu Sepp. Veel samal aastal võeti muistis muinsuskaitse alla.
2001. aastal sooritati väikesemahulisi proovikaevamisi.
Sälliku
Sälliku on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Iisaku valda.
Triglav
Triglav on mägi Sloveenias Julia Alpides, 2864 meetriga riigi kõrgeim tipp.
Mägi paistab Bohinji poolt vaadates kolmetipulisena, millest ka mäe nimi. Teise teooria kohaselt on mägi nime saanud slaavi jumala Triglavi järgi.
Mäe lähiümbrus on populaarne mäesuusapiirkond.
Mikk Rand
Mikk Rand (sündinud 1. augustil 1970 Tallinnas) on Eesti filmilavastaja ja -produtsent.
Tänu eksperimenteerivale iseloomule on tema teosed filmitehniliselt ja žanriliselt eriilmelised.
Filmide lavastamise kõrvalt algatas Mikk Rand 2001. aastal üle-eestilise filmikoolituste organisatsiooni Kinobuss. Kinobussi eesmärk on populariseerida eesti filmi, viia kinokunst ja filmiteadmised kogu Eesti elanikeni – ka kohtadesse, kus kinosaali pole. Rännates linnast linna ja külast külla näitab Kinobuss eesti ja üleilmseid väärtfilme ja korraldab filmiõpitube.
2011. aastal toimusid Mikk Ranna eestvedamisel üle-eestilised Filmitalgud – suurejooneline filmikoolitus-eksperiment, mille käigus valmis vabatahtlikega ja vilunud filmitegijate juhendamisel üks täispikk rahvafilm. Film "Täitsa lõpp!" esilinastus 11.11.2011 kl 20.11 üle Eesti kokku 111 kinos (kinos, rahvamajas, kultuurimajas, selleks spetsiaalselt tekitatud punktis).
862
862. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad - 860. aastad - 870. aastad 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad
Aastad: 857 858 859 860 861 - 862 - 863 864 865 866 867
Saint Kittsi ja Nevise peaministrite loend
Siin on loetletud Saint Kittsi ja Nevise peaministreid.
Giovanni Caboto
pisi|Giovanni Caboto Giovanni Caboto (ingliskeelse nimega John Cabot; 1450–1508) oli Itaalia tüürimees ja maadeavastaja. Tema 1497. aasta avastusretk Põhja-Ameerikasse oli eurooplaste esimene reis sellele mandrile pärast norralaste reise 11. sajandi alguses. Kanada ja Suurbritannia valitsuste arvamuse järgi jõudis ta Newfoundlandi saarele.
219
219. aasta
Aastakümned: 160. aastad 170. aastad 180. aastad 190. aastad 200. aastad - 210. aastad - 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad
Aastad: 214 215 216 217 218 - 219 - 220 221 222 223 224
Charles Perrault
pisi|[[Philippe Lallemand. Charles Perrault' portree. 1672]] Charles Perrault [šarl perr'o] (12. jaanuar 1628 Pariis – 16. mai 1703 Pariis) oli prantsuse kirjanik ja kõrge ametnik.
Tema kirjandusteostest on tuntud eelkõige muinasjuttude kogu "Contes de Fées" (pr 'muinasjutud'), teda peetakse muinasjuttude žanri toojaks kirjandusse.
Campo Grande
Campo Grande (portugali keeles 'suur väli') on linn ja vald Brasiilias, Mato Grosso do Suli osariigi pealinn ja suurim linn.
Campo Grande valla pindala on 8093 km². Linna pindala on 154,454 km². Kogu valla elanike arv on 2021. aasta seisuga 916 001.
Campo Grande on asutatud 1877. aastal. 1977. aastal sai see vastloodud Mato Grosso do Suli osariigi pealinnaks. 20. sajandi alguses valmis raudtee, mis ühendab linna Boliivia piiri ääres asuva Corumbága ja São Paulo osariigis asuva Bauruga.
Alates 2022. aastast on Campo Grande linnapea Adriane Lopes.
Linna teenindab Campo Grande rahvusvaheline lennujaam.
Maantee BR-262 on kaudu on Campo Grandel ühendus läänes Corumbága ja idas São Paulo osariigiga. Maantee BR-163 viib põhjas Cuiabásse ja Amazonase piirkonda ning lõunas Douradose linna. Maantee BR-060 viib kirdesse Goiasi osariiki ja Brasiilia pealinna Brasíliasse.
Linna peamised jalgpalliklubid on Esporte Clube Comercial ja Operário Futebol Clube, mis mängivad Mato Grosso do Suli osariigi meistrivõistlustel Campeonato Sul-Mato-Grossense. Mõlema klubi kodustaadion on üle 38 000 pealtvaataja mahutav Morenão. Linnas asub lisaks motoringrada Autódromo Internacional Orlando Moura.
Must Käsi
pisi|Musta Käe liikmed algusperioodil Must Käsi (serbia keeles Црна рука) oli Serbia salaorganisatsioon, mis loodi 1911. aasta maikuus. Organisatsioon sai tuntuks Austria-Ungari troonipärijale Franz Ferdinandile tehtud atentaadiga, mille sooritas Gavrilo Princip 1914. aastal.
Tammetaguse
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Iisaku valda.
Taga-Roostoja
Taga-Roostoja on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Iisaku valda.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 7 inimest. Kõik olid eestlased.
Maksim Smirnov
Maksim Smirnov (sündinud 28. detsembril 1979 Tallinnas) on endine Eesti jalgpallur.
Emil Kursk
Emil Aleksander Leonhard Kursk VR I/3 (31. august 1893 Tallinn, Eestimaa – 19. detsember 1944 Berliin, Saksamaa) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).
Ta lõpetas 1911. aastal Tallinna Reaalkooli.
Emil Kursk alustas sõjaväelase karjääri Venemaa keisririigi armees, kus teenis välja alamkapteni auastme.
Eesti Vabadussõja alguses tegutses E. Kursk Kaitseliidu organiseerimisel, 1919. aasta märtsis määrati ta Soomusrongide Divisjoni Tagavarapataljoni ülemaks ja jätkas ka divisjoni ümbernimetamisel Soomusrongide Diviisi Tagavarapataljoni ülemana.
Pärast Vabadussõja lõppu jätkas E. Kursk teenistust Eesti Rahvaväes ja kaitseväes, 1. Diviisi Staabiülemana 1. veebruarini 1925, siis Eeski sõjaväe esindajana Venemaal.
1927. aastal nimetati E. Kursk 2. Soomusrongirügemendi ülemaks. E. Kursk juhtis 2. Soomusrongirügementi kuni 1934. aastani.
1934. aastast nimetati E. Kursk Lääne-Saare Sõjaväeringkonna ülemaks, 1936. aasta 1. juunist kuni 1939. aastani oli ta Narva Sõjaväeringkonna ülem ja 1939. aastal Pärnu-Viljandi Sõjaväeringkonna ülem.
Lahkus 1939. aasta oktoobris sõjaväeteenistusest, vabastati Eesti kodakondsusest ning siirdus koos perega Saksamaale. Sõja puhkemise järel võeti Saksa armeesse ning võitles idarindel.
Suri 19. detsembril 1944 Berliin-Weissensee haiglas tiisikusse. Matmispaik teadmata.
Rüsselsheim
Rüsselsheim on linn Saksamaa lääneosas Hesseni liidumaal Groß-Gerau kreisis. Asub Maini jõe ääres.
Linn on autotööstuse keskus, seal asuvad Opeli ja Saab Automobile tehased.
Tomas Rimas
Tomas Rimas (sündinud 2. mail 1978 Tauragės) on endine Leedu jalgpallur (kaitsja).
Aastatel 2005—2007 mängis ta Eesti Meistriliiga klubis Tallinna FC TVMK ja 2009—2011 JK Narva Transis. Ülejäänud karjääri jooksul mängis ta Leedu klubides.
Randaal
pisi|Eagle 6500 ketasrandaal
Randaal (vananenud nimetused taldrikäke, ketasäke) on mullaharimisriist, mille tööseadiseks on ühele teljele paigalda­tud sfäärketastest koosnev kettapatarei, mis kahele laagrile toetatuna saab pöörelda ümber oma telje.
Kettapatarei telg paikneb randaali liikumissihi suhtes nurgi, sfäärketaste nõgusküljed on randaali liikumise suunas (ette­poole). Ainult sellises asendis tungivad sfäärkettad mulda ning kobestavad ja segavad seda (atakknurk). Randaalil on kaks või mitu (kahe- või mitmejäljeline randaal) piki­telje suhtes sümmeetriliselt (kahepoolne randaal) või eba­sümmeetriliselt (ühepoolne randaal) paigutatud ning teine­teise järel liikuvat sektsiooni, igasühes on üks või mitu kettapatareid.
Olenevalt randaali massist ühe sfäärketta kohta eristatakse kergeid (15–40 kg), raskeid (40–­100 kg) ja üliraskeid (100–500 kg) randaale. Kergeid randaale kasutatakse põllul ja aias (põllu- ja aiarandaal), neil on sileda lõikeser­vaga kettad. Rasked ja ülirasked randaalid on soo- või uudismaarandaalid, nende kettad on sälkservalised.
Randaalimine on mullaharimine randaaliga. Randaalides purustatakse rohukamar, tükeldatakse umb­rohud ja segatakse koristusjäätmed mullaga.
Maapinda valmistatakse ette nii külvi kui ka istutamise eel, aga ka siis, kui on soov kaasa aidata metsa looduslikule uuenemisele. Nii on istutatud või tärkaval puutaimel vähem konkurente ning ka metsaomanikul on lihtsam hiljem noort metsa hooldades puutaimi üles leida.
Hooldamist hõlbustavat maapinna ettevalmistamist võib teha täisharimisena või pinda osaliselt harides. Täisharimist kasutatakse selle kõrge hinna tõttu haruharva. Tänapäeval valmistatakse maapinda ette valdavalt mehhaniseeritult (adraga), vähemal määral käsitsi.
Maapinna osalise ettevalmistamise viise on mitu:
Viited
Egge (Landtechnik)
Michael Polanyi
pisi|Michael Polanyi 1933. aastal Michael Polanyi (sünninimi Polányi Mihály; 11. märts 1891, Budapest – 22. veebruar 1976) oli Ungari juudi päritolu Briti keemik, majandusteadlane ja filosoof.
Elulugu
Polanyi sündis juudi perekonnas. Tema vanem vend Karl on tuntud majandusteadlane. Nende isa oli insener ja ettevõtja, kelle püsimatud katsed raudteid ehitada võib-olla julgustasid Mihályt valima arstikarjääri. Varsti pärast ülikooli lõpetamist 1913 teenis ta arstina Austria-Ungari armees, kus ta sattus haiglasse. Paranemise ajal kirjutas ta töö, millest 1917 sai füüsikalise keemia alane doktoritöö Budapesti Ülikoolis.
Aastal 1920 emigreerus ta Saksamaale, kus temast lõpuks sai keemiateadlane Berliinis Keiser Wilhelmi Kiukeemia Instituudis (Kaiser-Wilhelm-Institut für Faserstoffchemie). Kui 1933 tulid võimule natsionaalsotsialistid, võttis Polányi vastu füüsikalise keemia õppetooli Manchesteri Ülikoolis. Et tema huvid nihkusid hiljem majandusteadusse ja filosoofiasse, lõi Manchesteri Ülikool tema jaoks sotsiaalteaduste õppetooli (1948–1958).
Füüsikaline keemia
Polanyi teaduslikud huvid olid mitmekülgsed, hõlmates keemilist kineetikat, röntgendifraktsiooni ning gaaside neeldumist tahketel pindadel.
Aastal 1934 mõistis Polanyi umbes samal ajal Geoffrey Ingram Taylori ja Egon Orowaniga, et plastsete materjalide plastseid deformatsioone saab seletada Vito Volterra poolt 1905 loodud dislokatsioonide teooria abil. See oli oluline etapp tahkisemehhaanika kujunemisloos.
Teadusfilosoofia
Polanyi on teadusfilosoofide seas väljapaistev oma teadusliku hariduse ja teadusliku panuse poolest.
1930ndate keskel hakkas Polanyi väljendama oma vastuseisu valitsevale positivistlikule teadusekäsitusele, väites, et see ei pööra tähelepanu isikliku vastutuse ja vaikiva teadmise rollile teaduses.
Polanyi väitis, et positivism julgustab vaadet, et riik peab teadust suunama. Ta osutas sellele, mis juhtus Nõukogude Liidus geneetikaga, kui riik kuulutas lõssenkismi ainuõigeks. Nagu tema sõber Friedrich Hayek, põhjendas Polanyi vaba ühiskonna eelistatavust.
Polanyi pooldas objektiivse tõe olemasolu, kuid kritiseeris arusaama, et on olemas teaduslik meetod, mis produtseerib mehaaniliselt tõdesid. Igasugune teadmine on Polanyi järgi isiklik ning rajanev eksida võivale vastutusele. Meie oskused, kalduvused ja kired ei ole nõrkused, vaid etendavad teaduslikes avastustes ja nende tõendamises olulist osa. Vaatlejad ei saa oma vaatlustest ja otsustustest iseennast kõrvale jätta ega peagi. Selle väite päästab relativismist asjaolu, et vaikiv teadmine seob meid reaalsusega. Meie vaikiv teadmine tugineb siiski lokaalses kontekstis omandatud eeldustele, mis ei pruugi olla üldkehtivad, mistõttu me peame objektiivseid tõdesid otsides arvestama eksimise võimalusega. Igasugune väljaütlemine tugineb aga vältimatult sellele, mis jääb ütlemata. Just see annabki sõnadele tähenduse, mis ei taandu reeglistikule. Tähendus põhineb meie maailmakogemusel, kusjuures kogemus ei ole taandatav meelteandmete kogumile.
Polanyi tunnistas pärandunud praktikate (traditsiooni) rolli. Tõsiasi, et me teame rohkem, kui öelda oskame, osutab järeldusele, et suur osa teadmisest antakse "õpipoisile" üle implitsiitselt, kui viimane meistri tegevust jälgib ja tema käe all praktiseerib.
Raster
Raster ehk meander on paljudest ühesugustest elementidest koosnev optikasüsteem.
Michael Polanyi
Majandusteadus
Aastal 1951 ilmunud artiklikogumikus "The Logic of Liberty" rakendas Polanyi oma teadusfilosoofiat majandusteadusele. Ta arendas neid ideid edasi 1962. aasta artiklis. Polanyi ekstrapoleeris oma järeldused vabaduse struktuurist teaduse kontekstist.
Raster
Rastrite kasutamine andurites
Andurites kasutatakse rastreid samaks otstarbeks nagu nooniust. Rastriks on tavaliselt teineteise suhtes teatud nurga all kaldu olevad piludega plaadid, mida nimetatakse rastrivõredeks. Rastrivõrede sammude ning kaldenurkade sobiva valikuga saab uue skaalajaotise muuta tunduvalt väiksemaks kui on rastripilude laius. Seega saab rastritega suurendada andurite täpsust.
Michael Polanyi
Majandusteadus
Polanyi märkis, et teadlased teevad omavahel koostööd ehk "isekoordineeruvad" sarnasel moel, nagu majanduse subjektid koordineerivad oma tegevust vabaturul. Kuigi igal teadlasel on oma eesmärgid, reageerib teadlane piiratult kättesaadavale teadmisele, mida toodavad teised teadlased tema ümber. Aga pühendunud teadlaste kogukonnad kujundab ustavus tõele, mis on turust üle. Teised pühendunud kogukondade näited on õigluse taotlemine juriidilises kogukonnas: õiglus kui eesmärk on turust üle. Et me ei suuda selliseid eesmärke nagu tõde ja õiglus lõpuni sõnastada, on soovitav selline ühiskond, mis annab neile kogukondadele vabaduse oma eesmärke taotleda. Nagu ettevõtjad, nõuavad teadlased vabadust teha avastusi ning reageerida kaasteadlaste väidetele. Polanyi leidis seega, et ühiskonnad peavad lubama teaduse tegemist teaduse enese pärast: "(...) teadlased, kes vabalt valivad oma probleemid ning lahendavad neid oma isikliku heaksarvamise järgi, teevad tegelikult koostööd tihedalt kokkukasvanud organisatsiooni liikmetena. (...) Säärane sõltumatute algatuste koordineerumine viib ühise tulemuseni, mis ei olnud plaanitsetud ühegi selle kaasautori poolt. Nende koordineerumist juhib nagu "nähtamatu käsi" asjade varjatud süsteemi ühise avastamise poole. Et lõpptulemus ei ole ette teada, saab säärane koostöö edeneda üksnes saam-sammult, ja kogujõudlus on võimalikult hea, kui iga sammu üle otsustab selleks kõige pädevam inimene. (...) Võime järeldada, et nii nagu loodusteaduses ei ole väite tõestust, mille abatäielikuks osutumine poleks mõeldav, nii pole ka ümberlükkamist, mille alusetuks osutumine poleks mõeldav. Iga katse organiseerida rühma üheainsa autoriteedi alla kõrvaldaks nende sõltumatud algatused ning taandaks nõnda nende ühise tõhususe üheainsa, neid keskusest suunava isiku tõhususele. See halvaks tegelikult nende koostöö."
Isiklikku
Berliinis laulatati Polányi katoliiklikult Magda Elizabethiga. Aastal 1929 sündis neil poeg János, kes 1986 sai Nobeli keemiaauhinna uurimuste eest keemiliste elementaarprotsesside dünaamika alal" ning on Toronto Ülikooli keemiaprofessor.
220
220. aasta
Aastakümned: 170. aastad 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad - 220. aastad - 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad
Aastad: 215 216 217 218 219 - 220 - 221 222 223 224 225
Eisenstadt
Eisenstadt ('raudlinn') on linn (Statutarstadt) Austrias, Burgenlandi liidumaa pealinn.
Habsburgide impeeriumi Ungari kuningriigis oli Kismarton (Eisenstadt) Eszterházy aadlisuguvõsa asukoht. Helilooja Joseph Haydn elas seal kui õukonna kapellmeister Esterházy patronaaži all.
See on Austrias suuruselt 38. linn.
thumb|Kleinhöflein im Burgenland [[Leitha mäestiku jalamil]] Esterházy loss|thumb
Ajalugu
Arheoloogilised leiud tõestavad, et Eisenstadti piirkond oli asustatud juba Hallstatti perioodil. Keldid ja roomlased saabusid mõnevõrra hiljem. Rändeperioodil asustasid piirkonda erinevad germaani hõimud ja hunnid. 800. aasta paiku, Karl Suure valitsemisajal, algas bajuvaaride piirkonda asumine. Territoorium sai Ungari kuningriigi osaks 11. sajandil.
Algsetele mullatöödele rajatud kindluse hävitasid Austria markkrahvi Leopold III vägede poolt. 1241. aastal hävitasid selle mongoli sissetungijad. 1373. aastal läks linn Kanizsai perekonna valdusse, kes ehitas linna ümbritsevad müürid ümber ja ehitas aastatel 1388–1392 praeguse lossi kohta kindluse. 1388. aastal andis keiser Sigismund Eisenstadtile turupidamise õiguse.
1440. aastast hoidis linna laenu tagatisena Austria ertshertsog Albrecht VI. 1451. aastal loovutas Mátyás I selle Ungari Püha krooni eest Saksa-Rooma keisrile Friedrich III-le. Mátyás I vallutas selle 1482. aastal jõuga tagasi, kuid Maximilian I omandas selle uuesti 1490. aastal. See jäi Habsburgide võimu alla kuni 1622. aastani; Osmanite riik vallutas aga Kismartoni lühikeseks ajaks 1529. aastal ja 1532. aastal, kui nad ründasid Viini linna (vaata Osmanite sõjad Euroopas). Linn hävis tules 1589. aastal.
1648. aastal läks see Esterházy perekonna võimu alla. Need Ungari vürstid muutsid oma ulatusliku ehitustegevuse tõttu jäädavalt linna ilmet, eriti nende Esterházy lossi osas. Sel perioodil vallutas 1683. aastal linna Imre Thököly armee ja 1704. aastal sai Habsburgidelt lüüa Sándor Károlyi mässuliste kurutsite armee. 1776. aastal hävis see taas tulekahjus.
Joseph Haydni määramisega vürsti õukonna kapellmeistriks (õukonnaorkestri juht, muusika loomine ja esitamine) algas suur kunstiperiood linna ajaloos. 1809. aastal Napoleoni sõdade ajal okupeerisid Eisenstadti Prantsuse väed; 1897. aastal ühendati see raudteevõrku.
Esimese maailmasõja lõpuni oli see Ungari kuningriigi Soproni maakonna Kismartoni ringkonna keskus. Ilma rahvaküsitluseta annekteeriti linn ja kogu Ungari Burgenlandi territoorium (peale Soproni linna ja 11 küla, kus korraldati referendumid) Saint-Germaini ja Trianoni rahulepingutega 1921. aastal Austriasse. 30. aprillist 1925 on Eisenstadt Burgenlandi liidumaa valitsuse asukoht ja seega liidumaa pealinn. Teise maailmasõja ajal pommitati Eisenstadti tugevalt. 2. aprillil 1945 vallutasid selle Viini pealetungi käigus 3. Ukraina rinde Nõukogude väed ja linn jäi Nõukogude okupatsiooni alla 1955. aastani. 1960. aastal sai Eisenstadt oma roomakatoliku piiskopkonna tooli.
Vaatamisväärsused
Lossid ja paleed:
thumb|Kolgata
thumb|Vana raekoda
Muud hooned:
Muuseumid:
Kultuur
Eisenstadtis toimub Haydni festival Haydnfestspiele.
Tuntud inimesi
pisi|püsti|Joseph Weigl (1829) pisi|püsti|Joseph Haydn (1791) pisi|püsti|Robert Musil (umbes 1900)
Konstantinoopoli oikumeeniliste patriarhide loend
Konstantinoopoli oikumeeniliste patriarhide loend toob ära kõik Konstantinoopoli patriarhid alates ameti sisseseadmisest.
Tabelis on ära toodud ka Byzantioni piiskopid ja Konstantinoopoli peapiiskopid, kes olid patriarhi eelkäijad aastatel 38–451. Patriarhide nummerdamisel ja samanimelistele patriarhidele järjekorranumbrite omistamisel loendatakse alati ka neid. Taoline esitus on õigustatud veel seetõttu, et üks patriarhi tiitleid on ka kaasajal "Konstantinoopoli, Uue Rooma peapiiskop".
Byzantioni piiskopid
Byzantioni piiskoppe loendatakse vastavalt õigeusu traditsioonile alates apostel Andreasest. Kuni 306. aastal piiskopitoolile asunud Metrophaneseni on loendi ajaloolise paikapidavuse osas kahtlusi, seega võib selles vaheldumisi esineda nii reaalselt kui ka ainult oletatavalt piiskopiametit pidanud inimesi.
Konstantinoopoli peapiiskopid
Seoses linna ümbernimetamisega Konstantinoopoliks 330. aastal ja sellele pealinna staatuse omistamisega sai Byzantioni piiskopist nüüd Konstantinoopoli peapiiskop. Seda tiitlit kannavad Konstantinoopoli patriarhid lisaks patriarhi tiitlile kaasajani.
Konstantinoopoli patriarhid
Alates Halkedoni kirikukogust 451. aastal kannab Konstantinoopoli peapiiskop patriarhi tiitlit. 6. sajandil – täpne aeg ei ole teada – lisandus tiitlisse sõna "oikumeeniline". Sellisel kujul on tiitel kasutusel kaasajani.
Tärivere
Tärivere on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Iisaku valda.
Täriveret (Therpeneuere) on kirjalikult esmamainitud 1330. aastal.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 42 inimest. Kõik olid eestlased.
Külas asuv Tärivere mägi on 89,3 m üle merepinna ja on kõrguselt teine tipp Ida-Virumaal Uljaste oosi järel. Mäel asub vaatetorn.
Vaikla
Vaikla on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Iisaku valda.
Küla on esmamainitud 1583. aastal nimega Poskobi (Porska). 1837. aastal asutati külas Porskovo kool, mis oli tol ajal ainuke talurahvakool Alutaguse kihelkonnas. 1864. aastal ehitas külarahvas uue koolimaja.
Porskovo külas sündis 1910. aastal Helend Peep.
1933. aastal nimetati Porskovo küla ümber Vaikla külaks.
Vaikla küla läbib Alutaguse–Alajõe tee, mis ühendab küla Jõhvi–Tartu–Valga maantee ja Peipsi põhjarannikuga.
Ovariohüsterektoomia
Menetlust nimetatakse kõnekeeles ka steriliseerimiseks, kuigi õigupoolest on tegemist kastreerimisega.
Ovariohüsterektoomia on eelistatuim meetod tiinuse vältimiseks loomadel, kellelt ei soovita järglasi. Alternatiivne meetod tiinuse vältimiseks on innatsükli mõjutamine hormonaalsete preparaatidega.
Menetlust kasutatakse sagedamini kassidel, harvem koertel. Steriliseeritakse ka tuhkruid, merisigu ja teisi eksootikuid.
Vastunäidustused
Koertel ei ole ovariohüsterektoomiat soovitatav teha kahe kuu jooksul pärast poegimist ja ebatiinuse ajal. Esimesel juhul tekib ebatiinus ja teisel juhul võib jätkuda piima sekretsioon imetitest, mis allub halvasti ravile.
Aasta isa
Aasta isa on aunimetus, mida annab alates 1998. aastast iga aasta novembris isadepäeval Tallinnas Estonia kontserdisaalis üle Eesti Naisliit.
Varesmetsa
Varesmetsa on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Iisaku valda.
Mihhail Glinka
pisi|Mihhail Glinka "Eleegia" Riia raadio trio (Aleksandrs Arnītis — viiul, Atis Teihmanis — tšello, Oļģerts Kreišmanis — klaver) esituses pisi|Mihhail Glinka, Barcarole in G, loost "Neli muusikalist esseed" (1847), Adam Cuerdeni esituses Mihhail Ivanovitš Glinka (vene keeles Михаил Иванович Глинка; 1. juuni (vana kalendri järgi 20. mai) 1804 Novospasskoje küla, Smolenski kubermang – 15. veebruar (vana kalendri järgi 3. veebruar) 1857 Berliin) oli vene helilooja.
Ta sündis Novospasskoje külas Smolenski kubermangus oma isa mõisas. Alates 10. eluaastast hakkas õppima klaveri- ja viiulimängu.
1817. aastal tõid vanemad Mihhaili Peterburi. Seal astus ta Pedagoogikainstituudi aadlipansionaati. Peterburis võttis Glinka tunde suurte muusikute käest. Pansionaadi lõpetamise järel keskendus ta muusikale mitmel rindel: uuris Lääne-Euroopa klassikalist muusikat, osales koduses musitseerimises aadlisalongides, vahel juhatas oma onu orkestrit.
1834. aastal naasis ta Venemaale uute teoste ja Vene rahvusliku ooperi loomise plaanidega. Pärast pikaajalisi ooperišüžeeotsinguid peatus Glinka Žukovski nõuandel pärimusel Ivan Sussaninist. Varsti pärast “Ivan Sussanini” esilavastust määrati Glinka tsaari õukonna laulukapelli dirigendiks. Seal töötas ta kaks aastat.
1844. aastal läks Glinka Prantsusmaale ja pärast Hispaaniasse. Selle sõidu loominguliseks tulemuseks olid hispaania uvertüürid – «Aragoni hota» (1845) ja «Öö Madriidis» (1848), mis olid kirjutatud hispaania stiilis.
Mihhail Glinka suri 15. veebruaril 1857 Berliinis. Helilooja põrm viidi Peterburi.
Miiduranna
Miiduranna on küla Harju maakonnas Viimsi vallas. Külas asub Miiduranna sadam.
Jüri Orn
Haridus ja töö
Jüri Orn lõpetas 1957. aastal Valga 1. Keskkooli ja 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogina. 1964–1968 õppis TRÜ aspirantuuris. Pedagoogikakandidaat (1975, TRÜ), väitekiri "Interpersonaalsete suhete hindamine õpilaste poolt kui pedagoogiline probleem".
Teadustegevus
Kuulub akadeemik Heino Liimetsa koolkonda, esindab eesti kasvatusteadustes selle seisukohti ja vaateid. Uurimistööd alustas H. Liimetsa juhendamisel koolielu sotsiaal-psühholoogiliste aspektide ja õpilaste eluviisi uurimisega, tegeles kasvatusteaduse teoreetiliste ja metodoloogiliste probleemidega, viimastel aastatel eesti haridus- ja pedagoogilise mõtte ajaloo uurimisega. On olnud seotud juhi või täitjana Eesti Teadusfondi või HTM sihtfinantseeritavate projektidega (Eesti kooli ajalugu, Õppiva inimese ja kasvatustegelikkuse areng kultuuriruumis, Õpistiil kui antropoloogiline ja esteetiline fenomen, Organisatsioonikultuuri mõju pedagoogide rahulolule jt. Õppejõuna lugenud pedagoogika ja kasvatusteaduse põhikursusi, kursust kooliklassi sotsiaalpsühholoogiast, erikursusi, juhendanud kõigi tasemete üliõpilastöid. Olnud külalisõppejõud Saksa DV-s Güstrowi ja Magdeburgi pedagoogikakõrgkoolides ja Tampere Ülikoolis Soomes.
Jüri Orn on Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi (EAPS) taasasutaja, olnud juhatuse liige, 2013. auliige.
Jüri Orn on avaldanud üle 70 teadusartikli ning hulgaliselt artikleid Õpetajate Lehes, koostanud ja toimetanud raamatuid, sh "Eesti põhikooli lõpetaja ja tema eakaaslane teistes riikides" (Tallinn, 1995), olnud raamatute retsensent ja saatesõnade autor, "Haridusleksikoni" (Tallinn, 2013) koostamise töögrupi liige.
Neville Cenac
Emmanuel Neville Cenac (sündinud 24. oktoobril 1939) on Saint Lucia poliitik, alates 12. jaanuarist 2018 Saint Lucia kindralkuberner. Ta oli aastatel 1987–1992 riigi välisminister ning aastatel 1992–1997 senati president.
Aastal 2018 pälvis ta ordeni Order of St Michael and St George ja Saint Lucia ordeni.
Faasantuvi
Levik
Faasantuvi on levinud Uus-Guineal ja selle lähisaarte vihmametsades. Ta elab enamasti künklikul ja kergelt mägisel maastikul.
Süstemaatika ja välimus
Faasantuvi sugulus teiste tuvilastega on ebaselge. Ta eraldatakse omaette alamsugukonda. Tema teaduslik nimetus viitab sarnasusele traplastega (Otidae). Nii välimuse kui ka kohastumise poolest maapinnal elamiseks sarnaneb ta faasanitega (külgedelt kokkusurutud saba, ümarad tiivad). Kuna Uus-Guineal elab faasanlastest ainult 3 liiki vutte, täidab faasantuvi seal nurmkanade ja väikeste faasanite ökoloogilist nišši, aga kroontuvi täidab suurte faasanite, metsislaste ja kalkunite ökoloogilist nišši.
Arnold Meri
Arnold Meri (1. juuli 1919 Tallinn – 27. märts 2009 Tallinn ) oli eestlasest II maailmasõja veteran ja Eesti NSV poliitikategelane. Arnold Meri on maetud Tallinna Liiva kalmistule.
Meri-Liis Laherand
Meri-Liis Laherand (sündinud 20. novembril 1951) on eesti psühholoog, lastekirjanik ja tõlkija.
Faasantuvi
Süstemaatika ja välimus
Faasantuvisid on neli alamliiki, mis erinevad üksteisest peamiselt väikese tuti olemasolu või puudumise ja kukla värvuse järgi. Kaks tuntuimat alamliiki on roheka kuklaga O. n. nobilis Uus-Guinea lääneosas ja valge kuklaga O. n. aruensis Indoneesiale kuuluvatel Aru saartel. Ülejäänud kaks alamliiki on halli kuklaga O. n. cervicalis Uus-Guinea idaosas ja musta kuklaga O. n. insularis Fergussoni saarel. Faasantuvi elab kuni 1600 m kõrgusel merepinnast.
Arnold Meri
Ta oli esimene eestlasest Nõukogude Liidu kangelane. 2000. aastatel anti ta kohtu alla süüdistatuna genotsiidis eestlaste vastu (märtsiküüditamine).
Faasantuvi
Süstemaatika ja välimus
Faasantuvi on kuni 50 cm pikk ja kaalub umbes pool kilo. Faasantuvi sulestik on üldiselt must ning läigib lillakalt või rohekalt. Tiivad on kastanpruunid, nokk ja silmad on punased, jalad kollased. Pea näeb välja nagu tüüpilisel tuvil. Sabasulgi on 20–22. Sugulist dimorfismi ei esine.
Meri-Liis Laherand
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli psühholoogina.
Arnold Meri
Lapsepõlv ja karjääri algus
Arnold Mere isa oli eestlane Konstantin Meri ja ema Peterburi saksa kaupmehe tütar Olga Danndorff. 1926. aastal emigreerus perekond isa ettevõtmisel Eestist Jugoslaaviasse, kus asus Nõukogude Venemaalt pärast Vene kodusõda lahkunud ja organiseerunud valgekaartlaste keskus. Arnoldi isa töötas Jugoslaavias kokana ja ema majateenijana.
Faasantuvi
Eluviisid
Faasantuvi on väga peiduline lind, ta sööb seemneid ja mahalangenud puuvilju, samuti putukaid ja nende vastseid. Ta lendab väga harva. Laulu kirjeldatakse fraasiga "k-o-o-o-o". Faasantuvi pesitseb üksi või paarina. Pesa rajab ta puude ja põõsaste alla maapinnale või nende alumistele okstele, valmistades selle peentest raagudest, ja muneb ainult ühe kreemikasvalge muna, mida haub 23–26 päeva. Pojad lennuvõimestuvad 28–30 päeva vanuselt.
Arnold Meri
Lapsepõlv ja karjääri algus
Jugoslaavias ristiti Arnold vene õigeusu kommete kohaselt ning ta sai uue õigeuskliku nime Adrian. Ta lõpetas vene algkooli Skopjes ja 1938. aastal vene-serbia gümnaasiumi Belgradis. Pärast gümnaasiumi lõpetamist siirdus A. Mere pere tagasi Eestisse ning Arnold asus tööle F. Krulli masinatehasesse treialiõpilasena, varsti aga kutsuti ta aega teenima Eesti kaitseväkke auto-tankirügementi. 1940. aasta juulis valiti ta Tallinna komsomoliorganisatsiooni linnakomitee koosseisu. ELKNÜ Keskkomitee ülesandel juhtis sõdurite bürood, mille ülesanne oli luua komsomoliorganisatsioonid sõjaväeosades. Pärast Eesti Kaitseväe likvideerimist ja väeosade liitmist Punaarmeega saadeti Arnold Meri 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse 415. sidepataljoni õpperoodu politruki asetäitjaks.
Tegevus Teise maailmasõja ajal
Teise maailmasõja alguses taganes Meri koos 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse väeosadega Porhovi piirkonda, kus kaitselahingutes sai 415. sidepataljoni raadioroodu politruki asetäitjana Porhovi lähedal lahingus neli korda haavata. Ametliku versiooni järgi jätkas ta kaitse organiseerimist ning sai selle eest Nõukogude Liidu kangelase aunimetuse, mis anti talle NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 15. augustil 1941. 1949. aastal sai Meri Lenini ordeni.
Meri-Liis Laherand
Teosed
Laherand, Meri-Liis 2008. Kvalitatiivne uurimisviis. (Jüri Orn, saateks.) Tallinn.
Arnold Meri
Tegevus Teise maailmasõja ajal
Teise maailmasõja lõpetas Meri staabitööl, 8. Eesti Korpuse staabis, korpuse poliitosakonna ülema asetäitjana komsomolitöö alal.
Alternatiivsed versioonid autasustamise teemal
Ajakirjanikud Pekka Erelt ja Mihkel Kärmas, kelle uurimistööd põhinevad toonaste sündmuste tunnistaja Kustav Sepaste mälestustel, on seisukohal, et Arnold Mere kangelaslugu on fiktsioon, mis oli tingitud sellest, et tegelik kangelane ei olnud ideoloogiliselt nii sobiv.
Mitme tunnistaja sõnul anti sõja päevil Nõukogude Liidu kangelase nimetus pahatihti pigem lähtudes poliitiliselt laitmatust taustast kui tegelikest sangaritegudest. Arnold Meri oli esimene eestlane, kes sai Punaarmee 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse võitlejana Nõukogude Liidu kangelase nimetuse 22. laskurkorpuse staabi kaitselahingu juhtimise eest 17. juulil 1941. Meri osales küll lahingus ja sai neli korda haavata, aga tegelikult juhtis lahingut Arnold Isotamm. Pärast sõja lõppu väidetavalt pihtis Isotamm oma kolleegidele, et talle oldi juba valmis medalit rinda panema, kui selgus, et ta oli enne sõda Eesti kaitseväe ohvitser. Orden ja kangelase aunimetus anti hoopis väeüksuse komsomolisekretärile Arnold Merele.
Kustav Sepaste mälestuste järgi juhtis kaitselahingut tegelikult kapten Georg Loog, kuid endise Eesti Vabariigi ohvitserina ja parteituna ei kõlvanud ta kangelaseks.
Tegevus pärast Teist maailmasõda
pisi|Meri annab intervjuud Tallinna Saksa vägedest vabastamise 64. aastapäeval Pärast Teist maailmasõda kuulus Meri ELKNÜ Keskkomitee esimese sekretärina Eesti NSV Siseministeeriumi Hävituspataljonide keskstaapi koos tuntud kommunistide Nikolai Karotamme, Aleksander Resevi, Boris Kummi ja Arnold Veimeriga.
Arnold Meri oli 1949. aastal EK(b)P Keskkomitee liige (1948–1950), ÜLKNÜ Keskkomitee liige ja ELKNÜ Keskkomitee esimene sekretär (1945–1949).
1951. aasta detsembris parteisiseste repressioonide käigus jäeti ta ilma sõjaväelistest autasudest ja Nõukogude Liidu kangelase tähest ning vahistamist kartes lahkus Mägi-Altaisse, kus töötas kuni rehabiliteerimiseni 1956. aastal.
Meri lõpetas 1959 NLKP KK Kõrgema Parteikooli ning sai 1961. aastal Eesti NSV haridusministri asetäitjaks. Ta oli NSV Liidu Ülemnõukogu teise koosseisu liige. 1985–1990 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige.
Meri ei ole kunagi varjanud, et tema hinnangul oli Nõukogude võim maailma parim riigikord. Ta on ka väljendanud seisukohta, et omas ajas võis küüditamine olla võimu õigustatud reaktsioon rahva vaenulikule suhtumisele.
Kriminaalasi
1995. aastal algatati kriminaalasi Eestis toimunud küüditamiste uurimiseks.
Lääne ringkonnaprokuratuuri prokurör Sirje Hunt väitis: "Meil on kindlaid tõendeid, et Meri osales aktiivselt Hiiumaal küüditamise ettevalmistamisel ja aitas julgeolekuorganitel seda läbi viia. Partei volinikuna oli ta üks operatsiooni koordinaatoritest, kes saabus Hiiumaale ülesande täitmiseks kohale juba nädalapäevad enne 25. märtsi." Hunt ootas kohtusse 80 tunnistajat.
Kohtuprotsess tema üle algas 20. mail 2008 Kärdlas. Lõpuni kohtuprotsess ei jõudnud Meri surma tõttu 2009. aasta märtsis.
pisi|Arnold Meri koos [[Johan Bäckmaniga]] Kohtus Meri ennast süüdi ei tunnistanud. Nii enne kui pärast kohtuprotsessi algust oli ta seisukohal, et tal oli nendes sündmustes passiivne roll. "On ju selge, et ma osalesin Hiiumaal toimunud küüditamises. Ainult mitte selles rollis, mida mulle süüks pannakse. Uurimine on kestnud 12 aastat ning seda on kajastatud meedias alates 1988. aastast. Kohe alguses ma rääkisin siiralt, varjamata, kuidas see oli."
"Tänane süüdistusakt ei sisalda ühtegi uut sõna võrreldes sellega, mis oli teada 19 aastat tagasi. 1949. aastal olin ma Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee volinik ja pidin kontrollima seaduse järgimist väljasaatmisel. Muidugi olid kõne all tolle aja seadused, mitte praegused," rääkis Meri 2007. aasta augusti lõpus mitmes Eesti ajakirjandusväljaandes.
Mõni aasta varem oli ta oma passiivset rolli pisut lähemalt selgitanud. Tema sõnul pidi ta parteivolinikuna Hiiumaal kontrollima, et julgeolek suhtleks küüditavatega korrektselt, ei ületaks oma volitusi ja et inimestel oleks kaasavõetava vara pakkimiseks piisavalt aega.