cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti Ornitoloogiaühing
Nõukogu
EOÜ nõukogusse kuuluvad augustist 2021 Leho Luigujõe, Marko Mägi, Art Villem Adojaan, Antti Karlin, Olev Lüütsepp, Tiiu Tali, Elle-Mari Talivee, Indrek Tammekänd, Aarne Tuule, Tarvo Valker, Peep Veedla. Nõukogu on valitud kolmeks aastaks.
Komisjonid ja töörühmad
EOÜ juures tegutseb neli komisjoni (Eesti linnuharulduste komisjon, Eesti linnunimetuste komisjon, linnukaitsekomisjon, seirekomisjon) ja kaks töörühma (röövlinnutöörühm, kahlajatöörühm).
Eesti linnuharulduste komisjon loodi 1977. aastal, sisuline töö algas 1980. aastal. Komisjon kinnitab Eestis kohatud uute ja haruldaste linnuliikide vaatlused ning peab Eesti linnuliikide nimekirja.
Liikmed
EOÜ-s on 2021. aasta lõpu seisuga 649 liiget.
Auliikmed
EOÜ auliikmeteks on valitud Mait Zastrov (1991), Lemming Rootsmäe (1991), Johannes Lepiksaar (1991), Ilse Rootsmäe (1991), Eduard von Toll (1991), August Mank (1991), Olav Renno (1992), Joann Kallas (1992), Aino Kumari (1992), Linda Metsaorg (1997), Fred Jüssi (1997), Lars Arvid Aksel von Haartman (1998), Jānis Vīksne (1998), Endel Edula (1998), Vilju Lilleleht (1999), Ruth Ling (1999), Tiit Randla (2000), Pertti Saurola (2003), Ilkka Stén (2003), Eet Tuule (2003), Johanna Elizabeth Winkelman (2005), Taivo Kastepõld (2011), Mart-Olav Niklus (2011), Jüri Keskpaik (2012), Eve Mägi (2013), Raivo Mänd (2015), Andres Kuresoo (2015), Aivar Leito (2015), Toomas Jüriado (2018), Mall Hiiemäe (2018), Ene Viht (2018), Asko Lõhmus (2021), Andres Kalamees (2021), Agu Leivits (2021).
Tegevus
1983. aastal hakati tegema Eesti haudelinnustiku punktloendust.
1995. aastast valib EOÜ aasta lindu.
2002. aastal korraldas EOÜ koos Eestimaa Looduse Fondi ja Tele2-ga üleeuroopalise linnulaulude võistluse Birdeurovision 2002.
Boudewijn Zenden
Boudewijn Zenden (sündinud 15. augustil 1976 Maastrichtis) on Hollandi endine jalgpallur ja praegune jalgpallitreener. Ta on mänginud kaitsja ja poolkaitsjana.
Zenden võitis PSV Eindhoveniga 1997. aastal Eredivisie ja tuli Barcelonaga 1999. aastal Hispaania meistriks.
Klubikarjäär
Jalgpalli hakkas Zenden mängima Maastrichti klubis Leonidas. Profidebüüt toimus PSV Eindhoveni ridades 28. augustil 1994.
Hiljem mängis ta ka Barcelonas ja Chelseas, 2003. aastal siirdus Middlesbrough'sse, kus mängis 2005. aastani.
2004. aasta märtsis lõi ta Middlesbrough' meeskonnas värava Inglismaa liigakarika finaalkohtumises Bolton Wanderersiga, aidates Middlesbrough'il võita esimese suure karika klubi ajaloos.
Veel on ta mänginud ka Liverpoolis, Marseille's ja Sunderlandis.
Koondisekarjäär
Hollandi koondises mängis ta esimest korda 30. aprillil 1997, kui võõrsil alistati San Marino tulemusega 6:0.
Koondises mängis Zenden 54 korda ning lõi 7 väravat. Ta kuulus Hollandi koondisse 1998. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2000. ja 2004. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
‘Ubaydi ajajärk
pisi|Ubaidi asulad kaardil koos arvatava üleujutuse alaga pisi|Sumeri, akadi ja Eelami kaart Ubaidi ajajärgul ‘Ubaydi ajajärk on arheoloogiline ajajärk Mesopotaamias, mis on saanud nime Al-‘Ubaydi küla ehk Tell al-Ubaidi asulakoha järgi.
Umbes 5850 eKr saabusid Eufrati ja Tigrise suudmealale piki Tigrise jõge noorema kiviaja maaharijad, kes tõid endaga Samarra kultuuri mõjusid. Tollal ulatus Pärsia laht märksa kaugemale sisemaale kui tänapäeval ja Tigris ei suubunud Eufrati jõkke, vaid mõlemal jõel oli oma suue merre. Kumbki jõgi ei voolanud alamjooksul oma tänapäevases sängis ja mõlemad moodustasid suudmes delta.
Järgnenud Hadji Muhammedi kultuuri ajal leiutati niisutuskanalid ning arvatavasti sai enamik sumeri asulaid sel ajal nime. Umbes aastail 5300–4750 saabusid Ubaidi kultuuri alale piki Eufrati jõge akadi semiidid.
5. aastatuhandel eKr sulasid Mesopotaamias arvukad kultuurid kokku vähesteks. Tekkis palju ajajärgule nime andnud Ubaidi sarnaseid suuri külasid. Sel ajal tekkisid esimest korda kaubandus, ebaisikulised suhted inimeste vahel (ühiskond) ja sotsiaalne kihistumine. Ehitati esimesed jumalanna Ninhursagi templid. Ubaidi ajajärgul leiutati ratas, mida kasutati esialgu potikedrana.
Ubaidi ajajärgu keraamikale on iseloomulik geomeetriline ornamentika.
Keraamika järgi eristatakse Ubaidi ajajärgus 5 perioodi:
Neile järgneb Uruki ajajärk.
Suurimaks asulaks kasvas Eridu, kus elas umbes 4000 inimest.
Nathalie Skowronek
pisi|Nathalie Skowronek Nathalie Skowronek (sündinud 1973. aastal Brüsselis) on Belgia kirjanik.
Nathalie Skowronek õppis ülikoolis kirjandust ning on töötanud kirjastaja ja loovkirjutamise õpetajana.
Tema esikromaan "Karen ja mina" ("Karen et moi") ilmus 2011. aastal.
2020. aastal võitis ta oma romaani "La carte des regrets" eest Euroopa Liidu kirjandusauhinna.
Nordhausen
thumb|Vaade Nordhauseni toomkirikule Nordhausen on linn Saksamaal Tüüringi liidumaal, Nordhauseni kreisi keskus.
Linn jaguneb 12 linnaosaks.
Loodus
Nordhausen asub Harzi mägede lõunajalamil 189 meetrit üle merepinna. Linnast voolab läbi Helme jõgi, mis suubub Unstruti, see omakorda Saale jõkke, see Elbesse ja viimane Põhjamerre.
Transport
Raudteed pidi saab linnast sõita ida poole Sangerhauseni ja Eislebeni kaudu Hallesse, lõuna poole Sondershauseni kaudu Tüüringi keskusse Erfurdi ning lääne poole Leinefelde ja Heiligenstadti kaudu Kasselisse.
Maanteed mööda saab linnast sõita sinna, kuhu raudteedki pidi, lisaks põhja suunas Wernigerode kaudu Braunschweigi ja Halberstadti kaudu Saksi-Anhalti keskusse Magdeburgi.
Ajalugu
Nordhausenit on esmamainitud 13. mail 927 Saksa kuninga Heinrich I välja antud ürikus. Linnaõigused sai asula 13. sajandil, pakutud on mitut aastaarvu. 1430 astus Nordhausen Hansa Liitu. 1500 sai ta osaks Alam-Saksi ringkonnast. 1523 jõudis linna reformatsioon ja samal aastal viibis linnas Thomas Müntzer. Pärast 1648 sõlmitud Vestfaali rahu läks Nordhauseni ümbrus üldiselt Brandenburgile, ehkki Nordhausen jäi sõltumatuks.
2. augustil 1802 hõivasid linna Preisimaa kuningriigi väed ja linn kaotas sõltumatuse. Ta sai osaks 1807 loodud Vestfaali kuningriigist, pärast Napoleoni langust ühendati 1816 Preisimaa Saksimaa provintsiga.
1866 sai linn raudteeühenduse, kõigepealt ida pool asuva Hallega.
Teise maailmasõja ajal paiknes Nordhauseni külje all Mittelbau-Dora koonduslaager, mis pakkus tööjõudu Nordhauseni kesklinnast 3 km kaugusel oleva Kohnsteini mäe sisemuses olevale V-2 rakettide tehasele. 24. augustil 1944 pommitas USA lennuvägi Nordhauseni lennuvälja. 3. ja 4. aprillil 1945 hukkus Suurbritannia õhurünnakus 8800 inimest, neist 1500 haiget sõjavangi haiglas, ja hävis kolmveerand linnast. 11. aprillil 1945 hõivas linna USA sõjavägi ja 2. juulil Punaarmee.
18. juulil 1945 asutas Nõukogude juhtkond Rabe instituudi, et arendada V-2 põhjal Nõukogude raketitehnikat. 1946. aasta mais allutati see Nordhauseni Instituudile. 22. oktoobril 1946 toimus operatsioon Osoaviahim, mille käigus küüditati 10 000 – 15 000 saksa teadlast, inseneri ja nende pereliiget NSV Liitu. Paljud jäid sinna kuni 1950. aastate alguseni.
Ajal, mil Saksamaa oli jagatud, kuulus Nordhausen Saksa DV-sse Erfurdi ringkonda, pärast Saksamaa taasühendamist Tüüringisse.
Nordhausenil on neli sõpruslinna: Beit Shemesh (Iisrael), Bochum (Saksamaa), Charleville-Mézières (Prantsusmaa) ja Ostrów Wielkopolski (Poola).
thumb|Rolandi kuju Nordhauseni raekoja ääres
Kultuur
Nordhauseni Püha Risti katedraali ajalugu ulatub 10. sajandisse. 1220 muudeti see kirikust katedraaliks. Katedraalil on hilisgooti stiilis lööv, aga tornid, krüpt ja ristikäik on romaani stiilis.
14. sajandil rajati Peetruse kirik, mis hävis 1945. Kirikust on säilinud üks torn, mida kutsutakse Peetruse torniks.
17. sajandil rajati raekoja välisseina äärde Rolandi kuju. Seda kuju peetakse linna sümboliks.
Meyenburgi kunstihoone on 20. sajandi algul rajatud juugendstiilis villa, milles asub väike kaasaegse kunsti muuseum.
Nordhauseni teater rajati 1917.
Nordhausen oli Saksamaa närimistubaka tootmise keskus. Linn on tuntud ka viina tootmise poolest.
Nordhausenis on rakenduskõrgkool, mis pakub bakalaureuse- ja magistriõpet ärijuhtimise, haldusjuhtimise ja majandusteaduse alal.
Levandi meri
Levandi meri [lev'andi] on Vahemere idapoolseim osa (Levandi) ranniku lähedal.
thumb|500px|tühi|Levandi meri on kaardil tähistatud numbriga 25
Xingu
Jõele plaanitakse 2015. aastaks rajada pais (Belo Monte pais) ja 11 233 MW võimsusega hüdroelektrijaam.
Tibor Benkő
Ta õppis aastatel 1975–1979 Lajos Kossuthi sõjakoolis raketi- ja suurtükivägede ohvitseriks. Aastatel 1985–1988 õppis ta Leningradis M. I. Kalinini nimelises Suurtükiväeakadeemias. Aastatel 2000–2001 täiendas ta end USA-s Ameerika Ühendriikide Maaväe Sõjakolledžis. Aastatel 2004–2006 täiendas ta end personalijuhtimise alal Püha Istváni ülikoolis. Aastatel 2007–2010 oli ta dotorantuuris Miklós Zrínyi Riigikaitseülikoolis; ta kaitses 2. septembril 2010 samas kõrgkoolis doktoriväitekirja.
Ta teenis 6. juunist 2010 kuni 16. maini 2018 Ungari Kaitseväe Peastaabi ülemana.
Malõn
Malõn (ukraina Малин) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Žõtomõri oblastis Korosteni rajoonis. Malõn asub Žõtomõrist umbes 72 km kirdes ja Kiievist ligikaudu 95 km lääneloodes.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Malõni elanikest ukrainlasi 93,23%, venelasi 4,12%, poolakaid 1,10%, tšehhe 0,60%, valgevenelasi 0,32%, juute 0,14%, sakslasi 0,06%, armeenlasi 0,05% ja moldaavlasi 0,05%.
Eesti lastekirjandus
Eesti lastekirjandus on Eestis või eestlaste kirjutatud lastele suunatud kirjandus.
Germaani keeled
Germaani keeled on Indoeuroopa keelkonda kuuluv keelterühm. Neid keeli räägivad germaani rahvad, kes jäid Põhja-Euroopasse Rooma impeeriumi aegadest.
Kõnelejate arvult suurimad germaani keeled on inglise keel ja saksa keel. Olulised on ka hollandi keel, flaami keel ja skandinaavia keeled.
Vanim teadaolev põhjagermaani keelekuju on muinaspõhja keel.
Georg Vain
Aastatel 1921–1923 mängis ta Tallinna Kalevi ja 1924 Tallinna Spordi ridades. Tuli aastatel 1923 ja 1924 Eesti meistriks.
Vain mängis aastatel 1921–1923 kuus korda Eesti koondises. Suri tuberkuloosi.
Lõõdla järv
Lõõdla järv (ka Leedla järv, Lõõdva järv, Leedva järv) on järv Võrumaal Võru vallas. Tegu on tüüpilise orujärvega, mis on mõõtmetelt 98,7 ha suur ja 3,75 km pikk. Selle sügavaim punkt on 8 m allpool veepinda, keskmiseks sügavuseks on 3,9 m.
Järv paikneb Otepää kõrgustiku kaguosas, täpsemalt loode-kagusuunalises Urvaste ürgorus, kus asub ka Lõõdlast loodesse jääv Uhtjärv. Järve kaitseks on moodustatud Lõõdla järve hoiuala.
Kirjeldus
Järve ümber on valdavalt küllaltki vahelduv, ent samas väikeste kõrgusvahedega küngastik, mis on ühtlasi Karula kõrgustiku kirdetiivaks. Ümbruskonna pinnakate erineb paiguti: põhjapool on see enamasti savise koostisega, lõunas ning kagus pigem liivane ja kruusane. Urvaste ürgoru, milles järv paikneb, veerud on Lõõdla ümbruses järsud ning kaetud metsa ja võsaga, järve loodepoolses otsas on ka heinamaad. Samas on ürgoru veerud Lõõdla juures Uhtjärvest madalamad ning jäävad järvest veidi eemale. Järve kaldad on valdavalt lausad, peaasjalikult mudased, ajuti liivased. Loodekallas on kohati järsk, osalt aga esineb seal sarnaselt kagukaldale madalaid soiseid kohti. Kujult on järv pikk (3,75 km) ja kitsas (keskmiselt 285 m), olles lähedal asuvast Uhtjärvest siiski pisut laiem. Lõõdla nõgu on rennikujuline, võrdlemisi vahelduva põhjareljeefiga. Järve keskel asub väiksemõõduline Mususaar. Põhjakaldas asetseb väike laht, mida on kutsutud Abajaks. Järve loodepoolset osa on nimetatud Luhaotsaks (ka Luhaotsa järv), kaguosa Haavajärveks. Keskkoht on madal ja väga kõva põhjaga. Järve põhi on peamiselt kaetud mudakihiga, mis pole samas eriti sügav (keskmiselt umbes 0,3 meetrit). Kallaste lähistel on see ka osalt liivane ning kohati, näiteks järve loodeosas, leidub põhjas suuri kive. Järve sügavaim punkt on 8 m allpool veepinda, keskmiseks sügavuseks on 3,9 m.
Järve voolab mitmeid kraave ning selle loodeossa suubub väike Luhasoo oja. Kagu- ja loodekaldal leidub allikaid, mis on suviti sarnaselt järve voolavate kraavidega võrdlemisi kuivad. Kagupoolset allikate vesi pärineb ilmselt aluspõhja liivakivist. Järve väljavool kulgeb kraavi kaudu Vaabinasse, sealt edasi Antsla jõkke ning Jõgari järve kaudu Väike-Emajõkke. Varem kulges väljavool Lõõdla kaguosas paikneva väikse oja kaudu Võhandu jõkke. Suviti on tavapärane väljavoolu katkemine. Suurveeajal tõuseb järve veepind maksimaalselt 0,5 m jagu, misjärel hakkab liigvesi kaguotsast välja voolama. Kuivematel perioodidel võib veepind alaneda sedavõrd, et keskosa põhi jääb kuivaks ning koolmekoht muutub jalgsi ületatavaks. Hoovusi esineb Lõõdla järve harva.
Lõõdla järve vett on kirjeldatud väheläbipaistva ja kollakasrohelisena. Temperatuuri hüppekihti järves ei esine: pindmiseks veetemperatuuriks mõõdeti 1952. aasta juulis tehtud uuringute ajal 17,5 °C, 6-7 m sügavusel 17,4 °C. Vees on keskmiselt mineraalaineid, vähesel määral orgaanilisi aineid (peamiselt autohtoonsed). Suviti on pinnavee hapnikusisaldus vähenev, sarnane põhjalähedase veekihi hapnikusügavusega. Talviti on põhjalähedane vesi pea täielikult hapnikuvaene ning hapnik koondub pinnalähedastesse kihtidesse. Põhjalähedast veekihti iseloomustab veel mõnevõrra suurem mineraal- ja orgaaniliste ainete sisaldus. Eesti järvede hüdrokeemilise klassifikatsiooni järgi kuulub Lõõdla järv IC rühma.
Taimestik
Ehkki taimestikku esineb järves mahupoolest keskmiselt on äramärgitud selle liigirikkust. 1952. aastal toimunud uuringute ajal tuvastati Lõõdlas 23 liiki suurtaimi, mis hõlmasid järvest umbes kolmandikku ja ulatusid kuni 3,5 meetri sügavusele vee alla. Kaldaveetaimede vööndit on peetud ebaühtlaseks nii liigilise koosseisu kui laiuse poolest: vahelduvalt esinevad selles iseseisvate või segakogumikena näiteks pilliroog (ühtlasi vööndi domineeriv liik, mis ümbritseb ka järve keskel paiknev Mususaart), järvekaisel, sooalss, konnaosi. Ujulehtedega taimesid leidub rohkesti ainult järve kagutipus, mujal puudub see täiesti või esineb vaid üksikute kogumikena kaldaveetaimede vahel. Liikidest esineb järves vesiroos, ujuv penikeel, vesikupp, vähemal määral vesi-kirburohi. Veesisene taimestik moodustab pea kogu kaldajoone ulatuses pideva vööndi, kattes eriti laiaulatuslikult järvepõhja Lõõdla kagutipus. Valitsevaks liigiks on veesiseste taimede puhul vesikatk, selle järel mh kardhein, tähkjas vesikuusk, samuti kaelus- ja läik-penikeel.
Fütoplankton
Fütoplanktoni arvukus oli 1952. aasta mõõtmiste ajal järves keskmine. Sini-, räni- ja rohevetikad olid esindatud üsna võrdse hulga liikidega, algrohevetikaid ja ikkesvetikaid leidus vähemal hulgal. Kokku tuvastati 87 taksonit, nende hulgas 9 planktoniliiki. Avavee planktoni hulgas leidus peamiselt ränivetikaid (Tabellaria fenestrata ja Fragilaria crotonensis), subdominandina leidus nende kõrval ruskvetikat Ceratium hirundinella t. silesiacum. Kaldavöötmes valitsesid eelnimetatud ränivetikate liigid, ent sagedamatena esines sinivetikaid nagu Anabaena hassalii ja Anabaena spiroides.
Loomastik
Lõõdla järve põhjaloomastiku asustustihedust hinnati 1952. aastal keskmiseks, selle põhiosa paiknes 1,5–2,3 m sügavusel, kus leidus kõikide isendirühmade esindajaid. Järve põhjaloomastiku biomassi hinnati kõrgeks. Põhjaloomastikust suurema osa moodustasid surusääsklaste vastsed (55–88%), kellest tihedamalt esines kõigis sügavustes (sh eriti litoraalialal) Chironomus f. l. plumosus ning Procladius. Litoraalis leidus ka Limnochironomus gr. tritomust ja Endochrionomus tendensit. Alates 2,3 m sügavuselt leidus nende kõrval ka klaasik- ja habesääsklaste ning vähemal hulgal väheharjasusside vastseid.
Väheharjasussidest leidus järves üldisemalt rohkemal määral Limnodrilus hoffmeisteri't. Arvukamalt olid esindatud ka vesikakandid, vesilestad, limused (Pisidium, Valvata, Bitynia ja Planorbis) ning ühepäevikuliste vastsed (Caenis horaria, v-o ka Centroptilum).
Kuni Teise maailmasõjani elas soodsate elutingimuste tõttu järves arvukalt jõevähke. 1930. aastatel püüti Lõõdlast keskmiselt 50 000 vähki aastas, millest enamus eksporditi edasi Rootsi. 1950. aastatel märgiti aga populatsiooni märkimisväärset langust. Üheks põhjuseks on peetud järvevees linaleotamist. 1957. aastal avastati Lõõdla kallastelt ohtralt ondatrate söödud vähkide jäänuseid. Järves on esinenud vähkide lapihaigust, samuti on veest leitud jõevähiparasiite Branchiobdella pentodonta ja Branchiobdella astaci.
Zooplankton
Zooplanktoni mahukuse ja liigirikkuse poolest oli Lõõdla samuti võrdlemisi keskpärane. Avaveevöötmes olid suviti valitsevaks aerjalalised (Eudiaptomus graciloides, Mesocyclops oithonoides ja Mesocyclops leuckarti) ja vesikirbulised (Chydorus sphaericus, Daphnia cuculluta, Daphnia cristata, Bosmina c. coregoni ja Diaphansoma brachyurum). Järve kaguosas ehk Haavajärves olid domineerivaks ka keriloomad (Polyarthra, Keratella cochlearis). Lisaks leidus vees vesikirbuline Leptodora kindti ja kalaparasiit Argulus. Talviti on avavees valitsevaks keriloomad Keratella ning aerjalalised Eudiaptomus graciloides ja Cyclops kolensis, vesikirbulisi talviti ei esine. Kaldavöötmes esineb kolme rühma üsna võrdselt: vesikirbulistest peamiselt väike nokik, aerjalalistest Mesocyclops oithonoides ning keriloomadest Polyathra.
Kalastik
Aastatel 1929–1931 alguses toodi järve sisse karpkala (kokku 1250 isendit), koha (250 isendit), peipsi siiga (30 000 maimu) ja jõeforelli (1000 maimu), mõnedel andmetel ka säinast. 1952. aastal hindasid teadlased, et sissetoodud liigid (mööndavalt v.a. koha) ei suutnud järves püsivalt elutsema jääda. 1961. aastal lasi kolhoos "Linda" järve kokre (200 isendit, v-o hõbekokre), peledit (50 000 isendit) ja haugi (750 000 vastset), 1962. aastal lisaks klaasangerjat (80 000) ning 1963. aastal peipsi siiga (5000 vastset).
1952. aasta seisuga oli valitsevaks kalaliigiks latikas. Tema järel esines särge, ahvenat, haugi, kiiska, koger, hinki ja vingerjat. Enne Teist maailmasõda leidus Lõõdlas ka suurel hulgal linaskeid, kuid hilisem lõhkeainetega kalapüüdmine on nende arvukust kärpinud. Mõnedel andmetel elutsevat järves ohtralt mudamaimu.
Järvel on pidevalt kalastatud.
Linnustik
Lõõdlat on nimetatud tuttpüti-tüüpi järveks. 1952. aasta mõõtmiste ajal pesitseski seal üks paar tuttpütte ja mitmeid kõrkja-roolinde.
Ajalugu
Järve idakaldal asub kõrgem kink, mille lõunaveerul paikneb maakividest kalme, mis on rahvapäraselt tuntud kui Kirikuase ja Kabelimägi. Kalmekivide vahele on maetud surnuid koos hauapanustega. Kivikalme on paiguti 0,5–0,75 m kõrgune.
Vanemates allikates esineb nimekujusid Ledla See, Leedla See, Lööt.
Enne Esimest maailmasõda sulges Vaabina mõisnik järve väljavoolu tammiga ning juhtis äravoolava vee kraavi kaudu ümber oma mõisasse. Selle tagajärjel tõusis Lõõdla veepind, mis põhjustas järveäärsete talude heinamaadel üleujutuse. Talupojad andsid mõisniku kohtusse ning selle tulemusel vähendati tammi kõrgust umbes meetri võrra.
22.–24. juulil 1952 toimusid järve teaduslikud süvauuringud. Nende ajal elas järve kallastel ja läheduses mõnikümmend peret Mäekülä ja Majala küladest ning Vaabina asundusest. Järves leotati vähesel määral linu ning selle ääres olid kolhoosi "Linda" karjamaa. Lisaks piirnesid järvega Sõmerpalu sovhoosi ja kolhoosi "Pioneer" maavaldused. Väljavoolul, ca 3 km kaugusel, asus järvevett kasutav Vaabina koorejaam. Piimatööstuse tamm mõjutas ka järve veetaset.
Rahvaluule
Rahvaluules esineb Lõõdla järv seoses "vanasti" selle kaldal paiknenud kirikuga, mis "sõja ajal" hävis. Kiriku kell paiknevat jätkuvalt järve põhjas.
Valencia CF
Valencia Club de Fútbol, SAD on Hispaania jalgpalliklubi, mis tegutseb Valencias. See mängib Hispaania kõrgliigas La Liga.
Dulce Maria Cardoso
Dulce Maria Cardoso (sündinud 1964) on Portugali kirjanik.
Valencia CF
1919. aastal asutatud Valencia CF on Hispaania üks läbi aegade edukamaid jalgpalliklubisid, olles tulnud kuuel korral Hispaania meistriks ning võitnud kaheksa Hispaania karikat ja ühe Hispaania superkarika.
Kahel hooajal järjest – 1999–2000, 2000–01 – jõudis Sevilla Meistrite Liiga finaali, kuid kaotas mõlemal korral. Aastatel 1980 ja 2004 on Sevilla võitnud UEFA Superkarika ning korra UEFA karikavõitjate karika (hooajal 1979–80) ja UEFA karika (hooajal 2003–04).
Dulce Maria Cardoso
Ta sündis Portugalis, kuid veetis esimesed eluaastad Angolas Luandas. Pere kolis tagasi Portugali 1975. aastal pärast Portugali kolooniate iseseisvumist. Cardoso õppis Lissaboni ülikoolis õigusteadust ning töötas enne täiskohaga kirjanikuks hakkamist juristina. Romaani Os Meus Sentimentos eest võitis ta 2009. aastal Euroopa Liidu kirjandusauhinna.
Valencia CF
Valencia suurim rivaal on Villarreal.
Valencia CF kodustaadion on Mestalla staadion, mis mahutab 48 600 pealtvaatajat.
Praegune meeskond
''Seisuga 1. veebruar 2022''
Pierre van Hooijdonk
Pierre van Hooijdonk (sündinud 29. novembril 1969 Steenbergenis Hollandis) on endine jalgpallur, ründaja. Ta on tuntud karistuslöögide sooritamise poolest.
Pierre van Hooijdonk lõpetas mängijakarjääri 13. mail 2007, Feyenoordi 1:1 viigimängus Groningeni vastu. Sel mängus lõi ta karistuslöögist värava juba kaheksandal mänguminutil.
Isiklikku
Pierre Van Hooijdonk on 193 cm pikk.
Sündinud 5. oktoobril
''Siin loetletakse 5. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Comedy Central
Comedy Central on Ameerika Ühendriikide komöödiakanal. 2006. aastast on käivitunud Euroopa riikide kohalikud versioonid: Poolas, Saksamaal, Madalmaades, Itaalias, Ungaris, Rootsis, Ühendkuningriigis ja Iirimaal. 1. aprillil 2009 käivitus ka Uus-Meremaa versioon.
Allsvenskan
Allsvenskan (täisnimega Fotbollsallsvenskan) on Rootsi klubijalgpalli kõrgeim liiga. Liigas on alates 2008. aastast 16 meeskonda ning hooaja jooksul mängivad kõik klubid omavahel kaks korda (kodus ja võõrsil). Alates 1993. aastast kuulutatakse liiga parim meeskond automaatselt Rootsi meistriks jalgpallis ning võitjaklubile antakse Lennart Johanssoni karikas.
Allsvenskani esimene hooaeg oli 1924–1925 ning siis tuli võitjaks GAIS. Esimest korda sai liiga Rootsi meistrisarja staatuse 1930–1931 hooajal. Aastatel 1982–1990 jätkasid liigahooaja parimad meeskonnad väljalangemissüsteemis mängitaval turniiril, et selgitada välja meister. Hooaegadel 1991 ja 1992 jagati pärast liigakohtumiste mängimist meeskonnad Meistrisarja (Mästerskapsserien) ja Kvalifikatsioonisarja (Kvalsvenskan). Meistrisarja klubide hulgast selgus Rootsi meister ja Kvalifikatsioonisarja meeskonnad võitlesid liigasse püsimajäämise nimel.
Kokku on Rootsi meistriks tulnud 16 klubi. Kõige edukam on 25 võiduga Malmö FF. Järgnevad 13 võiduga IFK Göteborg ja IFK Norrköping.
Klubid
2023. aasta hooajal mängivad liigas järgmised 16 klubi:
Meistrid
Aastatel 1982–1992 selgitati Rootsi meister sellele järgneva play-off-turniiri käigus.
Viljui
thumb Viljui (vene Вилюй, jakuudi Бүлүү (Bülüü)) on jõgi Aasias Siberis. Pikkus 2650 km.
Lähtub Kesk-Siberi kiltmaalt. Ülemjooksul voolab rahulikult soisel tasandikul. Keskjooksul itta voolates läbib kuristikke ja kärestikke. Alamjooksul laskub Kesk-Jakuutia tasandikule, voolab rahulikult laias orus itta. Suubub vasakult Leenasse.
Marc Overmars
Marc Overmars (sündinud 29. märtsil 1973 Emstis) on Hollandi endine jalgpallur, vasakpoolkaitsja ja vasakäär.
Overmars tegi oma esimese mängu profina 2. märtsil 1991 Hollandi esiliiga klubis Go Ahead Eagles.
Esimese mängu Hollandi koondises pidas ta 24. veebruaril 1993 Türgiga, kui võideti 3:1. Oma viimase mängu koondises ja ka profina pidas ta 30. juunil 2004 Euroopa meistrivõistluste poolfinaalis Portugaliga, kui tuli vastu võtta 1:2 kaotus. Koondises pidas Overmars 86 mängu ja lõi 17 väravat.
Vähim elujõuline toode
Iduettevõtluses peetakse vähimat elujõulist toodet esimeseks sammuks investoritega läbirääkimiste alustamisel ning selle loomine on ettevõtlusele orienteeritud häkatonide tüüpiliseks eesmärgiks.
Summer Make Good
"Summer Make Good" on Islandi ansambli múm album. See anti välja plaadifirma Fat Cat poolt 2004. aastal.
Piiratud tiraažiga esitlusväljaanne
28. juunil 2004 avaldati albumist "piiratud tiraažiga esitlusväljaanne" (FATCD26B): kõvade ehiskattega kaantega joonistusi sisaldav raamat, mille tagakaane sisse on asetatud CD.
Eralduvate muutujatega esimest järku diferentsiaalvõrrand
Eralduvate muutujatega esimest järku diferentsiaalvõrrandiks nimetatakse diferentsiaalvõrrandit, millele saab anda kuju f1(y)dy=f2(x)dx. Niisuguse võrrandi kumbki pool on ühest muutujast sõltuva avaldise korrutis selle muutuja diferentsiaaliga. Võrrandi teisendamist sellisele kujule nimetatakse muutujate eraldamiseks.
Ulf Kristersson
Alates 2017. aastast on ta Mõõduka Koalitsioonipartei juht ja oli kuni valitsusjuhiks saamiseni opositsiooniliider. Kristersson oli Riksdagi liige 1991–2000 ja 2014–2022. Aastatel 2010–2014 oli ta sotsiaalminister.
Eralduvate muutujatega esimest järku diferentsiaalvõrrand
Et lahendada eralduvate muutujatega diferentsiaalvõrrandit, on vaja eraldada muutujad ja pärast seda võtta võrrandi mõlemast poolest integraal.
Ulf Kristersson
Elukäik
Aastatel 1983–1984 läbis Kristersson ajateenistuse.
Eralduvate muutujatega esimest järku diferentsiaalvõrrand
Näide 1
Lahendada võrrand
Ulf Kristersson
Elukäik
Aastatel 1988–1992 juhtis ta moderaatide noorteühendust. 1992. aastal kaotas ta koha kolme häälega hilisemale peaministrile Fredrik Reinfeldtile. Kristerssonis nähti moderaatide neoliberaalsema tiiva esindajat, Reinfeldtis konservatiivsema tiiva esindajat.
Eralduvate muutujatega esimest järku diferentsiaalvõrrand
Näide 1
Lahendus:
Ulf Kristersson
Elukäik
Tal on majandusteaduste kraad Uppsala Ülikoolist.
Eralduvate muutujatega esimest järku diferentsiaalvõrrand
Näide 1
Muutujate eraldamiseks korrutame võrrandi mõlemad pooled dx-iga
, kus märk tähendab "Siit järeldub".
Järgnevalt integreerime vasakut poolt muutuja y, paremat poolt aga muutuja x järgi. Ehk teisisõnu võtame võrrandi mõlemast poolest integraali.
Ulf Kristersson
Elukäik
2000. aastal suundus Kristersson parlamendist erasektorisse, kus töötas kommunikatsiooni valdkonnas.
Eralduvate muutujatega esimest järku diferentsiaalvõrrand
Näide 1
, ning saame
Ulf Kristersson
Elukäik
Pärast 2002. aasta valimisi hakkas ta kaasa lööma omavalitsuse taseme poliitikas, tegutsedes algul Strängnäsi vallas ja hiljem Stockholmi linnas.
Eralduvate muutujatega esimest järku diferentsiaalvõrrand
Näide 1
Vastus: Võrrandi üldlahend on.
Ulf Kristersson
Elukäik
Aastatel 2010–2014 oli ta Fredrik Reinfeldti valitsuses sotsiaalminister, pärast seda Riksdagi liige.
2017. aasta 1. oktoobril valiti ta aasta enne üldvalimisi moderaatide juhiks.
2018. aasta Riksdagi valimiste järel tegi spiiker Andreas Norlén Kristerssonile ettepaneku valitsuse moodustamiseks, kuid Kristerssoni peaministrikandidatuur ei saanud Riksdagis vajalikku toetust. Pärast neljakuist valitsuskriisi jätkas peaministrina sotsiaaldemokraat Stefan Löfven.
Eralduvate muutujatega esimest järku diferentsiaalvõrrand
Näide 2
Lahendada võrrand tingimusel, et x=5 puhul y=10.
Ulf Kristersson
Isiklikku
Kristersson abiellus 1991. aastal Birgitta Ediga. Paaril on kolm Hiinast adopteeritud tütart.
Eralduvate muutujatega esimest järku diferentsiaalvõrrand
Näide 2
Lahendus: Muutujate eraldamiseks jagame võrrandi mõlemad pooled korrutisega xy.
, kus tähendab "Siit järeldub".
Konstandi lisamine paremale poolele kujul kergendab potentseerimist. Pärast potentseerimist saame üldlahendi:
Erilahendi leidmiseks määrame konstandi C, milleks asetame saadud üldlahendisse algtingimused x=5 ja y=10 ning saame:
Vastus: Otsitav erilahend on y=2x
Näide 3
Lahendada võrrand y'=2(y-3), kui x=0 puhul y=4.
Lahendus: Kirjutame y' kujul ning saame. Nüüd eraldame muutujad korrutades võrrandi mõlemad pooled läbi avaldisega ning saame
märk \Rightarrow tähendab "siit järeldub. Järgnevalt integreerime võrrandi vasakut poolt muutuja y, paremat poolt muutuja x järgi:
, saame
.
Logaritmi definitsiooni põhjal, millest.
Leiame C väärtuse, arvestades algtingimusi:
Vastus:otsitav erilahend on
Näide 4
Lahendus: on teada, et puutuja tõus on joone võrrandi tuletis. Seda teadmist kasutades saame diferentsiaalvõrrandi ehk. Eraldame muutujad korrutades võrrandi mõlemad pooled läbi dx- ga:
, kus tähendab "siit järeldub". Järgnevalt integreerime võrrandi mõlemaid pooli:
ning saame. Nüüd leiame C, pannes avaldisse joone punkti koordinaadid.
Vastus: Joone võrrand on
Näide 5
Riigi sisemajanduse kogutoodang on antud momendil 100 miljardit krooni. Statistiliste andmete analüüsimisel selgus, et iga kümne aastaga suureneb riigi sisemajanduse kogutoodang 1,5 korda. Eeldades, et riigi majanduse kogutoodangu kasv jätkub samas tempos leida:
Lahendus: Tähistame riigi sisemajanduse kogutoodangu käesoleval momendil tähega N ja tähega t aega, mis on möödunud momendist, mil riigi sisemajanduse kogutoodang oli 100 miljardit krooni. Sellisel juhul on riigi sisemajanduse kogutoodangu muutumise kiirus võrdne tuletisega. Kuna eeldasime, et see kiirus on võrdeline sisemajanduse kogutoodangu kasvuga riigis, saame diferentsiaalvõrrandi:, kus k on võrdetegur. Eraldame muutujad korrutades võrrandi mõlemad pooled läbi avaldisega siis saame  integreerime võrrandi mõlemad pooled:
ning saame pärast integreerimist:
, millest. Konstandi C leiame samast võrdusest, arvestades, et t=0 korral N= 100 (miljardit).
Konstandi k leidmisel arvestame aga asjaolu, et t=10 (aastat) Riigi sisemajanduse kogutoodang. Et C=100 saame:
. Seega väljendab riigi sisemajanduse kogutoodangut valem.
Selle valemi abil leiamegi vastused ülesande küsimustele:
Vastus: Riigi sisemajanduse kogutoodang 30 aasta pärast on 337 miljardit krooni; Riigi sisemajanduse kogutoodang kahekordistub 17. aastaga.
Star (laev)
Star on Eesti laevaettevõtte Tallink kiire parvlaev, mis on ehitatud 2007. aastal Aker Finnyardsi Helsingi laevatehases ja mis prahiti 2023. aasta kevadel Iirimaale, kus ta kannab nime Oscar Wilde.
Tehnilised andmed
Star on 186 m pikk ja 27,7 m lai, tema süvis on 6,5 m. Laeva kogumahutavus on 36 249 ja kandevõime 3500 t. Laev on kiire: suudab arendada 27 sõlme. Tema jääklass on 1A.
Laeval on 4 MaK diiselmootorit, millest igaühe võimsus on 12 MW ja koguvõimsus 48 MW.
Laeval on kohti 1900 reisijale. Kajutites on ööbimiskohti 520 reisijale. Lisaks on laeval 2000 rajameetrit autodele ja sinna mahub 450 autot.
Ajalugu
Star teenindab reisijaid aasta ringi kaubamärgi all Tallink Shuttle. Laeva projekt põhineb laeval SeaFrance Rodin, mis ehitati 2001 samas tehases ettevõttele SeaFrance. Esialgu polnud Starile plaanitud reisijakajuteid, hiljem otsustati ehitada kajutid 520 reisijale.
Alates 2007. aasta aprillist sõidab Star liinil Tallinn–Helsingi. Star teeb alates 12. aprillist 2007 kolm edasi-tagasi reisi päevas, sõit kestab kaks tundi. Esialgu kavandati reisi pikkuseks 1 tund ja 50 minutit, aga nii kiireks laev ei osutunud. Täislastis laeva lossimine ja laadimine kestab vähemalt tund, aga üldiselt seisab laev sadamas poolteist tundi.
2008. aastal hakkas sel liinil sõitma lisaks Starile ka Superstar, Tallinki teine kiire parvlaev.
Tallink Grupp sõlmis 6. aprillil 2023 lepingu Iiri ettevõttega Irish Continental Group plc süstiklaeva Star pikaajaliseks prahtimiseks. Alus prahitakse esialgu 20 kuuks võimalusega pikendada lepingut kuni nelja aasta võrra ning ka laev välja osta. Star hakkab sõitma Iirimaa, Ühendkuningriigi ja Prantsusmaa piirkonnas.
Stari 2023. aasta kevade viimane väljumine Läänemerel toimus 1. mai õhtul Helsingist Tallinna. Alates maist 2023 kannab laev nime Oscar Wilde.
Paekivi
pisi|Paekivist rannavallid [[Osmussaarel]] Paekivi ehk paas on settelise tekkega karbonaatkivimi rahvapärane nimetus.
Tuntumad Eesti paekivid on lubjakivi ja dolomiit.
Paekivi on tekkinud mere madalas, rannalähedases osas. Sügavamas meres moodustusid mergel ja domeriit. Tekkelt kuulub paekivi biokeemiliste setendite hulka. Paekivi on kujunenud siinsetes meredes elanud organismide elutegevuse kaasabil. Eesti paekivi on ladestunud Baltika ürgmandrit katnud laugepõhjalises Paleobalti meres 472–417 miljonit aastat tagasi ning on seotud peamiselt Ordoviitsiumi ja Siluri ajastuga. Põhja-Eestis tekkis esialgu glaukoniiti ja raudooide sisaldav paas.
Paekivi mahumass jääb vahemikku 2200–2650 kg/m³.
Kasutamine ehituses
pisi|Paekivist sepikoda [[Eesti Vabaõhumuuseumis. Pärineb Kuusalu kihelkonnast. Ehitatud 18. sajandil]] pisi|Paekivist ehitatud Toompea loss (13.–16. sajand) toetub looduslikule paelavale Paasi on kasutatud iidsetest aegadest saadik kalmete, hoonete ja kindlustuste rajamisel. Paekivist lintvundamendid, postid, keldriseinad, soklid, tugimüürid ja hoonete seinad laotakse mördil, enamasti ebakorrapärase kujuga kividest. Mördi ülesandeks müüritises on üksikute kivide sidumine ja kividele sobiva aseme moodustamine. Paekividest müür laotakse kihtide kaupa ja kihi ulatuses võimalikult ühekõrgustest kividest. Müüriladumise põhireegel on: iga kihi piki- ja põikipüstvuugid peavad olema seotud, st kaetud järgneva kihi kividega. Paekivisid sorteeritakse paksuse järgi piki- ja põikipindkivideks ning täitekivideks. Et piki- ja põikpüstvuugid saaksid nii pind- kui täidisridades seotud, tuleb kivid kihis laduda vaheldumisi- kord pikuti, kord põiki. See tähendab, et pikipüstvuugid seotakse põikikividega ning põikipüstvuugid pikikividega.
Muinas-Eestis kasutati paekivi kaitserajatistes. Näiteks tugevdati linnuste ja kindluste mullast kaitsevalle paekividest kuivmüüritisega. Paekasutuse kõrgperiood oli 13.–15. sajand, kui hakati lupja põletama ja võeti kasutusele lubimört. Kohalikust, tolle aja kohta odavast paekivist ehitati kirik-kindlusi, losse ja kaitsemüüre ning hiljem linnades ka elumaju. Nii on paest osa Eesti tähtsamatest arhitektuurimälestistest, sealhulgas UNESCO maailmapärandi nimekirja kantud Tallinna vanalinn.
Pae ehitusfüüsikalised omadused (madal poorsus ning sellest tulenev liigne soojusjuhtivus) ei vasta kaasaegsetele ehitusmatejalidele esitatavatele nõuetele. Seetõttu kasutatakse meie paremaid paesorte suurtes kogustes ehituskillustiku tootmiseks. Killustikku vajatakse betooni, asfaltbetooni ja raudbetoontoodete valmistamiseks, teedeehitusel ja mitmesugustel muudel ehitustöödel. Killustikku valmistatakse Eestis miljoneid kuupmeetreid aastas. Uusi paekivihooneid ehitatakse aga vähe, mõningal määral kasutatakse paekivi väikemajade vundamentide tegemiseks ja needki kivid on enamasti hangitud vanadest varemetest.
Hola Prõstan
Hola Prõstan (ukraina Гола Пристань, vene Голая Пристань) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Hersoni oblastis, Hola Prõstani rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Hola Prõstan asub Dnepri deltas, Konka jõe ääres.
Paekivi
Kivistised
Biogeense tekke tõttu esineb paekivis kivistisi.
Paekivi Eesti sümboolikas ja kultuuris
pisi|[[Porkuni piiskopilinnuse keskaegne vahitorn, kus tegutseb Paemuuseum ]] Alates 4. maist 1992 on paas Eesti rahvuskivi. Samal päeval avati Porkuni linnuse väravatornis paekivi tutvustav väljapanek, millest nüüdseks on saanud paemuuseum.
Hola Prõstan
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hola Prõstani elanikest ukrainlasi 84,03%, venelasi 13,41%, valgevenelasi 0,52%, armeenlasi 0,49%, moldaavlasi 0,26% ja tatarlasi 0,13%.
Paekivi
Paekivi Eesti sümboolikas ja kultuuris
Eesti kirjanduse ühe suurteose, Anton Hansen Tammsaare viieosalise romaani "Tõde ja õigus" üks läbiv peategelane on Andres Paas, peategelaste seas on ka tema poeg Indrek Paas.
Halli paepinda sümboliseerib hõbedane palk Keila valla vapil.
Maajumal
Maajumal (ka maaisa, maaema) on rahvausundis maakaitsevaim, kellele annetatakse söögi- ja joogiohvreid.
Maajumala austamine toimus peamiselt Lõuna-Eestis, kus see oli osaliselt segunenud uskumusega majahaldjasse. Teda on samastatud ka maa-alustega. Enamasti vastasid maajumalale mitmesugused viljakushaldjad nagu Metsik, Peko jt. Peale maa ristiusku pööramist sakslaste poolt, hakkasid maajumala rolli täitma tasapisi katoliku pühakud, üks kes astus algse maajumala (maaema) asemele oli Neitsi Maarja.
Eestis on maajumala kõrval kasutatud rohkesti ka muudel kujutelmadel põhinevat viljakusmaagiat.
Kõpu jõgi
Kõpu jõgi (ka Saviaru jõgi, Õisu jõgi, Rimmu jõgi, Osju jõgi) on jõgi Viljandi maakonnas Sakala kõrgustikul, Raudna jõe suurim lisajõgi.
Kirjeldus
Kõpu jõgi asub Sakala kõrgustikul, jõe pikkus on 69 km (koos lisaharudega 75,2 km), valgla 399,2 km², langus 80,5 m ja lang 1,3 m/km.
Kõpu saab alguse 104 m kõrgusel Mulgi vallas Ärikülas ja suubub Põhja-Sakala vallas Vanaveski külas 23,5 m kõrgusel vasakult poolt Raudna jõkke 33,2 km kaugusel selle suudmest. Kõpu jõgi on Raudna jõe suurim lisajõgi ja selle valgla moodustab Raudna jõe valglast (1122,5 km²) 36%.
Kõpu jõgi läbib Ainja järve, Turva järve, Õisu järve ja Vanaveski järve. Enne Õisu järve suubuvat Kõpu jõge tuntakse ka Saviaru jõena, järvest lähtuvat Kõpu jõge Õisu või Rimmu jõena ning alamjooksu ka Osju jõena.
Kaitsealustest aladest läbib Kõpu jõgi Ainja maastikukaitseala ja Õisu maastikukaitseala. Jõgi kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Põhi- ja tugi maanteedest ületavad Kõpu jõge Valga–Uulu maantee (truup), Imavere – Viljandi – Karksi-Nuia maantee (Saviaru sild) ja Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee (Puna sild), kõrvalmaanteedest Karksi-Nuia – Anikatsi tee, Sultsi – Abja-Paluoja tee, Heimtali – Uue-Kariste – Abja-Paluoja tee ja Vastemõisa–Kõpu tee.
Laptevite meri
thumb thumb|Päikeseloojang thumb|left|Rüsivallid thumb|left|Hõljuk Hivus-10 Laptevite meri (vene keeles море Лаптевых, jakuudi keeles Лаптевтар муоралара; tarvitatud ka nime Nordenskiöldi meri) on meri Põhja-Jäämeres.
Kõpu jõgi
Kirjeldus
XX sajandi alguses loeti suurt osa Kõpu jõest parvetatavaks veeteeks (sobis puidu parvetamiseks).
Laptevite meri
Piirneb läänes Taimõri poolsaare ja Severnaja Zemljaga, idas Uus-Siberi saartega. Laptevite merre suubub Leena, seetõttu on rannikualadel riimvesi. Looded on nõrgad. Jääd leidub meres suvelgi.
Baturõn
Baturõn (ukraina Батурин, vene Батурин) on linn Ukrainas Tšernihivi oblastis Nižõni rajoonis (kuni 2020. aastani asus Bahmatši rajoonis). Baturõn asub Seimi jõe vasakul kaldal, Tšernihivist umbes 112 km idas.
Linna staatus saadi 2008. aastal. 2012. aasta seisuga oli rahvaarv 2483 elanikku.
Baturõn mängis Ukraina ajaloos olulist rolli. Aastatel 1669–1708 ja 1750–1764 oli linn Seimi vasakkaldal hetmanite residents ning seal tegutsesid hetmanismiajastu silmapaistvad poliitilised juhid nagu Demjan Ignatovitš, Ivan Samoilovõtš, Ivan Mazepa ja Põlõp Orlõk. Samuti on sellega seotud Razumovid.
Ajalugu
pisi|Hukkamine rattaga, mida kasutati kasakate ja Baturõni elanike peal. Graveering Peeter I ajast Baturõni esmamainiti Poola-Leedu Ühenduse Kuningliku Kantselei dekreedis 1625. aastal, kui Poola kolonistid piirasid Poola kroonivalitsuse loal sisse Baturõni linnamäe ja ehitasid Baturõni kindluse, mille ümber tekkisid kindlustamata eeslinnad. Rahvusrevolutsiooni ajal aastatel 1648–1676 (1648. aasta suve alguses) läks Baturõn Zaporižžja kasakaväe kontrolli alla.
17. sajandi viimasel veerandil sai Baturõnist märkimisväärne kultuurikeskus. Kultuuri ja vaimsuse keskus oli Baturõni Mõkolo-Krupõtski klooster, mille ehitasid kasakate vanemad ja hetmanid.
Kui hetman Ivan Mazepa otsustas valida Ukraina jaoks euroopaliku arengutee ja vabaneda Moskva ikkest, tegi ta läbimõeldud otsuse valida Põhjasõja liitlaseks mitte moskvalased, vaid noor ja ambitsioonikas Rootsi kuningas Karl XII. Saanud teada Mazepa Rootsi poolele üleminekust, käskis Moskva tsaar Peeter I oma satrapil Menšikovil hetmanile kätte maksta ja tema pealinn hävitada.
Pärast linna pikka piiramist õnnestus moskvalastel Baturõni hiilida, misjärel nad hävitasid jõhkralt kõik. Kaasaegsete tunnistuste kohaselt tapeti kasakad ja tsiviilisikud eriti julmalt, halastamata naistele ega lastele. Kaitsetuid Baturõni elanikke hukati ratastel, rebiti neljaks, tõmmati vaiadele, lõigati ja tükeldati. Linn rüüstati ja hävitati täielikult, sealhulgas põletasid moskoviidid maha kõik õigeusu kirikud. Selle käigus hukkus 900 Ivan Mazepat toetanud kasakaohvitseri ja tsiviilelanikku ja linn süttis põlema.
Pärast Baturõni hävitamist viidi hetmani residents Peeter I korraldusel Gluhhivi linna.
1726. aastal kinkis tsaarinna Katariina I Baturõni Aleksandr Menšikovile. Pärast 1727. aastat anti linn uuesti riigi alluvusse. 1740. aasta dekreediga andis tsaarinna Anna Ivanovna Baturõni ihukaitse rügemendile hobufarmi pidamiseks.
Kirill Razumovski sai pärast 1750. aastal hetmanlusse valimist kuninganna Elisabet I-lt dekreedi Baturõni arendamise ja talle hetmani residentsi tagastamise kohta. 18. sajandi teisel poolel koges linn õitsengut ja intensiivset ehituse arengut. Ehitati mitu tellisevabrikut, riidevabrik ja küünlavabrik. Arenes kaubandus. Ehitati ja avati esimene 15 voodikohaga haigla. Ehitati Pokrovskaja ja Voskresenskaja kivikirikud, Kirill Razumovski loss ja pargiansambel.
1843. aastal külastas Baturõni Tarass Ševtšenko.
Kassinaeris
Kassinaeris (Malva L.) on taimede perekond kassinaeriliste sugukonnas.
Perekonda kuulub umbes 25–30 liiki ühe-, kahe- ja mitmeaastaseid rohttaimi. Perekonna levilaks on Aafrika, Aasia ja Euroopa parasvööde, lähistroopika ja troopika.
Trasjanka
Trasjanka (valgevene ja vene keeles трасянка) on vene-valgevene segakeel, mida kasutab suur osa tänapäeva Valgevene elanikest. Selle sõnavara pärineb vene keelest, aga grammatika ning hääldus valgevene keelest.
Trasjanka on rohkem levinud maaelanike ja madalama haridustasemega inimeste hulgas.
Madeira jõgi
thumb|Madeira jõe kaart thumb|Madeira jõgi ja Boliivia põhjapoolseim punkt (tähistatud lipuga) [[Abuná Madeirasse suubumise kohas]] Madeira jõgi on jõgi Lõuna-Ameerikas, Amazonase lisajõgi. Jõe valglast on põhiosa Brasiilia ja Boliivia, väike osa Peruu territooriumil.
Jõe pikkus on 3239 km. Selle valgla on 850 000 km² ja vooluhulk suudmes 32 000 m³/s. Nende näitajate poolest on see üks maailma suurimaid jõgesid, mis suubub teise jõkke. Kui arvestada kõiki jõgesid, on see pikkuselt 19. ja vooluhulgalt suudmes 10. jõgi maailmas.
Madeira valgla see koht, kust suudmeni kõige pikem tee on, paikneb Boliivias Cochabamba linnast lõunas. Sealt algab Rio Grande, mis voolab alguses kagusse, ületab Santa Cruzi departemangu piiri, teeb seejärel poolkaare ja suundub põhja ning lõpuks loodesse. Sellest kohast alates, kus see vasakult ühineb Yapacani jõega, kannab see nime Mamoré. Mamoré ületab kohe El Beni departemangu piiri ja voolab üsna täpselt põhja. Paremalt suubub jõkke Brasiilia ja Boliivia piirijõgi Guaporé, mida kutsutakse ka nimega Itenes. Mamoré voolab Brasiilia ja Boliivia piirijõena edasi põhja, kuni sellesse suubub vasakult Madre de Dios. Sellest kohast alates nimetatakse jõge Madeiraks. Madeira voolab põhja kuni Boliivia põhjatipuni, pöördub kirdesse ja voolab läbi Amazonase madaliku, algul Rondônia ja pärast Amazonase osariigis, kuni suubub paremalt Amazonasesse.
Peajõe algus Boliiviast on kahtluse alla seatud. Brasiiliast algav Guaporé on Mamoréga ühinemisel veerohkem kui Mamoré ja on väidetud, et just Guaporé algus Brasiilias Mato Grosso osariigis Parecise mägedes on Madeira tõeline lähe.
Suudmes moodustab Madeira kaks haru. Nende vahele jääb Tupinambarana saar, mis on üks maailma suurimaid jõesaari (kõige suurem jõesaar on Araguaia jõel olev Bananali saar). See Madeira suudmeharu, kus voolab enamik vett, suubub otse Amazonasesse, aga teine suudmeharu voolab pikalt Amazonase kõrval ja seda nimetatakse Uraríaks.
Madeira on vihmaperioodil ookeanilaevadega laevatatav rohkem kui 1000 km pikkuselt, peaaegu Porto Velho juures oleva San Antonio kärestikuni. Kuivaperioodil, mis kestab juunist novembrini, võib veetase jões langeda koguni 15 meetrit ja San Antonio kärestikuni sõitmine pole võimalik laevadel, mille süvis on üle 2 meetri.
Yapakani suudmest allapoole voolab jõgi üldiselt troopilises vihmametsas, kus peale jõelaevade ei ole õieti muid liikumisvõimalusi. Guajará-Mirimi ja Humaifá vahel kulgeb jõe ääres maantee, mis Porto Velhos jõe ületab. Porto Velho ja Guajará-Mirimi vahel, kus jõgi ei ole kärestike tõttu laevatatav, kulgeb jõe kõrval raudtee, mis ei ole muu raudteevõrguga ühenduses.
Borštšovotšnõi ahelik
Borštšovotšnõi ahelik (vene Борщовочный хребет) on mäestik Aasias Venemaa Taga-Baikali krais.
Kulgeb Šilka jõe paremkaldal edela-kirde suunas.
Iseloomulikud on lamedad laed ja lauged nõlvad, kõrgus kuni 1501 meetrit.
La Plata laht
thumb|280px|La Plata lahe asukoha skeem La Plata (või ka La Plata laht) on Atlandi ookeani laht Lõuna-Ameerika rannikul.
Laht on madal, alla 20 meetri. Tegemist pole mitte tavalise merelahe vaid estuaariga mille on moodustanud lahte suubuvad Paraná ja Uruguay jõgi. Madala vee ja jõesetete tõttu on lahe vesi sogane. Looded on nõrgad, küll aga avaldavad tuuled veetasemele tugevat mõju. Lahe ääres asuvad nii Buenos Aires kui ka Montevideo.