cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Reopalu kalmistu
Ajalugu
1900. aastal tasandati 1846. aastal kasutusele võetud surnuaia osa, ning seda hakati välja jagama perekondade hauaplatsideks. 1903–1904 rajati uus värav ja piirdeaed ning tee äärde istutati puud. 1909. aastal rajati uus kabel, mis on säilinud tänapäevani.
1932. aastal toimus viimane kalmistu laiendamine, mil kalmistu põhjapoolsele küljele liideti 0,73 hektari suurune maatükk.
2020. aasta lõpul rüüstasid vasevargad kalmistut.
Taigakiur
Levila
Pesitsusajal on taigakiur levinud kirdepoolseimast Euroopast, Siberist, Kesk-Aasia põhjaosast ja Himaalaja regioonist läbi Hiina kuni Korea ja Jaapanini. Talvitub laialdaselt Aasia lõunaosas Indiast kuni Kagu-Aasia ja Filipiinideni.
Välimus
Taigakiuru üldpikkus on umbes 15 cm. Ta on metskiurust väiksem ja oliivrohelisema seljaga, tema kõrvaala hele ja tume laik eristuvad selgemini kui metskiurul. Kutsehüüd on "tsiip".
Elupaik
Taigakiur asustab avamaastikku, elupaiga valiku poolest sarnaneb metskiuruga.
Pesitsemine
Ta pesitseb maist juulini. Samblast ja rohust koosneva kausja pesa rajab maapinnale mätta või võsa varju. Kurnas 3–5, tavaliselt 4 muna. Aastas pesitseb tavaliselt kaks korda.
Keskkonnaregister
Keskkonnaregister oli Eesti loodusvarade, looduspärandi, keskkonnaseisundi ja keskkonnategurite andmeid sisaldav riigi põhiregister. Igale objektile registris anti kood.
Keskkonnaregistri eesmärk oli koondada kogu keskkonnaandmestik ühte registrisse, seostades selle kaudu kõik keskkonnaandmed ajas ja ruumis ning anda neile õiguslik tähendus, tagades sellega andmestiku usaldatavuse nii rahvusvahelisel kui riigisisesel tasandil.
Rahu (saar)
pisi|[[Rukkirahu]] Rahu on laiust väiksema saarekese kohalik nimetus Lääne-Eestis. Rahu on vähese taimestikuga või taimestikuta ja seda ujutab loevesi sageli üle.
Rahu on harilikult klibune ja rändrahnudega kaetud. Enamasti on rahud kaetud üksikute taimede kogumikega. Harilikult on rahude ja karede nimed kujunenud juba siis, kui nad olid peamiselt vee all. Näiteks: Hülgerahu, Papirahu, Rukkirahu.
Laiust väiksemat saart võib nimetada ka kareks, mis rahust väga vähe erineb. Mõnikord ei ole nende eristamine võimalik.
The Jimi Hendrix Experience
pisi|Vasakult paremale [[Jimi Hendrix, Noel Redding, Mitch Mitchell]] The Jimi Hendrix Experience oli 1960ndate lõpus tegutsenud inglise rock-ansambel, mille keskseks kujuks oli kitarrist ja laulja Jimi Hendrix. Tuntumad lood on "Purple Haze", "Foxy Lady", "Fire", "Hey Joe", "Little Wing", "Voodoo Child" ja Bob Dylani "All Along the Watchtower".
Ansambel loodi 1966. aastal. Esialgu arvati, et see on Jimi Hendrixi saateansambel, kuid peagi kujunes sellest Creami eeskujul power trio. The Jimi Hendrix Experience kujunes üheks mõjukaimaks ansambliks rokkmuusika ajaloos. Jimi Hendrix saatis ansambli laiali 1969. aasta juunis eelkõige halvenenud suhete tõttu basskitarrist Noel Reddingiga. Hendrix asutas uue ansambli Band of Gypsys, kuhu ta kutsus Billy Coxi ja Buddy Milesi.
Tallinna asehaldurkond
Tallinna asehaldurkond (vene keeles Ревельское наместничество, saksa keeles Revalschen Statthalterschaft) oli Venemaa keisririigi halduspiirkond Eestimaal. pisi|right|300px|Tallinna ja Riia asehaldurkonnad, [[Otto Friedrich von Pistohlkors|O. F. von Pistohlkorsi kaart 1783.]]
Tallinna asehaldurkond moodustati Tallinna kubermangu asemele 1783. aastal vastavalt Venemaa keisririigis 1775. aastast sisse seatud uue halduskorralduse seaduse alusel. Halduskorralduse seadusega koondati Venemaa Keisririigi 36 kubermangu 17 asehaldurkonnaks (mille koosseisus oli 2–4 kubermangu). Erandid olid: Moskva asehaldurkond, Peterburi asehaldurkond, Viiburi asehaldurkond, Riia asehaldurkond ja Tallinna asehaldurkond, mille koosseisus oli ainult üks kubermang, kuid asehaldurkonda juhtis kindralkuberner. Seda ajajärku Baltimaade ajaloos nimetatakse asehalduskorra perioodiks ja lõppes Katariina II surma (1796) järel, kui Venemaa keiser Paul I ukaasiga 26. veebruarist 1797 taastati asehalduskorraeelne halduskord ja taastati Eestimaa kubermang.
Tallinna asehaldurkonnast põhja pool, üle Soome lahe asusid Rootsi võimu all olnud Soome alad, asehaldurkond piirnes kirdes Viiburi, idas Peterburi ja Novgorodi, kagus Pihkva ning lõunas Riia asehaldurkonnaga.
Asehaldurkonna valitsemine
left|pisi|[[Venemaa keisrinna Katariina II]]
left|pisi|Liivi- ja Eestimaa kindralkuberner aastatel [[1783–1792, George Browne]]
left|pisi|[[Nikolai Repnin, Liivi- ja Eestimaa kindralkuberner 1792–1798]]
Asehaldurkorra kehtestamisega hakati Eesti- ja Liivimaa kubermange nimetama Tallinna ja Riia asehaldurkondadeks. Kehtestati uus ametnikkonna normkoosseis, mis vastas Venemaa sisekubermangude omale. Tallinnas ja Riias hakkasid tegutsema (tsiviil)kuberneri juhtimisel kubermanguvalitsused. ja tsiviilkuberneride kätte koondus kubermangude tegelik haldus. Nad allusid otse senatile. Kubermangude rahaasjade korraldamiseks loodi kroonupalat. Asutuse ülesannete hulka kuulusid riigimaksude kogumine, maksualuse elanikkonna üle arvestuse pidamine, nekrutivõtmine ning riigimõisate ja –metsade haldamine.
Asehalduskorra laiendamise (1783) järel Baltimaades pandi ka Eestimaal Katariina II poolt maksma ka Vene aadlikorraldus (1786). Loodi kubermangu Eestimaa rüütelkonna seisusliku omavalitsuse aadlimarssali koht Liivi- ja Eestimaal kaotatud maamarssali, ehk Eestimaa rüütelkonna pealiku koha asemele ja osalt ka kaotatud maanõunikkude-kolleegiumi funktsioonide täitmiseks. Aadlimarssal valiti kreisimarssalite poolt ja hulgast 3 aastaks ning aadlimarssali ülesandeks oli kubermangu aadlikogu istungeil tehtud otsuste teostamine, maa postiasjanduse korraldamine, aadli rahaasjade jne. juhtimine ning aadli huvide kaitse. Aadlimarssali koht kaotati 1796. aastal koos asehalduskorraga.
Haldusjaotus 1783–1796
5. juuni 1783. aasta ukaasiga moodustati endise nelja maakonna asemel viis maakonda. Paldiski linnale, milline rajati tänu soodsale asukohale Läänemere ääres, moodustati juurde ka maakond. Tallinna asehaldurkonna haldusjaotus kujunes järgmiselt:
Muudatused enne asehalduskorra kehtestamist
1783. aasta 3. märtsi ukaasiga moodustati Läänemere saartest eraldi haldusüksus – Kuressaare oblast keskusega Kuressaare linnas. Haldusüksus jaotati kaheks – Saaremaa ja Hiiumaa maakonnaks. Hiiumaale pidi tulema maakonnalinn, kuid selle koht jäi valimata ja linn rajamata.
Asehalduskord
Kõrgemaks esindajaks sai mõlema asehaldurkonna jaoks üks kindralkuberner, kelle asukohaks määrati Riia linn. Sisuliselt muutis uus kord Eesti- ja Liivimaa Venemaa keisririigi sisekubermangudeks. Asehalduskorra ajal 1783. aastal loodi Haapsalu (endine Läänemaa) ja Tallinna kreis (endine Harjumaa) vahele uue kreisina Paldiski kreis, mis küll kohe pärast asehalduskorra likvideerimist kaotati. Paldiski sai 1783. aastal linnaõigused ja säilitas need ka pärast asehalduskorra likvideerimist.
Omavalitsusreform
1785. aastal seoses nn. aadli armukirja laiendamisega Balti provintsidele, kuulus täielikult likvideerimisele senine Eestimaa rüütelkonna omavalitsuslik organisatsioon ja kaotas maksvuse ka aadlimatrikkel. Maiskondliku aadli õigused muutusid nüüd võrdseteks senise immatrikuleeritud aadli omadega. Kava kohaselt, kindralkuberneri või kuberneri kutsel pidi, kolme aasta järel kokku tulema Eestimaa Maapäevale, valima kubermangu marssali (endine Eestimaa rüütelkonna peamees), maakondade marssalid ja aadlipealikud maakondades, ametiisikud kohtu, politsei ja muul alal, arutama mõningaid muid päevakorras olevaid küsimusi jne. Kuid sääraste maapäevade õigused olid endistega võrreldes tunduvalt väiksemad.
Politsei- ja kohtureform
Asehalduskorra ajal reformiti kubermanguvalitsused, loodi kroonupalatid ja üldise hoolekande kolleegiumid, mis tegelesid hoolekande, meditsiini ja haridusküsimustega. Politsei ülesandeid maakondades asus täitma alammaakohus, linnades politseivalitsus. Reformijärgses kohtusüsteemis tekkis talupoegade jaoks alamkorrakohus ja ülemkorrakohus, aadlike jaoks kreisikohus ja ülemmaakorrakohus. Teise astme kohtus seati ametisse prokurörid, kes allusid kubermangu peaprokurörile. Süsteemi täiendasid armuandmiskirjade süsteem. Linnades kuulusid politseilised ametikohustused linnafoogtile.
1783. aastal määratleti Tallinna asehaldurkonna uute ametiasutuste koosseis:
Kuna uus kord ei vastanud Uusikaupunki rahuga tagatud Läänemere-provintside autonoomia tingimustele, muutis uus keisri Paul I 1796. aastal asehaldurkorda. Muudatus jõustus 1797. aastal.
Koos asehaldurkorra kaotamisega likvideeriti ka enamik moodustatud asutusi. Alles jäid Eestimaa ja Liivimaa kubermanguvalitsused, kroonupalatid ja üldise hoolekande kolleegiumid.
Kirikuhaldusreformid
Asehalduskorra ajal moodustati igas kreisis eraldi praostkond. Eestimaal oli luteri usu kogudustest kaheksa praostkonda: Tallinna, Paldiski 1., Paldiski 2., Rakvere 1., Rakvere 2., Paide, Haapsalu 1., Haapsalu 2. ja Haapsalu 3. praostkond.
Välislingid
Reval Governorate
925
925. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 870. aastad 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad - 920. aastad - 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad
Katteepiteelkude
Katteepiteeli rakkude kuju järgi eristatakse:
Vello Park
Ta lõpetas 1965. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsikuna.
Aastatel 1963–1970 oli ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppejõud, 1970–1980 Eesti NSV TA Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudi kosmiliste uuringute sektoris vaneminsener, 1980–1992 Eesti TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi Läänemere osakonnas ning 1992–1996 Mereinstituudi vaneminsener ja uurimislaeva Livonia kapteni asetäitja teadusalal.
Ta kandideeris Erakonna Eestimaa Rohelised nimekirjas Riigikogu 2011. aasta valimistel ning sai Tallinna Kesklinnas, Lasnamäel ja Pirital 22 häält.
Polaaruurimine
Vello Park on ainus neli korda Antarktikas talvitunud eestlane. 1972–1974 oli ta polaarjaamas Molodjožnaja meteoroloog, 1975–1977 ja 1977–1979 Mirnõis aerometeoroloog ning 1981–1983 Vostokis meteoroloog. Viimasel talvitumisel elas ta üle tuleõnnetuse, kui süttis jaama elektrijaam ning talvitujad jäid polaaröötingimustes kütte ja valguseta. Ekspeditsiooniliikmete meelekindlus ja nutikus hoidis Vostoki töös ning viis talvitujat, sealhulgas Vello Park, said vapruse eest Tööpunalipu ordeni.
Vello Park on olnud Eesti Polaarklubi president.
Alpinism
pisi|Vello Park 1984. aastal Foto: Jaan Künnap Ta hakkas alpinismi ja kaljuronimist harrastama 1959. aastal. Ta on tulnud 1961., 1963. ja 1966. aastal Baltimaade meistriks. Ta läbis 1968. aastal esimese eestlasena 6. raskuskategooria marsruudi. 1972. aastal tõusis ta Kommunismi mäetippu (7495 m) ja kordas sellega Eesti kõrgtõusu rekordit. 1969. aastal sai ta meistrikandidaadiks alpinismis.
Vello Park on Tartu Ülikooli alpiklubi Firn üks asutajaid (1959), selle teine president (1961–1968) ja auliige aastast 2009.
Ajuvesi
Ajuvesi ehk ründevesi (ka aju ja loevesi) on tugevate püsituulte põhjustatud ajutine veetaseme tõus.
Ajuvee vastandnähtus on paguvesi.
Ründevesi ujutab tihti üle kared ja rahud.
Preisimaa hertsog
Preisimaa hertsog (saksa keeles Herzog von Preußen) oli Preisimaa hertsogiriigi valitseja 16.–18. sajandil.
Esimeseks Preisimaa hertsogiks oli endine Saksa ordu kõrgmeister Albrecht von Hohenzollern, kes 1525. aastal muutis Preisimaal asuvad orduvaldused ilmalikuks hertsogkonnaks. Sellest ajast kuni 1660. aastani oli Preisimaa hertsog Poola kuninga vasall. Lisaks viis esimene hertsog Albrecht Preisimaal läbi reformatsiooni, mistõttu sellest sai esimene ametlikult luterlik riik Euroopas.
Preisimaa hertsogi võim oli küllaltki suur, kuid 1560. aastatel hakkas esimese hertsogi vananedes omandama olulist mõju hertsoglik nõukogu, mille roll tugevnes veelgi, kui hertsogiks sai nõrgamõistuslik Albrecht Friedrich. Pärast viimase surma 1618. aastal sai Preisimaa hertsogiks Brandenburgi kuurvürst Johann Sigismund ning sellest alates olid kuni 1701. aastani Preisimaa hertsogiteks Brandenburgi markkrahvid. Kuni selle ajani oli ametlikult tegemist kahe eraldiseisva riigi, Brandenburgi ja Preisimaaga, mis olid omavahel personaalunioonis. Kui moodustati Preisimaa kuningriik, kadus ka Preisimaa hertsogi tiitel.
Eesti looduse infosüsteemi objekti registrikood
Eesti looduse infosüsteemi objekti registrikood (varem keskkonnaregistri kood) on Eesti looduse infosüsteemi kantud objekti tähistav unikaalne kood.
Koodi skeem objektitüüpide lõikes on järgmine (x tähistab numbrit):
Puiga
Puiga on küla Võru maakonnas Võru vallas.
923
923. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 870. aastad 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad - 920. aastad - 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad
Aastad: 918 919 920 921 922 - 923 - 924 925 926 927 928
Mükoloogia
Mükoloogia ehk seeneteadus on seeni uuriv teadusharu.
Mükoloogia kui teadusharu arenes välja 18. sajandil botaanikast.
Agadez
Agadez on linn Nigeris, Agadezi departemangu keskus. Asub riigi keskosas Aïri platoo lõunaservas.
Agadez on tuareegide keskus.
Linn on asutatud 14. sajandil.
2013. aastal lisati Agadezi vanalinn UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Rahvusvaheline Ühistute Liit
Rahvusvaheline Ühistute Liit (International Co-operative Alliance, ICA) asutati 1895. aastal. Selle liikmeteks on riiklikud ja rahvusvahelised ühistegelised organisatsioonid kõikidelt elualadelt, sh põllumajanduse, töötleva tööstuse, kaubanduse, rahanduse, turismimajanduse, elamumajanduse ja infrastruktuuri haldamise valdkondadest, lisaks veel mitmesugused töö-, sotsiaal- ja kultuuriühistud. ICA ühendab enam kui 730 miljonit inimest ja 230 liikmesorganisatsiooni ligi sajast riigist.
Oma 1937. ja 1966. aasta ühistuidentiteedi deklaratsioonides määratles ja täpsustas ICA ühistute mõistet ja tööpõhimõtteid. Need deklaratsioonid on mõjutanud muuhulgas ka riikide ühistegevust sätestavat seadusandlust.
Tähelepanuväärne on, et ainsad Euroopa riigid, kelle puudub ICA's esindus on Eesti ja Läti.
924
924. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 870. aastad 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad - 920. aastad - 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad
Aastad: 919 920 921 922 923 - 924 - 925 926 927 928 929
Kõrgvesi
pisi|Kõrgvesi Emajõel Kõrgvesi on mingis veekogus (enamasti jõe kontekstis) valitsev olukord, kus seal on kõrge vesi. Kõrgvesi võib olla põhjustatud nt voolusängi ummistumisest või meredes ja järvedes ka ajuveest.
Roosisaare
Roosisaare on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Külas asub arheoloogiamälestisena arvele võetud muistne Tamula asulakoht. Külas asuvad Roosisaare tammed.
Küla lõunapiiri märgib Valga–Koidula raudteelõik.
Cream
Cream oli Suurbritannia rokkansambel, mis tegutses aastatel 1966–1968.
Ansambli moodustasid basskitarrist Jack Bruce, kitarrist Eric Clapton ja trummar Ginger Baker. Bruce oli ansambli peamine laulukirjutaja ja laulja, kuid ka Clapton ja Baker esitasid ning kirjutasid osad laulud. Kõik ansambli liikmed olid enne Creami saavutanud juba edu teistes rokkansamblites. Creami peetakse üldiselt kõige esimeseks supergrupiks.
Nende mitteametlik debüüt leidis aset ühes Manchesteri klubis Inglismaal 1966. aasta juulis – kaks päeva enne avalikku etteastet Windsori muusikafestivalil. Pärast esinemist Star-Clubis 1967. aasta maikuus olid nad Inglismaal Lincolnshire'is toimunud festivalil juba esinejate nimekirja tipus koos oma fännide Jimi Hendrixi ja Pink Floydiga.
Ansambli muusika hõlmas rokkmuusika paljusid žanre, sealhulgas blues rock ("Crossroads", "Born Under a Bad Sign"), psühhedeelne rokk ("Strange Brew", "White Room") ja hard rock ("Sunshine of Your Love", "SWLABR"). Ansambel andis välja kokku neli stuudioalbumit. Oma tegutsemisajal müüdi ansambli plaate maailmas üle 15 miljoni. Ansambli kolmas album "Wheels of Fire" (1968) oli kõige esimene duubelalbum, mis pälvis plaatinaplaadi staatuse.
Bruce'i ja Bakeri pingestunud suhete tõttu otsustati 1968. aasta mais laiali minna, kuid enne seda viidi lõpuni töö viimase albumi "Goodbye" kallal. Lisaks korraldati viimane kontsertturnee, mis kulmineerus 25. ja 26. novembril 1968 Londonis Royal Albert Hallis kahe hüvastijätukontserdiga.
1993. aastal võeti ansambel Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks. 2005. aastal tuli Cream uuesti kokku ning Royal Albert Hallis ja New Yorgis Madison Square Gardenis anti mitu taasühinemiskontserti.
Sándor Pintér
pisi|Sándor Pintér Sándor Pintér (sündinud 3. juulil 1948 Budapestis) on Ungari poliitik.
Sándor Pintér sündis 1948. aastal Budapestis. Ta lõpetas aastal 1978 Ungari Politseiohvitseride kolledži ja 1986. aastal Loránd Eötvösi Ülikooli.
Ta töötas muu hulgas politseiniku ja politseijuhina, hiljem tegeles äriga. Ungari Rahvavabariigi ajal oli ta Ungari Sotsialistliku Töölispartei liige, hiljem on olnud sõltumatu.
Newark
Newark on linn USA New Jersey osariigi kirdeosas Atlandi ookeani rannikul Passaici jõe suudme juures. Passaici jõe ääres asub park.
Linnas oli 2000. aasta rahvaloenduse andmetel 273 546 elanikku. Tegemist on New Jersey osariigi suurima linnaga.
Linnas on suur konteinersadam.
Newarki hüüdnimi on The Brick City ('telliskivilinn').
Linn asutati 1666. aastal.
Linnas tegutsev korvpalliklubi New Jersey Nets mängib liigas NBA ja jäähokiklubi New Jersey Devils liigas NHL.
Linnas asub Newark Liberty lennujaam, mis on New Yorgi piirkonna suuruselt teine lennujaam John F. Kennedy rahvusvahelise lennujaama järel.
Kate Moss
Katherine Ann Moss (sündinud 16. jaanuaril 1974 Londonis) on inglise modell.
Ta sündis reisiagent Peter Edward Mossi ja baaridaam Linda Rosina Shepherdi vanima lapsena. Tal on noorem vend Mick, poolõde ja poolvend. Vanemad lahutasid abielu, kui Kate oli 13-aastane.
Koolis oli ta põhiainetes alla keskmise õpilane, kuid edukas spordis.
Modellitööd hakkas ta tegema 14-aastaselt. Kuulsus tuli pikkamööda. Moss sai tuntuks kui saleda figuuri, väikese kehakaalu ja väikeste rindadega modell. Kriitikud on teda nimetanud anorektikuks ja anti-supermodelliks, sest ta erines välimuselt täiesti niisugustest supermodellidest nagu Cindy Crawford, Claudia Schiffer ja Naomi Campbell, kes paistsid silma pika kasvu ja kehakumeruste poolest. Moss on alati anoreksiat eitanud.
29. jaanuaril 2002 sündis Mossi tütar Lila Grace Moss, kelle isa on Briti moeajakirja toimetaja Jefferson Hack. Aastatel 2011–2016 oli Moss abielus Jamie Hince'iga, pärast seda sai ta elukaaslaseks saksa fotograaf Nikolai von Bismarck.
Lembitu (poeem)
"Lembitu" on Eesti kirjandusklassiku Friedrich Reinhold Kreutzwaldi avaldatud rahvusromantiline eepiline poeem muinaseestlaste vanemast Lembitust. Kreutzwald kirjutas teksti 1870–1882, poeem ilmus esmakordselt pärast tema surma 1885. aastal Tartus Martin Varese kirjastusel.
Kate Moss
2008. aastal arvas PETA Mossi kõige halvemini riietuvate kuulsuste nimekirja, sest ta kannab sageli karusnahku.
2008. aastal teatati, et Briti Muuseumi näituse jaoks valmis puhtast kullast kuju "Sireen", mis kujutab Mossi. See kaalub 50 kg ja maksab poolteist miljonit naela. Skulptuuri autori Mark Quinni väitel kehastab Moss praegusel ajal ideaalset ilu. Väidetavalt on see suurim kullast valmistatud kuju, kui Vana-Egiptuse kujusid mitte arvestada.
Lembitu (poeem)
Teost on nimetatud "ulatuslikuks maailmavaatepoeemiks, mis väljendab autori usulis-filosoofilist maailmavaadet". Ehkki Läti Henriku "Liivimaa kroonika", mis on ainus allikas ajaloolise Lembitu kohta, kirjeldab teda sakslaste vastu sõdinud vanemana, on ta poeemis eelkõige eksistentsialistlik patsifist, kes eitab vägivalda.
1927. aasta märtsis ilmus Postimehes Ado Sääritsa uurimus, mille kohaselt polnud "Lembitu" siiski Kreutzwaldi algupärane teos, vaid valdavas osas mugandus saksa-šveitsi kirjaniku Joseph Viktor Widmanni 1869. aastal ilmunud eeposest "Buddha". Sääritsa hinnangul oli tekstis Kreutzwaldi enda salme vaid 11,57 protsenti.
922
922. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 870. aastad 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad - 920. aastad - 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad
Aastad: 917 918 919 920 921 - 922 - 923 924 925 926 927
Hermoni mägi
Hermon (heebrea הר חרמון‎, Har Hermon, araabia جبل الشيخ‎, Jabal el-Shaiykh) on mägi Antiliibanoni mäestikus. Kulgeb põhja-lõuna suunas. Kõrgus 2814 meetrit. Läänejalamilt algab Jordani jõgi. Mäe tipp asub Süüria ja Liibanoni piiril. Alates Kuuepäevasest sõjast 1967. aastal on mäe lõunakülg Iisraeli valduses.
Karp (täpsustus)
Karp on mitmetähenduslik sõna:
Viroloogia
pisi|[[Ebola viirus|300x300px]] Viroloogia ehk viirusõpetus on viirusi uuriv teadusharu.
Viroloogia uurib viiruste struktuuri, liigitust ja evolutsiooni, peremeesorganismi rakkude nakatamise ja ärakasutamise viise ning mõju peremeesorganismile, viirushaigusi, viiruste eraldamist ja kasvatamist ning kasutamist teaduses ja meditsiinis.
Viroloogiat loetakse mikrobioloogia või meditsiini alamdistsipliiniks.
Süstemaatika
Viroloogia üheks oluliseks ülesandeks on viiruste klassifitseerimine. Viiruste jaotamiseks on mitmeid viise, neid võib süstematiseerida näiteks nakatatavate rakkude tüübi, kapsiidi olemasolu ja kuju või peremeesorganismi järgi. Kõige populaarsem klassifitseerimismeetod on Baltimore'i meetod, mis võtab aluseks genoomi tüübi ja paljunemise mehhanismi.
Viirushaiguste ennetamine ja ravi
Viroloogia üks peamisi eesmärke on viiruste kui haigustekitajate uurimine ning viirushaiguste ennetamine ja ravi. pisi|Vaktsineerimine Indias
Vaktsineerimine
Elusvaktsiinid koosnevad nõrgestatud viirusosakestest, mis tekitavad organismis immuunvastuse, kuid on avirulentsed ja ei põhjusta haiguse sümptomite teket. Nende tootmiseks paljundatakse viirust talle mitteomastes peremeesrakkudes või optimaalsest erineval temperatuuril. Selle tulemusel kohastub viirus normaalsest erinevate tingimustega ning ei saa enam oma peremeesorganismis paljuneda. Erandiks on rõugevaktsiin, kus kasutatakse pühvli rõugeviirusega suguluses olevat vaktsiinia viirust, mis inimesel sümptomeid ei tekita.
Elusvaktsiinide puudus on, et nad võivad ohtlikuks tüveks tagasi muteeruda. Samuti nende temperatuuritundlikkus, mis tekitab probleeme peamiselt arengumaades, kus leidub elektriühenduseta piirkondi.
Kõige enam kasutatakse nüüdisajal inaktiveeritud vaktsiine. Nende valmistamiseks kasvatatakse virulentset viirustüve rakukultuuris ning saadud viirusosakesi töödeldakse mõne kemikaaliga või kõrgel temperatuuril, mis muudab nad nakatusvõimetuks. Inaktiveeritud vaktsiinides sisalduvad viirusosakesed ei ole võimelised organismis paljunema ja ei saa seega erinevalt elusvaktsiinidest haiguspuhanguid põhjustada. Samas on nende tulemusel tekkinud immuunreaktsioon nõrgem, tihti peab sama vaktsiini manustama mitu korda.
Allühik- ehk fraktsioonivaktsiinid sisaldavad ühte või mitut haigustekitaja valku või polüsahhariidi. Need eraldatakse kas viirusest endast või toodetakse rekombinantse viirusvektori abil. Laialdaselt kasutusel fraktsioonivaktsiin on B-hepatiidi vastane vaktsiin.
Rekombinantsete vektorvaktsiinide valmistamiseks viiakse immuunvastust põhjustavate viirusvalkude geenid mõne teise ohutu viiruse genoomi. Enamasti kasutatakse vaktsiinia viirust. Sellised vaktsiinid ei saa ohtlikeks viirusteks tagasi muteeruda, kuid ei tekita rakulist immuunvastust.
Viirushaiguste ravi
Viirusvastaseid ravimeid on vähe, kokku umbes kolmkümmend. Enamik neist on kasutusel AIDS-i ja herpese ravis. Viirushaiguste ravi teeb keeruliseks asjaolu, et viiruse elutsükkel on tihedalt seotud peremeesrakuga. Ravimite loomiseks tuleb leida viiruse protsessid ja biomolekulid, mis erinevad raku omadest. Samuti kulgevad viirusinfektsioonid tihti väga kiiresti ning sümptomite tekkimise ajaks on replikatsioon juba läbi ja ravimi manustamiseks liiga hilja.
Üks tuntumaid viirusvastaseid aineid on atsükloguanosiin (ravim Acyclovir). See on kasutusel herpese ravis ja pärsib viiruse replikatsiooni.
Nagu vähi korral, nii kasutatakse tänapäeval ka AIDS-i vastu kombineeritud ravi. Mitme ravimi koos kasutamine aitab vähendada resistentsete viirustüvede kujunemise tõenäosust.
Tähtsus
Viirused on rakusisesed parasiidid ja sõltuvad paljunemisel peremeesraku struktuurist ja ressurssidest. Kuna viirused on rakuga tihedalt seotud, on nende uurimine andnud panuse ka laiemate bioloogiliste protsesside mõistmiseks. Näiteks restriktsiooni endonukleaasid avastati bakterites viirusvastase kaitsevahendina. Need on ensüümid, mida kasutatakse DNA lõikamiseks. Endonukleaasid lõikavad DNAd mingi kindla järjestuse kohalt ning on seetõttu molekulaarbioloogias väga olulised ja laialdaselt kasutusel. Selle avastusega andis viroloogia panuse molekulaarbioloogia ja -geneetika uurimissuundade arengusse.
Samuti aitas töö viirustega seletada immuunvastuse olemust ja rakkudevahelise infovahetuse mehhanisme.
Viirusi on kasutatud võõrliikide hävitamiseks. 1950. aastatel nakatati Austraalias Euroopast pärit küülikupopulatsiooni neile surmava Myxoma viirusega. Algselt tappis viirus üle 99% nakatunud loomadest, kuid loodusliku valiku tulemusel muutus see vähem surmavaks ning jäneste vastupanuvõime haigusele kasvas. Sellele vaatamata on jäneste arvukus tänapäeva Austraalias palju väiksem kui enne viiruse kasutuselevõttu. Samuti aitas eespool kirjeldatud eksperiment teadlastel paremini mõista patogeeni ja tema peremeesorganismi koevolutsiooni.
Viirused ja vähk
Viirused mängisid olulist rolli vähiuuringutes. Onkogeenid ja kasvaja supressorgeenid avastati vähki tekitavate DNA- ja RNA-viiruste uurimise käigus ja viirusi kasutatakse ka vähiravis. Viirusi, mis nakatavad organismis eelistatult vähirakke, kutsutakse onkolüütilisteks. Esialgsed katsed neid ravieesmärgil kasutada ei olnud edukad, kuid viimase paarikümne aasta jooksul on tehtud edusamme. Tänapäeva onkolüütilised viirused on enamasti rekombinantsed ja neid kasutatakse koos keemia- ja kiiritusraviga.
Onkoviirused, erinevalt onkolüütilistest viirustest, põhjustavad kasvajaid, nende hulka kuuluvad näiteks inimese papilloomiviirus ja C- ning B-hepatiidi viirused. Viirused põhjustavad umbes 12% vähijuhtudest.
Viirusvektorid
Viirusvektorid on geneetiliselt modifitseeritud viirused, mida kasutatakse geneetilise info rakkudesse viimiseks ja ekspresseerimiseks peamiselt geeniteraapias. Kõige esimesed viirusvektorid põhinesid hiire retroviirustel. Tänapäeval on kasutusel palju erinevaid vektoreid. Tööks sobiva vektori valikul peavad teadlased arvestama rakku viidava DNA suurust, ekspressiooni aega, raku tüüpi ja ka bioohutust. Näiteks herpes simplex võimaldab üle kanda suuremahulist DNAd, adenoviirusel põhinevad vektorid aga on sobilikud mitmesuguste erinevate rakkude nakatamiseks.
Ajalugu
Lähis-Idas, Hiinas ja Aafrikas kasutati rõugeviiruse vastase immuunsuse tekitamiseks variolatsiooni. Selle käigus nakatati inimesi rõugehaige paranevatest haavanditest saadud materjaliga, tekkinud infektsiooni suremus oli alla ühe protsendi ja see tagas eluaegse immuunsuse. Nüüdisajal on teada, et paranevatest haavanditest pärit viirusosakesed on osaliselt inaktiveeritud ja seega ohutumad. Variolatsioon on ohtlik meetod ning väike osa sellisel viisil nakatatud inimestest suri, seetõttu ei muutunud see kunagi väga populaarseks ning oli paljudes riikides isegi seadusega keelatud.
Rõugevaktsiin oli esimene tõeline vaktsiin. 18. sajandi lõpul teati, et lehmarõuged läbi põdenud inimesed tõelistesse rõugetesse ei nakatunud. 1796. aastal katsetas seda teooriat Edward Jenner. Ta nakatas üheksa-aastast James Phippsi kõigepealt lehmarõugeviirusega (viirusega meie vaatepunktist, sest viirustest ei teatud tolle aja teaduse arengu kontekstis veel midagi) ja seejärel päris rõugetega. Poiss rõugetesse ei haigestunud.
Viroloogia loojaks loetakse Martinus Beijerincki, kuigi Beijerinck ise tunnistas uue haigustekitaja esmaavastajaks Vene teadlast Dmitri Ivanovskit. Beijerinck kordas 1898. aastal D. Ivanovski 1892. aastal tehtud katset. Ivanovski näitas, et tubakataimedel esinevat haigust (mis hiljem sai nime tubaka mosaiikviirus) põhjustav osake pääseb läbi Chamberlandi filtri, mis on peenete pooridega keraamiline filter, mida enamik baktereid oma suuruse tõttu läbida ei saa. Beijerinck, kes jõudis samade tulemusteni järeldas, et tubaka mosaiikviirust põhjustab uut liiki väga väikesemõõduline haigustekitaja, mis on nii väike, et suudab filtri poore läbida ja erinevalt Ivanovskit jõudis Beijerinck tõdemuseni, et haiguse põhjustaja suudab paljuneda ainult (tubakataime) elusrakkudes. Ta nimetas haigustekitaja ladinakeelse nimega Contagium vivum fluidum (nakatav elus vedelik) ja taaselustas sõna "viirus", andes sellele sõnale kaasaegselt kasutatava tähenduse. Viiruste olemasolu oli raske üheselt tõestada, sest üldjuhul nende äärmiselt väikeste mõõtmete tõttu pole neid võimalik valgusmikroskoobi abil vaadelda, erinevalt paljudest bakteritest. Kui bakterid on üldjuhul valguslainete pikkustest suuremad, siis viirused on üldjuhul valguslaine pikkustest väiksemad. (See on põhjus, miks viirusi ei saa valgusmikroskoobiga näha. Selleks, et viirusi otseselt tuvastada, oli vaja jõuda teaduse ja tehnika arenguga sinnamaani, kus sai kasutada röntgenikiiri ja elektronmikroskoopi, selleks kulus veel kümneid aastaid.) Tollel ajal levinud arusaama järgi olid kõik haigused bakteriaalse päritoluga ning Beijerincki teooria ei leidnud teadlaste hulgas laialdast toetust.
Hiljem selgus, et taolised filtreeruvad elemendid põhjustavad haigusi ka loomadel ja inimestel. Baktereid nakatavad viirused avastasid Frederick Twort (1911. aastal) ja Felix d'Herelle (1917. aastal), kes nimetas neid bakteriofaagideks. Bakteriofaagide uurimisel tehti edaspidi palju olulisi geneetika-, viroloogia- ja molekulaarbioloogiaalaseid avastusi.
Esimesed röntgendifraktsiooni pildid tegi tubaka mosaiikviirusest Wendell Stanley 1935. aastal, muutes sellega võimalikuks viiruste struktuuri uurimise.
Aastatel 1948–1955 sai viroloogiast tänapäevane laboriteadus. Sel ajal töötati välja HeLa rakuliin ning leiti meetodid rakukultuuris paljude viiruste paljundamiseks.
Paide tänavate loend
''Siin on loetletud tähestikulises järjekorras Paide tänavaid ja muid aadressikohti.
Zulumarti ahelik
Zulumart on põhja-lõuna suunas kulgev mäeahelik Lääne-Pamiiris Aga Alai ahelikust lõunas, Teaduste Akadeemia ahelikust idas ja Karakkuli järvest läänes.
1965. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus
1965. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 10. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 20. märtsil 1965 Napolis Itaalias. Selle võitis Luksemburg.
Rootsi laul oli inglise keeles (kuigi riiklikus eelvoorus lauldi rootsi keeles), erinevalt kõikidest teistest lauludest (ka varasematel lauluvõistlustel), kui kõik laulud olid mõnes vastava riigi ametlikus keeles. Pärast seda lisatigi järgmise aasta võistlusel vastav keelereegel, mis kehtis kuni 1972. aastani, ning uuesti 1977–1998.
Finaali tulemused
thumb|tühi|400px| {{legend|#22b14c|Osalenud riigid}}
Räpo
Räpo on küla Võru maakonnas Võru vallas. Külas asub Räpo järv (teise nimega Hotte järv).
Seal asub ka Räpo Turismitalu, mis alustas tegevust 1995. aastal.
Räpo külast on välja kasvanud metal-bänd Tankist.
D'Entrecasteaux' saared
thumb D'Entrecasteaux' saared on saared Saalomoni meres.
Saarte pindala on umbes 3100 ruutkilomeetrit. Saared on mägised, kõrgus kuni 2556 meetrit. Suuremad saared on Fergusson (Moratau), Goodenough (Nidula), Normanby (Duau) ja Sanaroa.
Saared kuuluvad Paapua Uus-Guineale.
Suurtobias
Suurtobias (Hyperoplus lanceolatus) on tobiaslaste sugukonda suurtobia perekonda kuuluv kalaliik.
Suurtobias elab Lääne- ja Põhja-Euroopa rannikumeres. Eestis elab vähesel arvul Soome lahes.
Suurtobia keha on pikenenud ja ümara ristlõikega. Pea on samuti pikenenud ja otsast terav, terava väljaulatuva alalõuaga. Ülalõug ei ole väljasopistuv. Silmatorkavalt pikk on seljauim, mis koosneb 53–60 hargnenud kiirest. Kala pikkus on kuni 40 cm. Nahavärv on seljal rohekas, külgede ülaosas kollane, alakülgedel ja kõhul hõbedane. Ninamiku küljel on tume laik.
Suurtobias võib elada kuni 5 aastaseks.
Suurtobia peamiseks toiduks on plankterid ja väikesed kalad.
Suttlimusk
Suttlimusk (Lumpenus lampretaeformis) on ahvenaliste seltsi kuuluv kala.
Suttlimusk on levinud Atlandi ookeani põhjaosa rannikuvetes 100–200 m sügavusel. Talvel tõuseb madalamasse vette. Eestis on teda leitud Soome lahest ja Läänemere avaosa rannikult.
Täiskasvanud suttlimusk võib olla kuni 49 cm pikk, kuid enamasti on alla 30 cm pikkune.
Frantz Kruger
Frantz Kruger (sündinud 22. mail 1975 Kempton Parkis) on Lõuna-Aafrika Vabariigist pärit Soome kergejõustiklane (kettaheitja).
Tema isiklik rekord on 26. mail 2002 Salon-de-Provence'is heidetud 70.32. See on tänini Aafrika rekord.
2007. aastast on ta Soome kodanik ja esindab Soomet. Samal aastal heitis ta uueks Soome rekordiks 69.97.
1994 tuli Kruger Lissabonis juunioride maailmameistriks, heites 58.22. (Tema tulevane abikaasa Heli Koivula sai hõbemedali.)
1998. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Kuala Lumpuris saavutas Kruger tulemusega 63.93 hõbemedali, kaotades üksnes Inglismaa sportlasele Robert Weirile (64.42).
Samal aastal tuli ta Dakaris 62.17-ga Aafrika meistriks, aga siin oli konkurents nõrk, sest kaasmaalast Frits Potgieterit edestas ta ligi poolteise ja pronksmedalile tulnut ligi 5 meetriga.
1999. aasta Aafrika mängudel Johannesburgis olid kettaheites medalivõitjad samad ja isegi nende tulemused umbes samad, vaid Kruger heitis meetri võrra vähem (61.02). Samal aastal võitis Kruger Palma de Mallorcas 1999. aasta universiaadi kahe USA sportlase ees, saades LAV-i ainsa kuldmedali (veel hõbe ja 2 pronksi, kõik meestele).
2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys täitis Kruger kvalifikatsiooninormi 64 meetrit juba avakatsel, heites 67.54. Ainult Lars Riedel Saksamaalt sai rohkem (68.15). Kvalifikatsioonist sai 63.52-ga edasi ka Eesti sportlane Aleksander Tammert. Põhivõistlusel kordas oma saavutust avakatsel: 67.89 viis ta liidriks (Riedel 65.18-ga teine). Teise katsega, mis Krugeril ebaõnnestus, tõusis Leedu sportlane Virgilijus Alekna 67.54-ga teiseks ja USA sportlane Adam Setliff 66.02-ga kolmandaks. Kolmanda katsega lisas Kruger veelgi: 68.19, kuid langes kolmandaks, sest Alekna heitis 68.73 ja Riedel 68.50. Veel neljandalgi katsel heitis Kruger 68.06, kuid Alekna võitis 69.30-ga olümpiakulla Riedeli ja Krugeri ees, Tammert oli 63.25-ga 9.
2001. aasta MM-il Kanadas Edmontonis heitis Kruger kvalifikatsioonis 64.79 ja pääses paremuselt 4. tulemusega lõppvõistlusele. Riedel oli 68.26-ga parim, Tammert jäi 61.04-ga 16. kohale. Lõppvõistlusel heitis Kruger avakatsel 63.61 ja teisel katsel 64.89 ning pääses viimasena finaali. Neljandal katsel heitis ta 65.27, kuid viimasest, 8. kohast ei pääsenud. 69.72-ga võitis Riedel Alekna ees.
2002. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Inglismaal Manchesteris võitis Kruger 66.39-ga kindlalt, järgnesid Jason Tunks Kanadast (62.61) ja Robert Weir (59.24).
2003. aasta MM-il Pariisis täitis Kruger 65.04-ga kvalifikatsiooninormi ja Tammertki pääses 63.53-ga lõppvõistlusele. Seal saavutas Alekna juba avakatsel heidetud 69.69-ga esikoha. Krugeri parimaks jäi avakatsel heidetud 65.26, millega ta oli avakatse järel 5. ja lõpuks 6. Tammert jäi tema järel 64.50-ga 7. kohale.
Samal aastal tuli Kruger Monacos Monte Carlos IAAF-i meistrivõistlustel 7. kohale.
2004. aasta Aafrika meistrivõistlustel Kongos Brazzaville'is saavutas LAV taas kettaheites kaksikvõidu. Kruger võitis 63.85-ga Hannes Hopley (63.50) ees, aga pronksile tulnud sportlast edestasid nad enam kui 11 meetriga.
2004. aasta suveolümpiamängudel Ateenas ei suutnud Kruger kvalifikatsiooninormi täis heita, aga 62.32-ga sai siiski 10. tulemusega lõppvõistlusele. Parimad tulemused tegid kvalifikatsioonis Alekna (67.79) ja Tammert (65.70), Hopley tulemus 63.89 oli paremuselt 4. Kruger heitis lõppvõistlusel avakatsel 64.34, mis andis avakatse järel 5. ja lõpuks 6. koha. Kuna parima tulemuse 70.93 saanud Róbert Fazekas Ungarist diskvalifitseeriti, kerkis Kruger 5. kohale, aga Tammert koguni olümpiamedalile. 69.89-ga tuli olümpiavõitjaks Alekna.
Hooaja lõpul Monte Carlos korraldatud IAAF-i meistrivõistlustel saavutas Kruger 8. koha. Tammert oli ka seal 3.
2005. aasta MM-il Helsingis said kvalifikatsioonis parima tulemuse Alekna (68.79) ja Gerd Kanter (65.76). Tammert täitis 64.02-ga samuti napilt normi. Kruger normi täis ei heitnud (63.44), aga pääses eelviimasena ikkagi lõppvõistlusele. Seal alustas Kruger 63.19-ga, millega jõudis viimasena finaali. Kanter heitis teisel katsel 64.69 ja kolmandal 65.10 ning Tammert avakatsel 62.28 ja teisel 63.59. Võistluse teisel poolel parandas kogu pärastine esikuuik oma tulemusi: Alekna võitis 70.17-ga Kanteri (68.57) ees, Tammert oli 64.84-ga 4. ja Kruger 5. katsel heidetud 64.18-ga 6. Riedel jäi 63.05-ga 9. kohale.
Samasuguse tulemusega (Alekna võitis Kanteri ees) lõppesid samal aastal Monte Carlos peetud IAAF-i finaalvõistlused. Kruger saavutas 5. koha.
Kodakondsuse vahetamise tõttu järgnes kaheaastane paus. Alles 2008 hakkas Kruger taas võistlema, tulles samal aastal 61.59-ga Soome meistriks.
Isiklikku
Ta on 2.03 pikk ja kaalub 118 kg.
Ta on abielus Soome kolmikhüppaja Heli Krugeriga (sündinud Heli Koivula).
Paul Tekkel
Paul Tekkel (12. jaanuar 1882, Piiri talu, Kriimani, Võnnu kihelkond (Haaslava vald), Tartumaa – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti lastekirjanik ja luuletaja, mitme populaarse laulu sõnade autor.
Paul Tekkel õppis kohalikus vallakoolis, omandades hiljem Võnnus elades rätsepakutse. 1910. aastast elas ta Tartus. Paul Tekkel oli ühiskondlikult aktiivne, osaledes mitmetes seltsides nagu Karskuse Sõber, Ugaunia ja Eesti Noorsoo Karskusselts. Samuti oli ta ajalehtede Postimees, Kodu ja Lasteleht kaastööline.
Tekkeli loomingust on tõenäoliselt tuntuim 1913. aastal ilmunud luuletus "Kevadel" algussõnadega "Juba linnukesed väljas laulavad,/ kenad kasekesed kingul kohavad.", mille viisistas Karl August Hermann. Samuti on Tekkeli tekste viisistanud Paul Konsap ("Nüüd käes meil õnnis õhtutund") ja Juhan Aavik ("Üksik majakene põllu sees"). Luule kõrval kirjutas Tekkel ka proosat.
Isiklikku
Paul Tekkeli vanemad olid Hans Tekkel ja Anno Tekkel, õed-vennad Johan Tekkel, Anna Kukk, Liis Kurrik, Hans Tekkel, Leonhard Tekkel, Jaan Tekkel, Theodor Tekkel ja Vilhelm Tekkel. Abielust Marie Tekkeliga sündis kolm last: Victor Johannes Tekkel (13.01.1906, Hammaste, Võnnu vald, Tartumaa - surmaaeg ja -koht teadmata; 1941. aastast Punaarmees Eesti korpuses, mille koosseisus osales Poola, Berliini, Praha, Viini ja Budapesti lahingutes ), Linda Rosa Tekkel (1909-10) ja Leida Koppel (23.02.1911, Tartu - 18.01.2003, Greensboro, Põhja-Carolina, USA).
921
921. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 870. aastad 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad - 920. aastad - 930. aastad 940. aastad 950. aastad 960. aastad 970. aastad
Aastad: 916 917 918 919 920 - 921 - 922 923 924 925 926
Beavis ja Butt-Head
"Beavis ja Butt-Head" [biivis, batt-hed] on Ameerika joonissari, mille autor on Mike Judge.
Tekkelugu ja sisu
Pärast menukat lühifilmi "Frog Baseball" hakkas Judge kirjutama kanalile MTV samade tegelastega telesarja. Sari oli eetris 8. märtsist 1993 kuni 28. novembrini 1997. Kokku toodeti 199 jagu.
Joonissarja keskmes on kaks rumalat ja sotsiaalselt ebakompetentset teismelist Beavis ja Butt-Head, kes elavad fiktiivses Highlandi linnakeses Texases. Nende päevad mööduvad koolis pahandusi tehes, seksist fantaseerides ja telekat vaadates. Igasse episoodi on põimitud stseenid, kus peategelased kritiseerivad muusikavideoid. 8. hooajal kritiseeriti ka teisi MTV saateid (nt "Jersey Shore").
Film
Beavise ja Butt-Headi seiklustest Ameerikas on tehtud ka täispikk film pealkirjaga "Beavis and Butt-Head Do America" ("Beavis ja Butt-Head Ameerikat vallutamas"). 2011. aasta oktoobris taaselustati sari 8. hooajaks. 2022. aastal taaselustati sari 9. hooajaks ja tehti täispikk film "Beavis and Butt-Head Do the Universe" ("Beavis ja Butt-Head universumi loomas").
Korrosioon
pisi|Korrosioonil on palju erinevaid vorme. Mõnikord võivad tekkida lausa kaunid õie taolised moodustised, mis on ilusad vaatamiseks kuid argielus tähendavad vaid ühte — materjali surma. Pilt on tehtud Tartu Ülikooli Füüsika Instituudis skaneeriva elektronmikroskoobi (FEI) Helios Nanolab 600 abil. pisi|Korrodeerunud [[duralumiinium pärast lühiajalist leotamist soolases vees]] Korrosioon ehk korrodeerumine (inglise corrosion) on keemilise aine, kivimi, koe või materjali, enamasti metalli, osaline häving keskkonnas toimuvate keemiliste reaktsioonide tõttu. Raua ja rauasulamite korrosiooni nimetatakse ka roostetamiseks.
Sõna tavalisimas tähenduses tähistab korrosioon metallide oksüdeerimist hapniku toimel. Kõige tuntum korrosiooni vorm on rooste (inglise rust), milles muudetakse raud raud(III)oksiidiks. pisi|[[Roostetamine on igapäevaelus sageli kohatav korrosiooni näide]]
Elektrokeemiline korrosioon
Elektrokeemiline ehk galvaaniline korrosioon on korrosiooni liik, mis toimub juhul, kui kaks metalli, üks keemiliselt aktiivsem ja teine vähem aktiivne, satuvad omavahel kontakti ning toimub elektronide ülekanne vähem aktiivse metalli suunas. See kiirendab aktiivsema metalli korrosiooni ning vähem aktiivse metalli korrosioon aeglustub või peatub. pisi|Korrodeerunud metalli pind Elektrokeemilisel korrosioonil tekivad enamjaolt aktiivsema metalli oksiidid või soolad.
Korrosiooni eemaldamine
Tihti on võimalik keemiliselt eemaldada korrosiooni saadusi. Näiteks fosforhapet saab kasutada rooste eemaldamiseks raua pinnalt. Ta moodustab roostega (Fe2O3) raud(III)fosfaadi (FePO4), mis jätab musta kihi, mida on võimalik kergesti eemaldada, kuid mis iseenesest kaitseb edasise roostetamise vastu.
Korrosiooni kaitse
Mõned metallid on rohkem vastupidavamad korrosioonile, kui teised. Samuti on 4 moodust kaitsta metalle korrosiooni eest: metalli pinna katmine värviga, pinna katmine tsingiga, kuumtsinkimine või nende kasutamine koos.
Värvimine
Metalli pinna katmisel värviga moodustub barjäär, mis ei lase metallil korrodeeruda. Värvimine on eelistatud juhul, kui pinna väljanägemine on oluline, sest ta ei ole püsiv kõigis välitingimustes.
Pinna katmine tsingiga ja kuumtsinkimine
Metalli pinna tsinkimisel kantakse sellele tsingi kiht, mis on aeglase korrosiooniga ja mis kaitseb samuti pinda korrodeerumise eest.
Zumba
Zumba on asula Ecuadori lõunaosas Zamora Chinchipe provintsis, Chinchipe kantoni keskus.
Korrosioon
Pinna katmine tsingiga ja kuumtsinkimine
Kuumtsinkimisel pannakse metallvanni, kus on ülessulatatud tsink ja mis on kuumutatud 460 °C-ni. Õhu kätte sattudes reageerib tsink õhus oleva hapnikuga, tekitades ZnO, mis reageerib õhus oleva süsihappegaasiga ning tekib halli värvi ZnCO3, mis on tugev materjal ja takistab mitmetel tingimustel korrosiooni.
Passiveerimine
Metalli passiveerimiseks nimetatakse metalli pinna katmist õhukese korrosioonivastase kihiga ehk passiivse kihiga, mis koosneb korrosiooni saadustest. Kihi keemiline koostis ja mikrostruktuur peavad erinema metallist, millele kiht kantakse. Tüüpiline kihi paksus, mis metalli peale kantakse, on alla 10 nanomeetri. Passiivsel kihil on iseloomulik omadus ennast uuesti taastada, kui kiht peaks mingil põhjusel hävinema või viga saama. Passivatsioon looduslikus keskkonnas nagu õhk, vesi ja maapind keskmise pH juures on märgatud alumiiniumil, roostevabal terasel, titaanil ja ränil.
Näiteks puhas alumiinium olles hapnikuga kontaktis, moodustab alumiiniumoksiidi kihi, mis takistab alumiiniumi edasise korrodeerumise. Alumiiniumi sulamid aga vastavat oksiidikihti ei tekita, mistõttu tuleb neid passiveerida.
Metalli passivatsioon on määratud metallurgia- ja keskkonnateguritest. pH mõju passivatsioonile on kokku võetud Pourbaixi diagrammides, kuigi paljude muude teguritee mõju on tähtsam. Näiteks keskkonna kõrge pH takistab alumiiniumi ja tsingi passiveerimist, madal pH või kloori ioonide olemasolu mõjutab roostevaba terast ning kõrge temperatuur titaani, kuna kõrgel temperatuuril oksiid lahustub pigem titaani, mitte elektrolüüti.
Metallide keemia
pisi|Kuld ei korrodeeru, mistõttu võib teda leida maapõuest
Mõnedel metallidel on looduslikult aeglane reaktsiooni kineetika, kuigi korrosioon on termodünaamiliselt soodne. Selliste metallide hulka kuuluvad tsink, magneesium ja kaadmium. Kuigi korrosioon toimub kogu aeg, on see väga aeglane.
Mikroobide korrosioon
Mikroobide ehk mikroorganismide korrosiooniks nimetatakse korrosiooni, mis on tekitatud või kiirendatud mikroorganismide, enamasti kemotroofide poolt. Mikroobide korrosioon toimub metallides ja mittemetalsetes materjalides isegi hapnikuvabas keskkonnas. Näiteks desulfaatijad bakterid on aktiivsed just hapnikuvabas keskkonnas, redutseerides sulfaatiooni sulfiidhappeks. Aeroobses keskkonnas on aktiivsed aga bakterid, mis oksüdeerivad raua raud(II)oksiidideks ja raud(II)hüdroksiidideks. Samuti on aktiivsed bakterid, mis oksüdeerivad väävli väävelhappeks.
Materjalide pulbristumine
Pulbristumine on korrosiooni vorm, mis esineb, kui materjal satub keskkonda, kus on väga suur süsinikusisaldus. Tulemuseks esineb materjali kadu ja seetõttu ka kasulikud omadused vähenevad.
Mehhanism
Tüüpiline metalli pulbristumine toimub mitmes staadiumis, mis on omavahel seotud. Esmalt seotakse süsinik metalli kihti, kus toimub süsiniku liikumine metalli sulamisse. Seejärel tekivad stabiilsed karbiidid (M3C, kus M on metall), mis lagundatakse. Lagundamisest saadud ained, aga käituvad katalüsaatoritena, mis kiirendavad süsiniku edasist lahustumist ja kordavad sama protsessi. Samuti võib süsiniku kiht tekitada karbiidi ka metalli pinnal, mis emigreerub metallilt.
Korrosioon mittemetallides
Suurem osa keraamilisi materjale on peaaegu täielikult immuunsed korrosiooni vastu. Neid kooshoidvatel keemilistel sidemetel on väga väike vabaenergia väärtus, mistõttu võib neid lugeda juba korrodeerunuteks. Kui aga korrosioon toimub, on see enamjaolt materjali lahustumine või keemiline reaktsioon, mitte aga elektrokeemiline protsess. Kõige tavalisem näide korrosiooni kaitsest keraamikas, on lubja lisamine klaasile, et vähendada selle lahustuvust vees. Kuigi tavaline klaas ei lahustu vees, tekivad sellel niiskuse käes mikroskoopilised vead. Rabeduse tõttu sellised vead vähendavad klaasi tugevust oma esimestel tundidel standardtingimustes.