cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hispaania ajalugu
Hispaania ühinemisprotsess
1492. aastal vallutas ühendatud kuningriik Granada, viimase Ibeeria poolsaare mauride kantsi, 781 aastat islami võimu all olnud linna. Aasta 1492 märkis ära ka Christoph Kolumbuse jõudmise Uude Maailma. Seda ekspeditsiooni, milles osales 3 laeva – Pinto, Nina ja Santa Maria, rahastas Isabel I. Samal aastal aeti Hispaaniast välja ka suur hulk juute – oli alanud Hispaania Inkvisitsioon.
Renessansiaegsete monarhidena tsentraliseerisid Isabel ja Fernando kuningavõimu kohaliku aadli arvelt. Selle tsentraliseeritud võimu kohta hakati kasutama sõna España, mis märkis tollal kahte riiki – Kastiiliat ja Aragóni. Nende ulatuslike poliitiliste, õigus- ja sõjaväereformide tulemusel sai Hispaaniast suur jõud Euroopas.
Territoriaalse konsolideerumise protsess lõpetati, kui kuningas Carlos I, tuntud kui keiser Karl V, ühendas aastal 1516 kõik kuningriigid Pürenee poolsaarel, väljaarvatud Portugali ja Algarve kuningriigid, ühe monarhi alla – tema kaasmonarh ja emakuninganna Juana oli vangistuses – edendades seeläbi Hispaania riigi loomist, kuigi detsentraliseeritud riigina.
Itaalia sõjad (1494–1559)
Itaalia sõdades, milles osales aastatel 1494–1559 enamik Itaalia linnriike, paavstiriik, enamik Lääne–Euroopa suurriike (Prantsusmaa kuningriik, Hispaania kuningriik, Püha Rooma riik ja Šotimaa kuningriik ning ka Otomani impeerium), leidis sõjategevus aset peamiselt Apenniini poolsaarel, aga ka Madalmaades, Prantsusmaal, Inglismaal, Vahemeres ja mujal. Sõja poliitiliseks tulemiks oli Hispaania ülemvõimu kindlustumine suuremal osal poolsaarest, maa poliitilise killustatuse kinnistamine ja Itaalia riikide kõrvaletõrjumine Euroopa rahvusvaheliste suhete ääremaale.
Hispaania Habsburgide valitsusajal
pisi|Hispaania kuninga alad 16. sajandil Habsburgide dünastiast Carlos I (1500–1558), kes oli Aragóni ja Kastiilia (hilisema Hispaania) kuningas 1516–1556, Karl V nime all Saksa-Rooma riigi valitseja 1519–1556, keiser alates 1530. aastast, Saksa kuningas 1519–1531, Itaalia ja Napoli kuningas (Carlo IV), Burgundia hertsog (Charles II) (1506–1555) ja Austria ertshertsog, Austria valitseja aastatel 1519–1521, ajal jõudis Habsburgide dünastia oma võimsuse tipule. Tema võimu alla kuulusid ka Hispaaniale asumaad Lõuna-Ameerikas.
Saksa-Rooma keisri Karl V poeg Felipe ehk Philipp von Habsburg sai Milano hertsogkonna ja juba 1556. aastal Madalmaade valitsejaks. Esialgu püüdis Karl teda enda järel seada ka Saksa-Rooma troonile, kuid see katse siiski ebaõnnestus. Carlos I loobus Hispaania (Aragóni ja Kastiilia) kuninga kohast Philippi (1527–1598) kasuks, kellest sai Hispaania kuningas ja Madalamaade valitseja Felipe II.
Habsburgid Hispaania troonil
Ametlikult nimetas end Hispaania kuningaks esimesena Felipe II, mõeldes sellega kogu Ibeeria poolsaare valitseja staatust (Portugali, Aragóni ja Kastiilia kuningas). Kuid selle eelkäijaid, hiljem Hispaania moodustanud riike, valitsesid Habsburgid ka varem.
Hispaania kuningriik
Tänapäeva Hispaaniale ja Hispaania impeeriumile pani alguse Aragoni, Kastiilia, Leóni ja Navarra kuningriikide ühendamine. Hispaaniast sai väga mõjuvõimas riik Euroopas, see positsioon kestis terve 16. ja 17. sajandi esimesel poolel. Seda soodustasid muidugi koloniaalvaldustest tulenevad rikkused. Oma tippu jõudis Hispaania kahe esimese Hispaaniat valitseva Habsburgi ajal (Carlos I 1516–1556 ja Felipe II 1556–1598). Sellesse perioodi jäävad Itaalia sõjad, Madalmaade ülestõus, sõjaväelised aktsioonid Osmanite riigi vastu, Inglise–Hispaania sõjad ja sõda Prantsusmaaga.
Madalmaade ülestõus
pisi|Euroopa poliitiline kaart [[1560. aastal]] , Madalmaad, Seitseteist provintsi, Hollandi Vabariik 1556. aastal läksid Madalmaad Hispaania kuninga ja Burgundia hertsogiks saanud katoliku usku Felipe II võimu alla. 1555. aastatest (?) oli aga levinud Madalmaades reformatsiooni tulemusel kalvinism ning Põhja-Madalmaades toimusid rahvarahutused, mida toetasid ka Hispaania ülemvõimuga rahulolematud aadlikud, kellest juhtivat osa etendasid Oranje Willem, krahv Egmont ja krahv Hoorn. Madalmaade ülestõusu tulemusel eraldus Madalmaade põhjaosa lõunaosast ning 1581. aastal kuulutati välja Hollandi Vabariigi iseseisvus. Kaheksakümneaastase sõja (1568–1648) tulemusel saavutas Holland iseseisvuse. Lõplikult kuulutati Holland iseseisvaks Kolmekümneaastase sõja lõpetanud Vestfaali rahuga.
Püha Liiga sõda Osmanitega
, Lepanto merelahing, Don Juan de Austria 1560. aastal vallutasid Hispaania väed laevastikuga Tuneesia rannikul oleva Djerba, mille aga Osmanite laevastik 22 päeva pärast taasvallutas. Vastuseis Osmanitele põhjustas ka Hispaania liitumise Rooma katoliku kiriku poolt organiseeritud Püha Liigaga ning osalemise Lepanto merelahingus. Juulis-augustis 1571 kogunesid Sitsiilias Messina esisel kristlaste Püha Liiga merevägi – koondades Hispaania, Veneetsia, Kirikuriigi, Genova, Savoia ja Malta sõjalaevastikke. Kreeka Pátrase lahest itta sõudes põrkus nende laevastik endast märksa suurema Osmanite laevastikuga Lepanto (praeguse Nafpaktose) juures. Püha Liiga laevastik koosnes kokku 206 galeerist ja kuuest galeassist (kahurigaleerist), Osmanite laevastikku kuulus 230 galeeri ja 56 väiksemat galiotti. Neljatunnise merelahinguga 7. oktoobril 1571 löödi osmanite laevastikku. Püha Liiga kaotas lahinguga 50 galeeri, Osmanite laevastik kaotas aga kokku 210 laeva, neist 130 langes vastaste kätte. Osmanite laevastik, ehitati küll mõne aastaga jälle üles, aga nüüd polnud enam piisavalt mehi, et laevu mehitada, ning laevastik keskendus pigem Istanbuli kaitsmisele.
Portugali liitmine
Felipe IV (Portugali kuningana Filipe III) soosiku ja peaministri, Olivarese krahvi Gaspar de Guzmán y Pimenteli (ametis 1621–1643) ajal püüti Portugali ühendada Kastiilia haldus- ja finantssüsteemi, suurendati kastiillaste osakaalu Portugali riigiametites ja paigutati Portugali aladele Kastiilia garnisonid. Portugallased tõusid Hispaania ülemvõimu vastu üles 1634. ja 1637. aastal, kuid need ülestõusud lõppesid tulemusteta. Edukaks osutus 1640. aasta ülestõus, sest see sattus samale ajale Kataloonias puhkenud ülestõusuga ning Hispaania ja Prantsusmaa vahel puhkenud sõjategevusega. Ülestõusu etteotsa asus Bragança hertsog João, kes kuulutati pärast Hispaania garnisonide väljakihutamist 15. detsembril 1640 Portugali kuningaks João IV nime all. Sellega sai ühtlasi alguse Portugali Bragança dünastia. Hispaania keeldus aga Portugali iseseisvust tunnistamast ja nii puhkes detsembris 1640 Portugali iseseisvussõda, mis kestis kuni 1668. aastani.
Hispaania koloniaalimpeerium
pisi|300px|[[Hispaania koloniaalimpeerium]] , Tordesillase leping Hispaania impeerium laius peaaegu kogu Lõuna- ja Kesk-Ameerikas, Mehhikos, Põhja-Ameerika keskosas, Filipiinidel, Ida-Aasias, Ibeeria poolsaarel (sh Portugal alates 1580. aastast), Lõuna-Itaalias, Sitsiilia, samuti ka osad tänapäeva Saksamaast, Belgiast, Luksemburgist ja Madalmaadest. See oli esimene impeerium, mille kohta öeldi, et "Päike ei lähe seal kunagi looja". See oli avastuste aeg, tehti julgeid uurimisretki merel ja maal, avati uusi kaubateid üle ookeanide, oli vallutuste ja Euroopa kolonialismi aeg. Koos hinnaliste metallide, vürtside, luksuskaupade ja põllundustaimede saabumisega, tõid Hispaania uurijad ja muudki, tagasi teadmisi, mis muutsid Euroopa arusaamist maailmast.
Konkistadoorid – adelantadod (hispaania keeles adelantado "esmaavastaja") suunati kuninga poolt Hispaania valdustest välja maade uurimiseks ja vallutamiseks. Esimesed adelantadod oli Christoph Kolumbuse sugulased – vend Bartolomeo ja poeg Diego. Bimini saare adelantadoks oli Juan Ponce de León, lõunamerede – Vasco Núñez de Balboa, Maluku saarte – Fernão de Magalhães, Peruu – Francisco Pizarro y González, Tšiili – Diego de Almagro, Põhja-Ameerika – Hernando de Soto, Florida poolsaare – Pedro Menéndez de Avilés, Filipiinide – Miguel López de Legazpi. Konkistadoorid vallutasid alasid Kesk-Ameerika ja Lõuna-Ameerika piirkonnas. Hispaania ekspeditsioonid maiade aladele toimusid aastatel 1517 Francisco Hernández de Córdoba juhtimisel, 1518 Juan de Grijalva juhtimisel ja 1519 Hernán Cortési juhtimisel. Aastatel 1528–1540 püüdis Francisco Montejo mitmel korral Yucatáni vallutada, kuid luhtus. Euroopast kaasa toodud haiguste levimine, Campeche ja Champotoni pärismaalastest sõdalaste massiline värbamine ning Xiu maiade ja Cocomi valitsejate vaheline vaen pööras olukorra lõpuks Francisco de Montejo Juuniori kasuks ja tõi kaasa Chichén Itzá langemise aastal 1570. Aastal 1542 alistus talle ka Yucatáni poolsaare lääneosa. Francisco Pizarro (umber 1475–1541) vallutas inkade impeeriumi.
Hispaania–Inglise sõjad
Osana 16. sajandi ja 17. sajandil Euroopas toimunud vastasseisust protestantide ja katoliiklaste vahel pidasid katoliiklik Hispaania ja protestantlik Inglismaa kuningriik sõdu: Inglise–Hispaania sõda (1585–1604) ja Võitmatu Armaada häving (1588), Inglise-Hispaania sõda (1625–1630), osana Kolmekümneaastasest sõjast ja Inglise–Hispaania sõda (1654–1660). pisi|330px|Euroopa kaart, aastal 1700 pisi|330px|Hispaania ja Portugali alad 1746
Hispaania Kuldne Ajastu
Hispaanias kutsutakse seda aega Hispaania Kuldseks Ajastuks ja seda intellektuaalset liikumist Salamanca Kooliks.
Aeglane "Hispaania allakäik" algas 17. sajandil, ning selles olid kaasatud ka poliitilised, sotsiaalsed ja majanduslikud asjaolud, kuid põhjustajaks oli pidev pinge sõjaväelistes püüete näol – seda kogu Euroopas. Hispaania sõjavägi oli üldiselt edukas laialipaisatud Habsburgide impeeriumi kaitsmisel, kuid see ettevõte viis lõpuks Hispaania kolmekümneaastase sõja ajal pankrotti. 1640. aastaks, mil Hispaania jõud olid Euroopas laiali, kaotas Hispaania Portugali ja selle koloniaalvaldused.
Hispaania pärilussõda
18. sajandi esimesi aastaid täitsid vaidlused päriluse üle. 1701–1714 oli Hispaania pärilussõda, laiaulatuslik rahvusvaheline konflikt segunenud kodusõjaga; sõda läks Hispaaniale lõpuks maksma Euroopa maavaldused ja positsiooni Euroopa juhtiva jõuna, kuid säilisid ülemere valdused. Selle sõja ajal sai troonile uus dünastia – Prantsuse Bourbonid – ning kuulutati välja ka tõeline Hispaania Kuningriik, kui esimene Bourbonist kuningas, Hispaania Felipe V, trooniti 1707 ja ühendati Kastiilia ja Aragon. See tähendas ka paljude piirkondlike privileegide tühistamist.
18. sajand nägi järkjärgulist paranemist ja kasvavat jõukust. Uus Bourboni monarhia võttis eeskuju Prantsusmaalt – moderniseeris majandust ja haldust. Sajandi lõpu poole hakkas kaubandus lõpuks tugevalt kasvama. Ja tänu sellele, et Hispaania saatis brittidele abivägesid, kui Briti kolooniad Ameerika Iseseisvussõja ajal mässasid, sai Hispaania tagasi oma rahvusvahelise positsiooni.
Napoleoni valitsus ja selle tagajärjed
Hispaania sõlmis 1795 rahu Prantsusmaaga ja viimast toetades kuulutas sõja Suurbritanniale ja Portugalile. Hispaania kohutav majanduslik olukord – ja ka muud faktorid – sundisid Hispaania kuningat troonist loobuma, ja seda Napoleon I venna, Joseph Bonaparte'i kasuks.
Võõrasse monarhi suhtuti põlgusega. 2. mail 1808 tõusis Madridi rahvas üles prantsuse sõjaväe vastu – seda tuntakse Poolsaare sõja nime all, hispaanlased nimetavad seda Hispaania iseseisvussõjaks. Napoleon oli sunnitud isiklikult sekkuma, lüües hispaania vägesid ja anglo-portugali vägesid. Siiski, järgnevad sõjalised aktsioonid Hispaania geriljade poolt ja Wellingtoni hertsogi Arthur Wellesley anglo-portugali armee kombineeritud Napoleoni kohutava läbikukkumisega sissetungil Venemaale, kihutati 1814 Prantsuse sõjavägi Hispaaniast välja ja troonile naasis kuningas Ferdinand VII.
Prantsuse invasioon oli Hispaania majandusele hävitav ja jättis endast maha sügavalt lõhenenud riigi, mis oli väga aldis poliitilisele ebastabiilsusele enam kui sajandi jooksul. Võimutülid 19. sajandi alguses viisid kõikide Hispaania Ladina-Ameerika kolooniate kaotamiseni, erandeiks vaid Kuuba ja Puerto Rico.
Hispaania–Ameerika sõda
19. sajandi lõpus kaotas Hispaania kõik endised kolooniad viimseni, kaasaarvatud Kuuba, Puerto Rico, Filipiinid ja Guami USA-le pärast Hispaania–Ameerika sõda 1898. 1899 müüs Hispaania ülejäänud Vaikse ookeani maadest Saksamaale.
1898. aasta katastroof, nagu Hispaania–Ameerika sõda tuntuks sai, andis hispaania kultuurielule tugeva tõukejõu (1898. aasta põlvkond), milles oli palju kriitilist eneseuurimist.
Primo de Rivera diktatuur
pisi|180px|Kindral [[Miguel Primo de Rivera ja Hispaania kuningas Alfonso XIII]]
20. sajand algas suure majanduskriisi ja sellele järgneva ebastabiilsusega. Tänu erapooletusele Esimeses maailmasõjas järgnes ajavahemik, mil valitses kaubanduslik õitseng. Järgnevad valitsuskriisid, ebaõnnestunud Rifi sõda, mis teravnes Maroko hõimude vastasseisu tõttu Hispaania protektoraadile, rahva rahutus ja sõjaväe rahulolematus olid põhjused, mis viisid kindral Primo de Rivera riigipöördeni 13. septembril 1923. Kehtestati sõjaväeline diktatuur, mis kiideti heaks suure osa sotsiaalsete jõudude ja kuningas Alfonso XIII poolt.
II Vabariik
pisi|[[Hispaania Teise Vabariigi lipp]]
Otsustanud leida lahendus poliitilisele olukorrale ja luua põhiseadus, toetas kuningas 12. aprilli 1931 kohalike valimiste toimumist. Valimistel saavutasid riigi suuremates linnades ja provintsikeskustes vaieldamatu võidu vabariiklaste sotsialistlikud kandidaadid, kuigi nõunikud olid suuremas osas rojalistid. Esines organiseeritud meeleavaldusi, mis nõudsid vabariigi asutamist ning mis viisid kuninga lahkumiseni riigist. Pärast kuninga loobumist oma kohustustest, kuulutati 14. aprillil välja Teine Vabariik.
Vabariigi ajal suurenes poliitiline ja sotsiaalne rahutus, mida iseloomustas vasak- ja parempoolse poliitika esindajate äärmuslikuks muutumine. Mõõdukust pooldavaid liidreid boikoteeriti ning iga partei üritas Hispaaniat enda standardite järgi muuta. Esimeste aastate jooksul oli võimul vabariiklaste ja sotsialistide koalitsioon, 1933. aasta valimistel võitsid parempoolsed parteid ja 1936. aastal vasakpoolsed. Alates aastast 1936 levis vägivallalaine, millega kaasnes kirikute põletamine, José Sanjurjo algatatud monarhia taastamise pooldajate ülestõus, 1934. aasta revolutsioon ning arvukad poliitiliste liidrite atentaadid. Teisest küljest on II Vabariigi aeg Hispaania ajaloos periood, mille ajal viidi täide reforme, et riiki moderniseerida (demokraatlik põhiseadus, põllumajandusreform, sõjaväe ümberstruktureerimine, esimesed erinevate piirkondade autonoomsust puudutavad määrused jm) ja laiendati kodanike õigusi, näiteks anti ka naistele valimisõigus.
Riigipööre ja Franco diktatuur
pisi|160px|vasakul|Diktaator [[Francisco Franco]] 17.–18. juulil 1936 algatasid Hispaania Aafrika kolooniate garnisonid vabariigi vastu ülestõusu, mis õnnestus vaid osaliselt. Hispaania jagunes kaheks tsooniks: üks, milles oli teoreetiliselt võimul vabariiklik valitsus, ning teine, mida kontrollisid ülestõusnud, kes alustasid ka kodusõda, mille tulemusena kindral Francisco Francost sai Hispaania riigipea. Monarhiat pooldavad mässajad saavutasid võidu 1. aprillil 1939. Sellise tulemuseni viis suuresti Hitleri Saksamaa ja Mussolini Itaalia sõjaline toetus, mis oli palju kindlam, kui Nõukogude Liidu ja Mehhiko poolt vabariiklastele osutatud abi; samuti aitasid kaasa vabariigi pooldajate erinevate fraktsioonide omavahelised vastuolud.
Demokraatia
pisi|[[Juan Carlos I 2007. aastal]] Diktaator suri 20. novembril 1975 ning Juan Carlos kuulutati kuningaks kaks päeva hiljem nimega Juan Carlos I. Nende sündmustega algas üleminekuperiood, mis lõppes parlamentaarse monarhia rajamisega 1978. aastal pärast seda, kui kuninga isa, Juan de Borbón, loobus oma õigustest troonile. Esimeste demokraatlike valimiste järel sai peaministriks Adolfo Suárez tsentristlik-parempoolsest ühendusest Demokraatlik Keskpartei ehk UCD. Ta viis lõpule tähtsad poliitilised reformid ja alustas läbirääkimisi Euroopa Majandusühendusse astumiseks. 1981. aastal läks Adolfo Suárez erru.
September 2016
September 2016, kroonika
Hispaania ajalugu
Demokraatia
Sellel ajajärgul korraldas baskide terrorirühmitus ETA mitmeid atentaate, mis olid suunatud eriti sõjaväelaste ja kaitsejõudude vastu, aga toimus ka kindla sihtmärgita rünnakuid. 23. veebruaril toimus Adolfo Suáreze järglase, Leopoldo Calvo-Sotelo (UCD) ametisse nimetamise hääletus, mille ajal leidis aset riigipöörde katse (tuntud ka kui F-23 kuupäeva järgi), mille eestvedajateks olid juhtivad sõjaväelased. Kongressi võttis oma kontrolli alla kolonelleitnant Tejero. Kuningas Juan Carlos astus põhiseadusliku korra säilimise eest välja ning riigipööre nurjati juba samal päeval. 1981. aastal allkirjastati Brüsselis ühinemisprotokoll NATOga, mis pani aluse liiduga integreerumisele, mis viidi lõpule 1982. aastal UCD valitsuse ajal.
Järgmistel, 1982. aasta valimistel võidutses Hispaania Sotsialistlik Töölispartei (PSOE), mille juht Felipe Gonzáles sai peaministriks. Võimule jäädi kolmeks järgmiseks valitsemisajaks. Aastal 1986 ühines Hispaania Euroopa Majandusühendusega, Euroopa Liidu eelkäijaga, ning samal aastal toimus referendum, kus rahvaga arutleti NATOsse jäämise küsimust. Aastal 1992 ilmus Hispaania hiilgavalt rahvusvahelisele areenile, näidates end tugeva ja kaasaegse riigina nii Barcelona olümpiamängude korraldamisega, Madridi Euroopa kultuuripealinnaks nimetamise ning Sevillas toimunud ülemaailmse näitusega EXPO 92, samuti olles Euroopa kultuuripealinn.
September 2016
2016. aasta september algas neljapäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast reedel.
Hispaania ajalugu
Demokraatia
Sel perioodil viidi ellu põhjalik majanduse ja ühiskonna moderniseerimine, mida iseloomustasid tööstuse ümberkorraldamine ja hilisfrankistliku majandusmudeli asendamine palju liberaalsemaga, (mis viis hiljem kolme tähtsa üldstreigini), mõtlemise ja kaasaegsete väärtuste levik Hispaania ühiskonnas, piirkondade autonoomsus, sõjaväe muutmine ning tohutu infrastruktuuri areng, näiteks maanteevõrgustiku laienemine. Sellegipoolest oli töötus kõrgel tasemel ning lõpuks tekkis majanduslik seisak, olukord, mis ei hakanud paranema enne 1999. aastat, mil töötuse tase langes 23%-lt 15%-le. Samuti toodi aastal 1994 avalikkuse ette Hispaania terrorismirühmitus GAL.
1996. aasta valimised andsid võidu Rahvaparteile (Partido Popular), mille juhiks oli José Maria Aznar, mis jäi võimule kaheks valitsusajaks, saades 2000. aasta üldvalimistel absoluutse häälteenamuse.
Sajandi alguse konfliktid
pisi|vasakul|Samasooliste abielu seadustamine võeti vastu paljude inimeste rõõmuhõisetega XXI sajand algas 11. septembril 2001 toimunud terrorirünnakute tagajärgedega, mis tõid endaga kaasa Hispaania osalemise kahes konfliktis: Afganistani ja Iraagi sõjas. See viimane konflikt ja 11. märtsil 2004 Madridis toimunud terrorirünnaku mõju, kus suri 191 inimest, põhjustasid valitsuse ja Hispaania avaliku arvamuse kaugenemise. Kõik see kulmineerus uue valitsuse valimisega, mille võitis Hispaania Sotsialistlik Töölispartei (PSOE) pärast 14. märtsil 2004 toimunud üldvalimisi.
Euro muutus ametlikuks maksevahendiks 1. jaanuaril 2002, vahetades välja peseeta. Kodanikud hakkasid seda kasutama igapäevaelus, vaatamata protestidele varjatud hinnatõusu vastu, mille see rahaühiku vahetus kaasa tõi. 1994. ja 2007. aasta vahel toimus Hispaania majanduses märkimisväärne kasv, mis tugines peamiselt ehitussektorile, ja mida hakkasid ohustama 2008. aasta majanduskriisi globaalsed tagajärjed.
20. sajandi lõpus saabus Hispaaniasse suur hulk immigrante sellistest Ladina-Ameerika riikidest nagu Ecuador, Colombia, Argentina, Boliivia, Peruu ja Dominikaani Vabariik, samuti ka Aafrika, Aasia ja Euroopa eri iirkondadest. Tugev ja pidevalt laienevat tüüpi majanduskasv, mida riik oli näidanud 1993. aastast alates, oli nõudnud palju tööjõudu. Nagu kuulutas välja Hispaania Panga direktor 2007. aasta veebruaris, võiks Hispaania asetseda seitsmendal kohal maailma suurima majandusega riikide seas.
Terrorirünnakud ja poliitika
pisi|[[11.märtsi terrorirünnaku ohvrite mälestuseks püstitatud monument, Alcalá de Henares]] pisi|Zaragoza EXPO näitus Pärast 11. märtsi terrorirünnakuid Madridis võitis PSOE 14. märtsil 2004 toimunud valimised ja José Luis Rodríguez Zapaterost sai viies demokraatlik peaminister.
Pärast Zapatero peaministriks saamist toodi Hispaania väed Iraagist välja. Sellega kaasnes märkimisväärne diplomaatiliste suhete jahenemine Ameerika Ühendriikidega. Allkirjastati Euroopa konstitutsioon ja viidi läbi referendum, mille tulemusena kiitsid Hispaania kodanikud lepingu heaks. Teiste sotsiaalreformide seas, mida sotsialistid valimiste eel lubasid, kiideti heaks ka samasooliste abielu.
22. märtsil 2006 kuulutas terroriorganisatsioon ETA teist korda välja relvarahu, mida rikuti sama aasta 30. detsembril, kui Madridi Barajase lennujaama vastavatud 4. terminali paigutati autopomm. Atentaat nõudis kaks inimelu.
9. märtsil 2008 korraldatud valimised tõid võidu taas PSOE-le ja uuendasid José Luis Rodríguez Zapatero valitsust. Sotsialistid võitsid valimised 169 kohaga (5 kohta rohkem kui 2004. aasta valimistel) vastukaaluks Rahvapartei (Partido Popular) 154 kohale (6 kohta rohkem kui 2004. aasta valimistel).
Välja arvatud CiU (Convergència i Unió, Kataloonia kahe rahvusmeelse partei liit), kes hoidis jätkuvalt 10 saadikukohta, tabas rahvusmeelseid parteisid märkimisväärne allakäik. Ühendatud Vasakpartei (Izquierda Unida ) mis võitis vaid 2 kohta, kaotas Saadikute Kongressis(Congreso de los Diputados ) häälteosaluse. 2008. aasta valimistel kindlustus ja tugevnes kaheparteisüsteem. Samal aastal peeti Zaragozas EXPO näitust, mille peateemaks oli vesi ja sellega seostuv jätkusuutlik areng.
Kurtna Särgjärv
pisi|Kurtna Särgjärv Särgjärv (ka Kurtna Särgjärv) on järv Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Konsu külas. Järve pindala on 2,4 ha.
Olavi Ouvinen
Olavi Johannes Ouvinen (10. detsember 1926 Viiburi – 6. veebruar 1990 Helsingi) oli Soome poksija.
Ouvinen oli kokku kuuekordne Soome meister - aastatel 1944 ja 1947–1949 kukk-kaalus (kuni 54 kg) ning aastatel 1945–1946 kärbeskaalus (kuni 51 kg).
Ouvinen osales 1948. aasta Londoni olümpiamängudel kukk-kaalus (kuni 54 kg), kuid kaotas oma kohtumise II ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Ouvinen poksis aprillist 1949 kuni novembrini 1958 elukutselisena. Ta pidas kokku 10 kohtumist, millest võitis 5 (neist 1 nokaudiga) ja kaotas 3 (neist mitte ühtegi nokaudiga) kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki.
Porthidium
Porthidium on maoperekond.
Klassifikatsioon
Perekonda Porthidium klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
52 eKr
52. aasta eKr
Eesti etümoloogiasõnaraamat
"Eesti etümoloogiasõnaraamat" on 2012. aastal Eesti Keele Instituudi väljaandel ilmunud sõnaraamat, kus on esitatud eesti sõnatüvede etümoloogia ehk päritolu.
Sõnaraamatu on koostanud visanud, toimetanud Iris Metsmägi (peatoimetaja), Meeli Sedrik ja Sven-Erik Soosaar.
Sõnaraamat pälvis 2012. aasta keeleteo rahvaauhinna.
Oktoober 2022
Oktoober 2022, kroonika.
2022. aasta oktoober algas laupäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast esmaspäeval.
21. oktoober
pisi|Konstantin Pätsi monumendi avamine
Osmootne rõhk
pisi|[[Erütrotsüütide erinev toonsus (inglise tonicity) ja vastav vee liikumine]] Osmootne rõhk on rõhk, mida tuleb rakendada lahusele, et takistada lahusti (tavaliselt vee) liikumist läbi poolläbilaskva membraani ehk vältida osmoosi toimumist.
Sõna "osmootne" kreekakeelne algkuju on "ωσμωτικός", latiniseeritult "osmoticus", ingliskeelselt "osmotic".
Villimardiklased
Eesti liigid
Eestis elab kolm liiki perekonnast villimardikas. Võimalik, et on elanud ka hispaania kärbes.
Klassifikatsioon
Villimardiklaste sugukonda klassifitseeritakse järgmised alamsugukonnad:
Vorselaar
Vorselaar on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.
pisi|tühi|Borrekensi loss
Zsuzsa Verőci
pisi| Zsuzsa Verőci (1982)
Zsuzsa Verőci (sündinud 19. veebruaril 1949 Budapestis) on ungari maletaja, malekohtunik ja maletreener, naiste suurmeister (1978), rahvusvaheline arbiiter (1995).
Daveyton
Daveyton on linn (township) Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Ekurhuleni linnaringkonnas.
Zsuzsa Verőci
Verőci mängis naiste maailmameistrivõistlustel. Viiel korral võistles ta tsoonidevahelistel turniiridel (1973, 1976, 1979, 1982, 1985). Parimaks tulemuseks jäi tal 1979. aastal Rio de Janeiros saadud teine koht, millega ta pääses edasi 1980. aastal toimunud pretendentide matšturniirile, kus veerandfinaalis kaotas ta Nana Ioselianile tulemusega 3:6.
Daveyton
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Daveytoni elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,54%, India või Aasia päritolu inimesi 0,29%, värvilisi 0,26%, valgeid 0,08% ja teisi 0,82%. Suulu keelt pidas emakeeleks 37,17% pedi keelt 13,35%, koosa keelt 11,79%, sotho keelt 10,52%, tsonga keelt 9,53%, tsvana keelt 5,29%, ndebele keelt 3,97%, inglise keelt 2,39%, svaasi keelt 1,51%, venda keelt 1,18%, afrikaani keelt 0,53%, viipekeelt 0,41% ja teisi keeli 2,35%.
Zsuzsa Verőci
Ta võitis Ungari naiskonna koosseisus naiste maleolümpiatel neli hõbemedalit (1969, 1978, 1980, 1986) ja 1982. aastal pronksmedali.
Verőci sai FIDE-lt 1969. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 1978. aastal naiste suurmeistri nimetuse. Treeneritegevuse eest on ta saanud FIDE treeneri nimetuse.
Arno Arrak (teadlane)
Arno Arrak (25. märts 1927 Tallinn – 5. detsember 2021 ) oli eesti teadlane.
Arrak õppis Tallinnas Inglise kolledžis. Teise maailmasõja ajal andis ta end Saksamaal ameeriklastele sõjavangi. Inglismaal telliskivivabrikus töötades sai Arrak stipendiumi Dartmouthi kolledžisse USA-s, kus õppis keemiat ja zooloogiat. Seejärel õppis ta Columbia ülikoolis New Yorgis füüsikat ja Pratti inseneriteaduse ülikoolis tuumainseneriteadust.
Arrak on töötanud spektrokeemilise analüüsi alal, sealhulgas üheksa aastat ettevõttes Grumman Aerospace, mis ehitas Apollo kuumoodulit. Grummani-aegse teadustöö teemal on ta esinenud konverentsidel Ameerikas ja Euroopas. Tema sulest on ilmunud ka artikleid Reinholdi spektroskoopiaentsüklopeedias "Encyclopedia of Spectroscopy". 1990. aastal läks Arrak pensionile.
Arrak on kliimaskeptik ning 2011. aastal avaldas ta nõudetrükikirjastuses Createspace selleteemalise raamatu "What Warming?: Satellite View of Global Temperature Change". Samas teadusajakirjad keelduvad tema kliimaartikleid avaldamast. Arraku hinnangul on kliimateadus pankrotis.
Isiklikku
Arno Arrak on kunstnike Henno ja Jüri Arraku vanem vend, kunstnik Arno Arraku onu.
Vellavere Kalmakmägi
Vellavere Kalmakmägi (ka Kalmakmägi) on Tartu maakonnas Nõo vallas Vellavere külas asuv kõrgendik, endine kalmistu. Kõrgendik on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Püsikomaarv
Püsikomaarv (ingl fixed-point arithmetic) on andmetöötluses reaalne andmetüüp numbrile, millel on komakoha pikkus fikseeritud pärast koma/punkti ja vahel ka enne. Püsikomaarvu esitust võib võrrelda keerulisema ujukomaarvu esitusega. Püsikomaarvud on kasulikud murdarvude esitamiseks, tavaliselt baasil 2 või baasil 10, kui täidesaatval protsessoril puudub ujukoma komponent või kui püsikoma tagab rakenduse parema jõudluse või täpsuse. Vanematel või odavatel sisseehitatud mikroprotsessoritel ja mikrokontrolleritel ei ole ujukoma komponenti.
Kuju
Püsikomaarvu andmetüübi väärtus on sisuliselt täisarv, mille mastaapi muudetakse kaudse spetsiifilise teguriga, mis on määratud selle tüübi poolt. Näiteks võib väärtuse 1.23 esitada 1230 püsikomaarvu tüübina kui mastaabitegur on 1/1000 ja väärtuse 1,230,000 saab esitada 1230, kui mastaabitegur on 1000. Erinevalt ujukomaarvu andmetüübidest on mastaabitegur kõigi sama tüüpi väärtuste puhul sama ja ei muutu terve arvutuse vältel. Mastaabitegur on tavaliselt kümne astmed (inimeste mugavuseks) või kahe astmed (arvutusefektiivsuseks). Siiski võib mõnikord kasutada teisi mastaabitegureid – näiteks tundide ajalist väärtust võib esitada püsikomaarvu tüübina, mille mastaabitegur on 1/3600, et saada ühe sekundi täpsusega väärtus. Püsikomaarvu maksimaalne väärtus on suurim väärtus, mida on võimalik esitada läbi aluseks oleva täisarvu tüübi, mida on korrutatud mastaabiteguriga. Sama kehtib minimaalse väärtuse korral.
Binaarne vs. kümnendsüsteem
Kaks kõige levinumat püsikomaarvu tüüpi on kümnendarv ja binaarne arv. Kümnendpüsikomaarvu tüüpidel on mastaabiteguriks kümnendastmed ja binaarsetel püsikomaarvu tüüpidel on mastaabiteguriks kahendastmed. Kõige sagedamini kasutatakse binaarseid püsikomaarvutüüpe, sest mastaabi muutmist saab teha kiirete bittide vahetustega. Binaarsed püsikomaarvud esitavad kahe astmeid, aga ei saa esitada kümnete astmeid. Kui on vaja kümnete astmeid, tuleb kasutada kümnendsüsteemi. Näiteks ühte kümnendikku ja ühte sajandikku saab esitada binaarses süsteemis ainult ligikaudselt, kuid kümnendsüsteemis täpselt. Neid esitusi võib kodeerida mitmel viisil, kaasa arvatud binaarseks kodeeritud kümnendsüsteemiga.
Esitus
Sõna pikkuse ja komakoha esitamiseks kasutatakse mitmesuguseid märkeid binaarses püsikomaarvus. Järgnevas loendis tähistab f murdosa bitte, m tähistab suurusjärgu või täisarvu bitte, s tähistab märgibittide arvu ja b bittide koguarvu.
Täpsuskadu ja ülevool
Kuna püsikomaarvu toimingud võivad anda tulemusi, millel on rohkem bitte kui operande, võib informatsiooni kaotsi minna. Näiteks võib püsikomaarvu korrutamise tulemusel olla sama palju bitte kui kahe operandi bittide summas. Selleks, et tulemus mahutada samasugusesse bittide arvu kui oli operandidel, tuleb vastus kas ümardada või kärpida. Kui nii juhtub, on tähtis valida õiged bitid, mida alles hoida. Kui korrutada kaks sama formaadi püsikomaarvu, näiteks I täisarvu bitte ja Q murdosa bitte, siis vastuses võib olla kuni 2I täisarvu bitte ja 2Q murdosa bitte.
Mõnedel tehetel, nagu jagamine, on tihtipeale sisseehitatud tulemuse piiramine, et iga positiivne ülevool tagaks suurima võimaliku numbri, mida on võimalik sellises formaadis esitada. Vastupidi, negatiivne ülevool tagab suurima negatiivse numbri, mida saab sellises formaadis esitada. Sellist sisseehitatud piirangut nimetatakse sageli küllastuseks.
Mõned protsessorid toetavad riistvaralist ülevoolukaitset, mis annab teada kui on ülevool tekkinud, aga selleks ajaks on tavaliselt juba liiga hilja, et päästa õige tulemus.
Carl Maurach
Carl Peter Ludwig Maurach (24. jaanuar 1824 Paistu – 11. mai 1900 Põltsamaa) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik ja (vaimulik) kirjanik.
Maurach õppis aastatel 1842–1846 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Livonia.
Pärast usuteaduskonna lõpetamist töötas 1846–1848 koduõpetajana Riias kaupmees Cummingi juures, olles ühtlasi prooviaastal Riia Jakobi koguduses pastor Christian August Berkholzi juures. Õpetajaks ordineeriti ta 5. juunil 1849 Riias.
Ta oli 1849–1853 Paistu Maarja koguduse õpetaja (introdutseeriti ametisse 25. septembril 1849).
Aastatel 1853–1891 oli ta Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja (introdutseeriti ametisse 25. oktoobril 1853). Ajavahemikus 1866–1867 oli ta 12 kuuks ametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele).
Teoseid
Maurach täiendas ja parandas 1860–1895 tallinnakeelset kiriku-lauluraamatut ja avaldas trükis:
Oma alalt on Maurach avaldanud kirjutisi ka Ulmanni "Mitteilungenites" ja ajakirjas "Dorpater Zeitschrift für Theologie und Kirche", käsitledes eriti vaeste hoolekande ja hernhuutidevastase võitluse küsimusi.
Vaikna mõisa kivisild
Sild asub Läänemaal Lääne-Nigula vallas Koluvere külas endise Vaikna mõisa maadel. Silla kaudu pääses mõisasüdamest otse üle Liivi jõe Risti-Virtsu maanteele. On võetud ehitismälestisena kaitse alla.
Praegune Risti-Virtsu maantee kulgeb sillast umbes 30 meetri kaugusel ida pool.
Ühesildeline paekivist võlvsild ehitati 19. sajandi teisel poolel. Kivisilla üldpikkus on 26 m ja võlvava on 6,3 m lai. Silla sõiduteed ääristavad madalad kiviparapetid.
Maksikoer Fik
"Maksikoer Fik" (tšehhi ja slovaki keeles Maxipes Fík) on Tšehhoslovakkia animafilmide sari, mille režissöör on Václav Bedřich, stsenarist Rudolf Čechura ja animaator Jiří Šalamoun. Muusika komponeeris Petr Skoumal ja teksti luges näitleja Josef Dvořák.
Esimene 13-jaoline hooaeg "Maxipes Fík" filmiti aastatel 1975–1977 ja teine 13-jaoline hooaeg "Divoké sny Maxipsa Fíka" 1978. aastal.
Sarja peategelane on suur koer Fik, kes on suurusele vaatamata heasüdamlik ja nutikas. Tema omanik on tüdruk Ája (lühendatud vorm nimest Alena). Esimeses jaos "Zrození Maxipsa Fíka" ("Fiki sünd") tahab Ája endale koera, mispeale isa toobki talle kutsika nimega Fik, kuid väikesest kutsikast kasvab hiiglaslik koeramürakas. Fik kasvas üha suuremaks, mispeale isa otsustas ta ära müüa, kuid kui Fik päästis Ája uppumisest, jäi Fik Ája juurde ja talle ehitati aias omaette maja.
Eestis on "Maksikoer Fiki" näidanud ETV.
53 eKr
53. aasta eKr
Enn-Tiit Päärt
Enn-Tiit Päärt (1. aprill 1930 Tallinn – 20. september 2012 Göteborg) oli eesti tehnikateadlane ja keemik.
Elulugu
Enn-Tiit Päärt oli ajakirjaniku poeg.
Õppis Nõmme Gümnaasiumis, läks 1944 (ema ja õega) Rootsi. Lõpetas 1948 Göteborgis reaalkooli ja 1951 gümnaasiumi (eksternina), 1967 Göteborgi Ülikooli pedagoogika haru, 1968 Chalmersi Tehnikaülikooli keemiainseneri erialal, sooritas tehnikalitsentsiaadi eksamid 1970 (samas), tehnikadoktor (1972, samas), väitekiri "Determination of alchitols and alchitol end groups in polysaccharides." Töötas 1948–1951 õlitööstuses, oli 1951–1967 keskkooli ja gümnaasiumi loodusteaduste ja tehniliste ainete õpetaja, 1968–1972 Chalmersi Tehnikaülikooli keemia instituudi assistent, 1972–86 tehnilise keemia lektor ning professor aset, 1986–1998 keemiaosakonna juhataja, aastast 1998 Keemiatööstuse Arendusülikooli rektor. Kuulus 1990–2000 Chalmersi Tehnikaülikooli juhatusse (1990–1993 Chalmers-Lindholmi juhatuse esimees). Ühtlasi oli 1986–1998 firma Bim Kemi AB arendusdir ja 1994–2003 Bim Kemi Eesti AS tegevdirektor. Aastast 1982 konsultatsioonifirma Chemproject (Rootsis) omanik, konsultatsioonifirma ATARAX OÜ (Eestis) asutaja ja omanik (1998). Ta oli Rootsi Tööstusühingu ja Rootsi Keemiainseneride Ühingu liige. Töid peamiselt tselluloosikeemia alalt; 4 patenti.
Waarschoot
Waarschoot on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis.
Keskküla vald
Keskküla vald (saksa keeles Gross-Kesküll) oli vald Läänemaal Kirbla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Keskküla vald Kasari vallaga.
Valla alal asus Keskküla mõis.
Muti järv
Järv asub Sakala kõrgustiku keskosas 98 m kõrgusel merepinnast. Järve pindala on 6,9 ha, pikkus 430 m, laius 180 m ja kaldajoone pikkus 1,154 km. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järve lõunatipust voolab välja Longi oja, mis umbes 2,5 km lõunas suubub Mäeküla järve.
Limnoloogilise tüübi järgi on järv kalgiveeline eutroofne ehk kalgiveeline rohketoiteline järv. Järv on avalikult kasutatav veekogu.
Muti järv kuulub Muti maastikukaitseala koosseisu.
Pahijärv
pisi|Pahijärv Pahijärv (ka Põhja-Pahijärv) on järv Võru maakonnas Rõuge vallas Põnni külas. Järve pindala on 4,4 ha. Järve kõrval asub Lõuna-Pahijärv. Mõlemad on osa Kisejärve järvestikust.
Morelia
Morelia on linn Mehhikos, Michoacáni osariigi pealinn ja Morelia omavalitsuse keskus.
Morelia asub osariigi põhjaosas Guayangareo orus. Enne hispaanlaste vallutust elasid piirkonnas mitmed põlisrahvaste kultuurid. Nendest tähtsamad olid p'urhépechad ja matlatzincad. Hispaanlased saavutasid piirkonna üle kontrolli 1520. aastatel ning 1541. aastal asutasid nad Valladolidi linna. Pärast Mehhiko iseseisvussõda nimetati Valladolid Mehhiko rahvuskangelase José María Morelos y Pavóni auks ümber Moreliaks, kuna Valladolid oli Morelose sünnilinn. 1991. aastal lisati Morelia UNESCO maailmapärandi nimekirja, kuna tema ajaloolised koloniaalajastu hooned, tänavate plaan ja atmosfäär on suurepäraselt säilinud.
Vaatamisväärsused
Ajaloolistel põhjustel asuvad peaaegu kõik tähtsamad Morelia vaatamisväärsused vanalinnas (centro historico). Linna ajalooline keskus on tänapäeval peaaegu täpselt samasugune kui asutamise ajal 1541. aastal. Enamik suurejoonelisemaid ehitisi pärineb 18. sajandist. Nimetamist väärivad Morelia katedraali fassaad ja kellatornid, Colegio Seminario (praegune Osariigi valitsuse palee), La Alhóndiga (praegune Justiitspalee osa) ning arvukad erahäärberid. Sellel ajaperioodil konstrueeriti suur osa linna infrastruktuurist, muuhulgas akvedukt. Ehitiste juures võib märgata mitmesuguseid arhitektuuristiile, mis on läbi aegade Mehhikos populaarsed olnud. Peaaegu kõik hooned on ehitatud roosaka varjundiga cantera kivist, mis annab linnale ühtse ilme. 20. sajandil võeti ette mitmeid abinõusid, et linna unikaalset välimust säilitada. Näiteks on nüüd keelatud ehitada vanalinna uusi hooneid, mis stiililt ei sobi kokku vanalinna ilmega, samuti ei või uued hooned olla kõrgemad kui katedraali tornid. 1990. aastal andis riigi tollane president Carlos Salinas de Gortari välja määruse, mille kohaselt sai Moreliast rahvuslik ajalooline monument. 1991. aastal lisati Morelia UNESCO maailmapärandi nimistusse. Ära on märgitud üle 200 ehitise.
Ajaloolise keskuse südameks on katedraal ja seda ümbritsevad väljakud: Plaza de Armas (Relvade väljak), tuntud ka nimega Plaza de los Mártires (Märtrite väljak), Juárez Plaza ja Melchor Ocampo Plaza. Plaza de los Mártires hüüdnimi on auks mitmetele rahvuskangelastele nagu Mariano Matamoros, Guadalupe el Salto ja muud tähtsad tegelased, kes hukati seal Mehhiko iseseisvussõja ajal ja ka hiljem, 1830. aastal poliitiliste rahutuste ajal.
Katedraali ametlik nimi hispaania keeles on Catedral de la Transfiguración del Señor de Morelia (Morelia Issandamuutmise katedraal). Kiriku fassaad on kaunistatud põhiliselt seinapiilaritega. Laupäevaõhtuti kell 20.45 toimub katedraali juures heli- ja valgusetendus, mille käigus süüdatakse kiriku tuled. Katedraali ees asub Seminario Tridentino de San Pedro, mis on üks linna vanimaid haridusasutusi. Tänapäeval asub seal osariigi valitsuse palee. Sellel koolil on palju kuulsaid vilistlasi, nagu näiteks José María Morelos ja Melchor Ocampo.
Casa de la Cultura on Instituto Michoacano de Cultura (Michoacani osariigi kultuuriinstituut) ja osariigi Kultuuriministeeriumi koduks. See asub endise Nuestra Señora del Carmen Descalzo kloostri hoones, mis asutati aastal 1593.
Orquidario of Morelia on orhideemuuseum, kus hoitakse umbkaudu 3400 liiki orhideesid. Botaanikaaed koosneb kolmest kasvuhoonest. Orhideemuuseum asutati aastal 1980 ja ta katab üle 990 ruutmeetrise ala.
Museo Regional Michoacano (Michoacáni osariigi regionaalmuuseum) asutati 1886. aastal. Enamik eksponaate illustreerib selle regiooni ajalugu, ning muuseumis on eraldi ruumid, kus eksponeeritakse konkistadooride-eelse perioodi järeletehtud esemeid ja koloniaalajastu kunsti. Üks kuulsamaid eksponaate on maa “Traslado de las Monjas”, mida peetakse üheks parimaks selle perioodi kunstiteoseks. Muuseumis asuvad ka mitmed konverentsiruumid, raamatukogu ja lugemissaal.
Museo del Estado (Osariigi muuseum) tutvustab osariigi minevikku ja olevikku. See avati aastal 1986 ja on jagatud kolme ossa: arheoloogia, ajalugu ja osariigi etnoloogia. Seal asub ka näitus vanast Mieri apteegist koos selle varustusega aastast 1868. Muuseum asub vanas häärberis 18. sajandist.
Museo de Arte Colonial (Koloniaalajastu kunsti muuseum) säilitab koloniaalaegsete dokumentide, vanade raamatute, religioossete ornamentide ja kaartide kogu. Muuseum asub vanas barokiaegses elamus 18. sajandist.
Casa Museum José María Morelos y Pavón (José María Morelos y Pavóni majamuuseum) sisaldab kogu esemetest, mis pärinevad koloniaalajastust ja Mehhiko iseseisvuse varasest perioodist, nende hulgas ka artikleid, mis kuulusid Morelosele endale. Morelos ostis maja 1802. aastal, aga ise seal eriti ei elanud, eriti Mehhiko iseseisvussõja ajal, kuna oli aktiivselt liikumisega seotud. 1933. aastal nimetati maja rahvuslikuks monumendiks.
Casa Natal de Morelos (Morelose sünnikoht) on maja, kus José María Morelos y Pavón sündis 1765. aastal. Muuseumis hoitakse Morelose dokumente ja isiklikke esemeid. Nende seas on dokumente, millele ta ise alla kirjutas, münte, maale ja suur raamatukogu. Muuseumis saab näha Morelose sünnipaika, mida tähistab igavene tuli.
Museo de la Máscara (Maskide muuseum) sisaldab kahte maskide kogu, kokku üle 165 eksemplariga, mis pärinevad kahekümnest Mehhiko osariigist. See asub Morelia Käsitöömajas (Casa de Artesanias de Morelia).
Museo de Arte Contemporáneo Alfredo Zalce (Alfredo Zalce Kaasaegse kunsti muuseum) on koduks põhiliselt Alfredo Zalce ja Efraín Vargase teostele. Mõlemad mehed on tunnustatud Mehhiko maalikunstnikud. Seal hoitakse ka Mehhiko ja väliskunstnike ajutisi näituseid.
Haridus
Morelias asub arvukalt kõrgkoole: Uue Maailma vanim ülikool Universidad Michocana de San Nicolás de Hidalgo, Instituto Tecnológico de Morelia (ITM), Universidad Tecnológica de Morelia (UTM), Instituto Michoacano de Ciencias de la Educación, Centro de Investigación y Desarrollo del Estado de Michoacán (CIDEM), UNAM Campus Morelia, Instituo de Estudios Superiores de la Comunicación (IESCAC), Universidad Pedagógica Nacional, Conservatorio de las Rosas, Universidad Vasco de Quiroga, Universidad Latina de America, Universidad La Salle Morelia, Instituto Tecnológico y de Estudios Superiores de Monterrey- Campus Morelia ja Universidad Sor Juana Inés de la Cruz.
Sport
Moreliat esindab linna Primera A divisjoni jalgpallimeeskond Atlético Morelia.
Transport
Morelia asub Mexicost neljatunnise tee kaugusel mööda Atlacomulco – Santiago Maravatío kiirteed. Kiirteed ühendavad Moreliat México, Querétaro, Guanajuato ja Jalisco osariikidega. Morelias asub ka rahvusvaheline lennujaam, mis ühendab linna mitme muu Mehhiko linnaga. Käigus on ka otselennuliinid Ameerika Ühendriikidesse.
Jean-Claude Trichet
pisi|Jean-Claude Trichet Jean-Claude Trichet (sündinud 20. detsembril 1942 Lyonis) on Prantsusmaa riigiametnik ja rahandustegelane.
Aastatel 1993–2003 oli ta Prantsusmaa Keskpanga president.
Alates 1. novembrist 2003 kuni 31. oktoobrini 2011 oli ta Euroopa Keskpanga president.
Meloinae
Meloinae on villimardiklaste sugukonda kuuluv mardikaliste alamsugukond.
Starobin
Starobin on alev Valgevenes Minski oblastis Salihorski rajoonis. Alev on Starobini külanõukogu halduskeskuseks. Starobin asub Sluči jõe kaldal.
Meloinae
Klassifikatsioon
Alamsugukonda Meloinae klassifitseeritakse järgmised Euroopas elavadperekonnad:
Starobin
Starobinis on gümnaasium, muusikakool, kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Alevis tegeletakse metsandusega ja töödeldakse puitu, tähtsaim tegevusala on aga turbabriketi valmistamine. Suurim vaatamisväärsus on õigeusu kirik 1859. aastast.
Starobinis on sündinud nõukogude näitleja Galina Makarova.
Ajalugu
Asulat on esmamainitud XVI sajandil. Starobin oli toona osa Słucki vürstiriigist, mis kuulus Olelkowiczitele, seejärel aga Radziwillidele. 1654. aastal sai asula õiguse iga nädal turg avada, samuti võis seal neli korda aastas laata pidada. Alev sai Starobinist 1680. aastal, toona kuulus see Navahrudaki vojevoodkonda.
Poola jagamisel läks Starobin 1793. aastal Venemaa koosseisu. Seal kuulus Starobin Minski kubermangu. Alev läks koos ümbruskonna asulatega XIX sajandi alguses Wittgensteinide valdusse, hiljem aga Hohenlohedele. 1886. aastal oli alevis kaks õigeusu kirikut ja kaks poodi, üks tavaline ja kolm juutide kooli, õllevabrik.
1919. aastal hakkas Starobin kuuluma Valgevene NSV koosseisu.
Ene Tomberg
Ene Tomberg (sünninimi Ene Pau; sündinud 3. mail 1940 Tallinnas) on Eesti lastearst, riigiametnik ja poliitik.
2000–2010 kuulus Tomberg Rahvaliitu, 2011. aasta jaanuaris astus Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liikmeks ning kandideeris märtsis toimunud valimistel juba SDE ridades.
1995–2000 oli Tomberg Lastekaitse Liidu president.
Kumm
Kumm võib tähendada mitut asja.
Kumm (oskuskeeles täpsemalt kummi) on materjal.
Kumm on perekonnanimi:
Kumm on kumer, võlvjas pind millegi kohal:
Hantõ-Mansiiski rajoon
Hantõ-Mansiiski rajoon on haldusüksus Venemaal Handi-Mansimaal. Rajooni halduskeskus on Hantõ-Mansiisk.
Loodus
47,8% rajooni territooriumist hõlmavad metsad. Rajoonis on 3014 järve kogupindalaga 22 465 ha. Jõgede kogupikkus on 16 165 km. Jõgedes elavad järgmised kalad: tuur, sterlet, nelma ja muksun.
Metsades kasvab palju seeni ja marju (mustikaid, sinikaid, pohli, murakaid ja jõhvikaid). Puudest on hulgaliselt seedermände, mille käbidest saab seedermännipähkleid.
Haldusjaotus ja asulad
Rajoon jaguneb 12 omavalitsuseks:
Mõtsu mõis
pisi|350px|Vaade Mõtsu mõisa pargile aastal 2020. Mõtsu mõis (saksa keeles Metzaküll, rootsi keeles Metzeboe) oli mõis Läänemaal Hanila kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Pärnu maakonda Lääneranna valla territooriumile.
Esmamainitud 1478. aastal nimega Metzawe.
Mõtsu mõis loodi 1681. aastal Paadrema rüütlimõisa osast.
Kalme hiie ohvrikivi
Kalme hiie ohvrikivi on ohvrikivi Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Kalme külas Kalmemäel. Kivi on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Mõtsu mõis
Tänapäeval on säilinud ainult kaunis mõisapark, kus peetakse kohalikku jaanipäeva.
You Xie
You Xie (hiina keeles 友谢, pinyin ' is Yǒu Xiè, tegelikult hiina keeles 谢盛友, pinyinis Xiè Shèngyǒu; sündinud 1. oktoobril 1958 Hainanis, Hiinas) on Saksamaa poliitik, 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimiste kandidaat, ajakirjanik ja Hiina päritolu autor.
2010. aastal valiti You Xie Hiina ajalehe Southern Weekly poolt "100 parema Hiina avaliku intellektuaali hulka". 20. aprillil 2013 valisid Bambergi Kristliku Sotsiaalse Liidu (CSU) liikmed Xie maakonna juhatusse. Ta sai 141 häält 220-st, mis on kõigi maakonna juhatuse liikmete parim tulemus. 2014. aastal valiti Xie kõigi CSU kandidaatidest enim hääli saanud Bambergi linnavolikokku.
Xie on Euroopa hiina keele kirjutajate assotsiatsiooni asepresident ja elab koos oma naise Shenhua Xie Zhangiga Bambergis, kus ta juhib suupistebaari China Fan. Ta on olnud Saksamaa kodanik alates 2010. aastast.
Eesti Maaelumuuseumid
Sihtasutus Eesti Maaelumuuseumid on 2017. aastal asutatud sihtasutus, mis koondab endas Carl Robert Jakobsoni Talumuuseumi, Eesti Põllumajandusmuuseumi ja Tori Hobusekasvanduse.
Sihtasutuse eesmärk on Eesti põllumajanduse ajalooga seotud materjali kogumine, säilitamine, uurimine ning vahendamine hariduslikel, teaduslikel ja elamuslikel eesmärkidel. 8. augustist 2019 juhib sihtasutust Merike Lang.
Aino Kolpakova
Aino Kolpakova (sündinud Aino Valdek; 8. september 1935 Järvakandi – 19. oktoober 2015 Mustvee) oli eesti luuletaja.