cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Olev Rais
Teadustöö
Uurimisvaldkond: üld- ja veresoontekirurgia. Loonud kõõlusetupepõletiku ravi valikmeetodi.
Jerzy Woźnicki
pisi|Jerzy Woźnicki Jerzy Marek Woźnicki (sündinud 22. mail 1947 Kotuńis Siedlecki maakonnas Masoovia vojevoodkonnas) on poola tehnikateadlane.
18. märtsil 2002 anti talle Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Varssavi Tehnikaülikooli rektorina.
Lutriņi vald
Vald moodustati aastal 1860, mil Jaunlutriņi, Ošenieki ja Mācītājmuiža vald uueks Lutriņi vallaks ühendati. Tänapäevasel valla territooriumil asusid varem Lutriņi (Gut Luttringen) ja Lašupe (Gut Laschuppe) mõisad. Aastal 1935 oli Kuldīga kreisi kuuluva valla pindala 208,7 km² ja seal oli 2954 elanikku.
Aastal 1945 moodustati Lutriņi vallas Lutriņi, Jaunlutriņi ja Ošenieki külanõukogud, aga aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1977 liideti Lutriņi külanõukoguga osa Salduse külanõukogust, ent osa varasemaid alasid arvati Zirņi külanõukogu koosseisu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastal 2009 arvati vald Salduse piirkonda.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Mizaiņi linnamägi.
Valla suurim jõgi on Krimelde jõgi, teine tähtsam jõgi on selle lisajõgi Lašupe.
Looduskaitse all on Lutriņi valla kaasik, Lutriņi park, Rūši tamm, Senrūtese künnapuu, Atplēsase Kuivav tamm, Atplēsase Peekritamm, Baltskaiši Kiirgav tamm, Baltskaiši Õitsev tamm, Baltskaiši Zemzari tamm, Juskase tamm, Klīperi Põhjatamm, Klīperi Kõver tamm, Klīperi Tammetaat, Klīperi Tumeroheline tamm, Līči tamm, Bruņinieki tamm, Ķīkala mänd, Veiķenieki mänd, Likši mänd ja Tāļese tamm, lisaks veel kolmteist nimetut põlispuud.
Partizansk
thumb|260px|Partizanski maastik
Partizansk on linn Venemaal Primorje krais. Asub Partizanskaja jõe orus, 154 km Vladivostokist.
Geograafiline asend
Partizansk asub Nahhodkast 40 km põhjas Partizanskaja jõe orus. Linna ümbritsevad mäed kõrgusega kuni 500 m.
Kliima
Linnas on parasvöötme mussoonkliima. Jaanuari keskmine õhutemperatuur on –13,2 ja augusti keskmine õhutemperatuur on 20,5 kraadi. Õhutemperatuuri absoluutseks miinimumiks on –29,9 ja maksimumiks 36,6 kraadi. Sademeid keskmiselt 796 mm aastas.
Taimestik
Linna ümbritsevad leht- ja segametsad, kus kasvavad amuuri tamm, kask, pärn, mandžuuria pähklipuu, amuuri korgipuu, nulg, kuusk, saar, vaher.
Loomastik
Partizanski ümbritsevates metsades elavad amuuri tiiger, karu, metskits, metskass, metssiga, naarits, orav.
Fayçal Fajr
Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaal. Esimestel aastatel mängis ta Prantsusmaa madalamate liigade klubides Oissel (2006–2008) ja Fréjus Saint-Raphaël (2008–2011). 2011. aastal liitus ta Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Caen (mängis seal kuni 2014. aastani, lisaks hooajal 2018/19). Lisaks on Fajr mänginud Hispaania kõrgliigaklubides Elche (2014–2015), Deportivo de La Coruña (2015–2017) ja Getafe (2017–2018 ja 2019–2020) ning Türgi kõrgliigaklubis Sivasspor (2020–2022). Al-Wehdaga liitus ta 2022. aasta juunis.
Maroko jalgpallikoondises tegi Fajr debüüdi 15. novembril 2015 MM-i valikmängus Ekvatoriaal-Guinea vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 24. märtsil 2017 sõprusmängus Burkina Faso vastu. Farj on kuulunud Maroko koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2017., 2019. ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Ivetta
Ivetta on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1567. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Ivetta 26 naisel.
Kitseenelas (perekond)
Kitseenelas (Aruncus) on taimede perekond roosõieliste sugukonnas.
Perekonda kuulub eri süstemaatikate kohaselt üks kuni viis liiki:
Iveta
Iveta on naisenimi.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Iveta 8710 inimesel.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1222. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Iveta 42 naisel.
Tabasalu Spordikompleks
Tabasalu Spordikompleks on ajaveetmis- ja spordirajatis Tabasalus. Kompleksi aadress on Kooli 1.
Spordikompleks avati 2002. aasta mais.
Kompleksis on ujula, mitmesugused spordisaalid, kaljuronimissein ja kõrgseiklusrada. 2012. aastal lisandus tenniseväljak.
Saksakulm
Saksakulm on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Saksakulm on pandud Kuivastu mõisas Muhu kihelkonnas Saaremaal. Nimede eestistamisel määrati Saksakulmu-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Saluste.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Saksakulm Eestis 27 mehel ja 29 naisel. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Saksakulm 25 mehel ja 29 naisel.
Sean Couturier
Sean Gerald Couturier (sündinud 7. detsembril 1992 Phoenixis Arizona osariigis USA-s) on Kanada-USA jäähokimängija, keskründaja. Ta mängib NHL-i klubis Philadelphia Flyers. Ta on klubi meeskonna asekapten.
Couturieri isa Sylvain Couturier on endine jäähokimängija, kes mängis kolmel hooajal ka NHL-is. Pärast tema isa karjääri lõppu kolis perekond Kanadasse Bathursti. Ta alustas karjääri Kanada noorteklubides. Hooajal 2010–11 valiti ta Quebec Major Junior Hockey League'i hooaja parimaks mängijaks.
2011. aastal valiti ta NHL-i draft'is Flyersi poolt kaheksanda valikuna. Samal aastal alustas Flyersi meeskonnas karjääri NHL-is. Esimese värava NHL-is lõi ta oma viiendas mängus 18. oktoobril 2011 mängus Ottawa Senatorsi vastu. Samal hooajal jõudis ta Flyersiga Stanley karika väljalangemismängudele. Idakonverentsi veerandfinaali teises mängus Pittsburgh Penguinsi vastu tegi ta kübaratriki, saades teiseks kõige nooremaks mängijaks, kes on väljalangemismängudes kübaratriki teinud.
Hooaeg 2017–18 lõi põhihooajal kokku 31 väravat ja jõudis Flyersiga taas väljalangemismängudele. Hooajal 2018–19 lõi ta 33 väravat. Järgmisel hooajal pälvis Couturier liiga hooaja parimale kaitsvale ründemängijale antava Frank J. Selke Trophy.
Kanada jäähokikoondise koosseisus tuli ta 2015. aastal maailmameistriks.
Javier Mascherano
Javier Alejandro Mascherano (, ; sündinud 8. juunil 1984 San Lorenzos Santa Fe provintsis) on endine Argentina jalgpallur (keskkaitsja või poolkaitsja).
Argentina jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2003–2018 kokku 147 korda ja on sellega Argentina rekordinternatsionaal.
Mascherano hüüdnimi on El Jefecito, mis tähendab hispaania keeles "väike pealik".
Ta võitis oma pika karjääri jooksul arvukalt karikaid, sh kaks olümpiakulda. Argentina koondisega jäi ta hõbedale neli korda Copa Américal ja ühe korra jalgpalli maailmameistrivõistlustel.
River Plate
Mascherano alustas oma mängijakarjääri River Plate'is 2003. aastal. Ta oli varem mänginud klubi noortevõistkondades.
2003–04 hooajal võitis ta klubiga Argentina Clausura meistrivõistlused. River jõudis 2004. aasta Copa Libertadoresi poolfinaali, aga kaotas penaltitega Boca Juniorsile.
Järgmine hooaeg ei olnud klubile eriti edukas ja Mascherano siirdus mängima Brasiiliasse Corinthiansse. Kokku mängis ta River Plate'is 71 mängu ja lõi ühe värava.
Corinthians
Corinthiansis mängis Mascherano esimesel hooajal ainult seitse mängu, kuna sai hooaja keskel vigastada. Klubi tuli siiski Brasiilia meistriks.
West Ham United
Mascherano liitus 2006. aasta suvel Inglismaa kõrgliiga klubi West Ham Unitediga. Ta mängis klubis vähem kui pool aastat ning teagi kaasa ainult viies liigakohtumises.
Liverpool
Mascherano tegi oma debüüdi Liverpoolis 24. veebruaril Sheffield Unitedi vastu. Mäng võideti 4:0. Oma esimese klubi ja Premier League'i värava lõi ta 15. märtsil 2008 Reading FC vastu.
29. novembril 2009 lõi ta värava Evertoni vastu. 2009–10 hooajal kogus Mascherano endale Premier Leagues seitse kollast kaarti ja kaks punast kaarti, mis oli terve liiga halvim näitaja.
Barcelona
28. augustil 2010 sõlmis Mascherano lepingu Barcelonaga. Tema üleminekusumma Liverpoolist oli 24 miljonit eurot.
Sattesele piiramine
Sattesele piiramine võib viidata erinevatele Sattesele linnuse piiramistele.
Javier Mascherano
Barcelona
Barcelonas ei mänginud ta kohe kõiki mänge algrivistuses. Kui ta hakkas mängima klubist keskkaitsjana, sai ta ka rohkem mänguaega.
Ta alustas 2011. aasta Meistrite Liiga finaali Manchester Unitedi vastu. Barcelona võitis 3:1. Samuti aitas ta klubi võita 2010–11 hooaja La Liga. Barcelonga on ta hooaegadel 2012–13, 2014–15 ja 2015–16 tulnud Hispaania meistriks.
Hooajal 2014–15 oli ta osa meeskonnast, mis võitis nii La Liga, Copa del Rey kui ka Meistrite Liiga. Ta alustas Meistrite Liiga finaalmängu Juventuse vastu.
26. aprillil 2017 lõi Mascherano mängus Osasunaga penaltist oma debüütvärava Barcelona võistkonnas, katalaanid võitsid kodus 7:1.
Koondisekarjäär
2003. aastal tegi Mascherano oma debüüdi Argentina jalgpallikoondises. Tema koondisedebüüt toimus varem kui klubidebüüt River Plates.
Mascherano on võitnud olümpiakulla 2004. ja 2008. aasta suveolümpiamängudelt.
2004. aasta Copa Américal jõudis ta koondisega finaali, aga kaotas penaltitega Brasiiliale. 2006. aasta maailmameistrivõistlustel esindas ta Argentinat igas mängus. 2007. aastal jõudis koondis taas Copa América finaali, kuid jälle alistuti Brasiiliale.
2008. aastal tegi toonane Argentina peatreener Diego Maradona temast koondise kapteni.
Ta mängis ka 2010. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2011. aasta Copa Américal. Samuti jõudis ta suurturniiri finaali 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2015. ning 2016. aasta Copa Américal.
Pärast ebaõnnestunud 2018. aasta maailmameistrivõistlusi, kus Argentina langes konkurentsist kaheksandikfinaalis, otsustas Mascherano koondisekarjääri lõpetada. Ta esindas Argentinat koondises 147 korda ja lõi 3 väravat. Ta on sellega Argentina rekordinternatsionaal.
Saavutused
pisi|Javier Mascherano (2014)
Isiklikku
Javier Mascherano on abielus Fernanda Mascheranoga. Neil on kaks tütart: Lola (sündinud 2006) ja Alma (sündinud 2009).
Ahelik (perekonnanimi)
Perekonnanime Ahelik (Ahhelik) on pandud Roosna mõisas Ambla kihelkonnas ja Võhmuta mõisas Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Ahelik Eestis 8 mehel ja 6 naisel.
Nime tuntud kandjate seas on Jaak Ahelik (sündinud 1959), kes on eesti trummar ja poliitik.
Vaprake
"Vaprake" ("Brave") on Walt Disney filmi põhjal 2012. aastal esilinastunud Pixari toodetud animafilm. See ütleb sulle Šotimaa printsess Merida.
Süžee
Keskaegses Šotimaa, Dunbrochi klann väike printsess Merida saab kevadel sünnipäev isalt, kuningas Fergus. Tema ema, kuninganna Elinor, hoidma kingitus sobimatu printsess.
Osatäitjad
Film eestikeelne dublaaž sündis helistuudios Hele Kõrve, Ivo Eensalu, Eva Püssa, Sepo Seeman, Indrek Taalmaa, Ott Sepp ja Helene Vannari.
Jerzy Lesław Wyrozumski
Jerzy Lesław Wyrozumski (6. märts 1930 Terebovlja (tänapäeval Ukraina, Ternopili oblast) – 2. november 2018 Kraków) oli poola ajaloolane.
Druva
Druva (vanasti ka Kumbri) on küla (lielciems) Lätis Salduse piirkonnas, Salduse valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 105 meetri kõrgusel valla lõunaosas. Asula jääb piirkonna keskusest Saldusest 5 ning Riiast 121 kilomeetri kaugusele.
Jerzy Lesław Wyrozumski
Ta on olnud Poola Kunstide ja Teaduste Akadeemia peasekretär.
Druva
Külas on keskkool, kultuurimaja, lasteaed, apteek, spordikompleks, valla muuseum ja postkontor.
Jerzy Lesław Wyrozumski
18. märtsil 2014 anti talle Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola Kunstide ja Teaduste Akadeemia peasekretärina ning Poola-Eesti teadus- ja haridusalase koostöö edendajana.
Druva
Küla tekkis Kumbri mõisa (Kumbern) keskuse juurde. Aastal 1972 ehitati see välja kui kohaliku Druva kolhoosi keskasula.
Aastal 2022 oli külas 1031 elanikku.
pisi|tühi|[[Lokomoviil Druvas]]
Raudne kodu
"Raudne kodu" on Eino Tambergi ooper kolmes vaatuses proloogi ja epiloogiga Uno Lahe libretole Evald Tammlaane samanimelise näidendi (1955) ainetel. Helilooja esimene ooper. Väljatulekul pälvis suurt tähelepanu kujutades Eesti ooperimuusikas uut kvaliteeti teravate karakteri konfliktide ja kerge muusika elementide sisaldamise poolest. Kuid jõuliselt politiseeritud ja propagandistliku faabula tõttu ei ole seda ooperit rohkem lavastatud.
Salla Simukka
pisi|Salla Simukka pisi|Salla Simukka 8. mail 2014 [[Viru keskuse Rahva Raamatus kirjandusfestival Prima Vista raames]] Salla Simukka (sündinud 16. juunil 1981 Tamperes Soomes) on soome kirjanik ja tõlkija.
Raudne kodu
Esmaettekanne toimus 15. juulil 1965 Tallinna teatris Estonia. Peaosi esitasid Liidia Panova või Urve Tauts (Iige), Georg Ots või Illart Orav (Peeter), Kalju Karask või Heino Otto (Jess), Aaro Pärn või Uno Kreen (Kap­ten), Viktor Gurjev (Tüürimees), Ülle Ulla (Sally), Voldemar Kuslap (Pootsman). Dirigeeris Neeme Järvi.
Salla Simukka
Tema esimene romaan "Kun enkelit katsovat muualle" ("Kui inglid vaatavad mujale") ilmus 2002. aastal. Diloogia "Jäljellä" (Tammi 2012) ja "Toisaalla" (Tammi 2012) on düstoopia lähituleviku noortest, mis pälvis 2013. aastal Topeliuse auhinna.
Raudne kodu
"Vanemuine" avas 9. detsembril 1967 vastvalminud uue teatrihoone publikule "Raudse kodu" esietendusega Kaarel Irdi lavastuses. Peaosi esitasid Leida Jürgens (Iige), Lembit Soone (Peeter), Evald Tordik (Kapten), Endel Ani (Jess). Dirigeeris Erich Kõlar.
Salla Simukka
Simukka rahvusvaheline läbimurre saabus Lumikki Anderssonist ("Lumivalgeke Andersson") kõneleva triloogiaga, mille esimene osa "Punainen kuin veri" ("Punane kui veri", 2014. aastal tõlkinud Kadri Jaanits) ilmus Soomes 2013. aasta kevadel ja teine osa "Valkea kuin lumi" ("Valge kui lumi") sama aasta sügisel. Triloogia tõlkeõigused on müüdud 33 riiki veel enne kolmanda osa "Musta kuin eebenpuu" ("Must kui eebenipuu") ilmumist.
Tiina Raitviir
Tiina Raitviir (aastani 1963 Muna, sündinud 10. juunil 1939 Tartus) on eesti majandusgeograaf ja sotsioloog.
Raudne kodu
Peamised osad: Iige (sopran), Peeter (bariton), Jess (tenor), reeder Hansen (bass), Kapten (bass), Tüürimees (tenor), Pootsman (bariton), Sander (bariton), Colly (sopran), Sally (metsosopran).
Ivika
Ivika on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 493. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Ivika 218 naisel.
Raudne kodu
Tegevus toimub 20. sajandil kahe maailmasõja vahelisel perioodil. Proloogis kohtub Iige vangilaagris oma armastatu Peetriga. Tal on võimalik Peeter vangist vabaks saada ja unustada kõik möödunu. Pee­ter hakkab meenutama minevikku, et mõista vabaduse hinda.
Laev val­mistub minema merele, et võtta Londonist peale relvalast ja viia see kuskil tundmatus kohas peetava kodusõja osalistele. Kapteni tütar Iige sõidab kaasa. Neiu on kihlatud reeder Hanseniga. Laeval kohtub ta lapsepõl­vesõbra Peetriga, kes on tüürimehe praktikant. Noored armuvad.
Laeva meeskond tahab teada, kummale sõdi­vale poolele viiakse relvad. Kapten lubab vastata Londonis. Peetrist on kujunenud meeste juht. Iige peab teda mõjutama reisi kaasa tegema, siis tulevad ka teised. Peeter nõustub sõitma. Laeval küpseb ülestõus. Peeter juhib laeva karidele, et mitte viia relvi vabaduse eest võitlevatele revo­lut­sio­nääridele. Ta arreteeritakse ja saadetakse vangilaagrisse.
Epiloogis lõpetab Peeter meenutused ja eelistab jääda trellide taha.
Muusikalugusid: Iige ja Peetri duett "Ma tulin, et sind vabastada, Peeter"; Peetri laul kooriga "Raudne kodu on meil"; Sally laul "Misty Town".
15 Broad Street
15 Broad Street (endise nimega Equitable Trust Building ja nüüdse alternatiivse nimega Downtown by Philippe Starck) on 43-korruseline endine büroopindadega ja nüüdsete luksuskorteritega kõrghoone New Yorgis. See asub Lower Manhattani ärikeskuse südames Broad Streeti ääres, New Yorgi börsi lähedal, sissepääsudega aadressidel 51 Exchange Place ja 37 Wall Street.
167,95 meetri kõrgune ja L-kujulise põhiplaaniga ehitise on projekteerinud arhitektuuribüroo Trowbridge & Livingston. Uusklassitsistlikus stiilis hoone valmis lõplikult 1928. aastal. 1931. aastal kuulus see maailma kahekümne kõrgeima büroohoone hulka. Torn oleks peaaegu 2001. aastal lammutatud, et teha ruumi uuele 50-korruselisele New York Stock Exchange Towerile, plaanist loobuti pärast 11. septembri terrorirünnakuid ka finantsprobleemide tõttu.
Salla Simukka
Salla Simukka oli 2014. aastani abielus Soome kirjaniku ja ajakirjaniku Karo Hämäläisega.
Märts 2011
Märts 2011, kroonika
2011. aasta märts algas teisipäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast neljapäeval.
Tiina Raitviir
Elulugu
Lõpetas 1957 Rakvere 1. Keskkooli ja 1962 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) geograafiaosakonna; geograafiakandidaat (1975, TRÜ), väitekiri "Социогеографическое исследование образа жизни и его элементов (на примере ЭССР)". Täiendas end Oxfordi (1990) ja Kopenhaageni ülikoolis (1993) ning Rootsi statistikaametis (1993).
Kalju Parvel
Kalju Parvel (31. jaanuar 1926, Kaiu vald, Harjumaa – 8. november 1983, Tartu) oli eesti majandusteadlane.
Tiina Raitviir
Elulugu
1959–1962 TRÜ kunstikabineti laborant, 1962–1963 ökonomist, 1963–1976 TRÜ vanemlaborant, nooremteadur, aspirant ja õppeülesande täitja, 1976–1979 Tallinna Polütehnilise Instituudi vanemõpetaja ja dotsent, 1979–1980 TRÜ majandusgeograafia kateedri vanemõpetaja, 1980–1989 dotsent, 1990–1996 Eesti TA Rahvusvaheliste ja Sotsiaaluuringute Instituudi vanemteadur, 1996– Sisekaitseakadeemia õppejõud (aastani 1999 halduskolledži direktor, 1999– rahvastikukorralduse õppetooli juhataja ja professor).
Kalju Parvel
Elulugu
Lõpetas 1949 TPI majandusteaduskonna, majanduskandidaat (1966, Moskva G. V. Plehhanovi nimeline Rahvamajanduse Instituut), väitekiri "Совершенствование организации и механизации учета в государственной розничной торговле". Oli 1949–58 Tallinna kaubandustehnikumi õppejõud, kaugõppeosakonna juhataja, 1958–68 TÜ majandusteaduskonna raamatupidamise kateedri vanemõpetaja, 1968–74 kateedri juhataja, 1974–79 dotsent, 1980–83 töötas Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituudis. Õpetas kaubandusraamatupidamist; koostanud õppevahendeid.
Tiina Raitviir
Elulugu
Ta osales 2001 Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit", milles tunti muret Eesti ühiskondliku arengu pärast.
Kalju Parvel
Teadustöö
Uurinud peamiselt kaubandusettevõtetete jaekäibe arvestust, finantstegevust, raamatupidamisarvestust ning selle mehhaniseerimist ja tsentraliseerimist, iseteenindavate kaupluste rentaablust. Üle 30 teadustrükise, õppevahendeid.
Paul Karrer
pisi|Paul Karrer Paul Karrer (21. aprill 1889 Moskva – 18. juuni 1971 Zürich) oli Šveitsi orgaaniline keemik. 1937. aastal sai ta koos Walter Norman Haworthiga Nobeli keemiaauhinna karotenoidide, flaviinide, A-vitamiini ja B2-vitamiiniga seotud uurimistöö eest.
Tiina Raitviir
Teadustöö
Uurimisvaldkond: inimgeograafia, sotsioloogia, politoloogia. Üle 100 teadustrükise.
Paul Karrer
Ta õppis Zürichi Ülikoolis keemiat. 1911. aastal kaitses ta filosoofiadoktori väitekirja. 1912. aastal töötas ta koos Paul Ehrlichiga Georg Speyer Hausis Frankfurdis (Maini ääres) keemikuna. 1919. aastal anti talle keemiaprofessori kutse ja temast sai Keemiainstituudi direktor.
Uurimistöö
Tema uurimustest olulisimaiks peetakse taimsete pigmentide uurimist. Ta selgitas ja pakkus välja karoteenide keemilise struktuuri ning lisas, et osa karotenoide muudetakse organismide sees A-vitamiiniks. 1930. aastatel formuleeris ta esimesena A-vitamiini eelvitamiini – beetakaroteeni valemi. Hiljem kinnitas Karrer Albert Imre Szent-Györgyi avastatud C-vitamiini struktuuri. Veel sünteesis ta B2-vitamiini ja E-vitamiini. Tema flaviinidega seotud uurimine tuvastas, et algul B2-vitamiiniks peetud laktoflaviin on üksnes osa B2-vitamiini kompleksist.
Lisaks uuris ta selliste orgaaniliste biomolekulide nagu aminohapete, mitmete alkoloidide, letsitiinide, antotsüaniidide jpt keemilist struktuuri.
Panus orgaanilise keemia arengusse
Paul Karreri sünteesitud vitamiinid (osaline)
Aherwars
Ahervars on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Ahervars (Aherwars) on pandud Karksi mõisas Karksi kihelkonnas Pärnumaal.
1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Assol
Assol võib tähendada järgmist:
Jaane
Jaane on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1714. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Jaane 22 naisel.
Wiki Science Competition
pisi|Võistluse logo Wiki Science Competition (WSC) on Eesti teadusfoto võistlusest välja kasvanud ülemaailmne teadusfoto võistlus, mida peetakse Vikipeedias. See toimus esimest korda 2017. aastal ja seda peetakse iga kahe aasta järel.
Esimesel korral osales võistlusel enam kui 2200 osavõtjalt ning piltide arv ületas 10 tuhandet.
2017. aastal oli võistlusel viis kategooriat: inimesed teaduses, mikroskoobipildid, mittefotofailid, pildiseeriad ja üldkategooria. 2019. aastal lisandus uue kategooriana loodus ja 2021. aastal astronoomia.
Võistluse korraldaja on Ivo Kruusamägi.
Eesti fotograafid võistlusel
2019. aasta võistlusel oli Maxim Bilovitskiy video üks rahvusvahelisel võistlusel äramärgitud töö. Samal aastal märgiti finaalis ära ka Lauri Kulpsoo ja Tavo Romanni fotod ning Tanel Nooki ja Lennart Lennuki fotoseeriad.
Maxim Bilovitskiy võitis mittefotofailide kategoorias teist korda esikoha 2021. aasta võistlusel ja seda videoga Wilsoni pilvekambrist.
Eemu tuulik
pisi|Eemu tuulik (2009) Eemu tuulik on pukktuulik Muhu saarel Linnuse külas. Tuulik on kohandatud muuseumiks, külastajatele avati see 1980. aastal.
Juliusz Lukaśiewicz
Juliusz Lukaśiewicz (poola Juliusz Łukasiewicz; 6. mai 1892 Žõtomõr – 6. aprill 1951 Washington) oli Poola diplomaat.
Ta oli muu hulgas Poola suursaadik Nõukogude Liidus ja Prantsusmaal.
STS-118
STS-118 oli NASA Space Shuttle'i programmi 119. missioon.
Missioon startis 8. augustil ning maandus 21. augustil 2007. See oli kosmosesüstik Endeavourile esimene missioon pärast missiooni STS-113, mis oli toimunud novembris 2002 ja oli viimane edukas missioon enne missiooni STS-107, mis lõppes kosmosesüstik Columbia katastroofiga. STS-118 piloot Charles Hobaugh oli Columbia Maa atmosfääri sisenemise ajal missioonijuhtimiskeskuses sideohvitser ning oli viimane inimene, kes Columbia meeskonnaga rääkis. Missiooni STS-118 pidi algsete plaanide järgi teenindama Columbia ning see oleks olnud antud süstiku ainus missioon Rahvusvahelisse Kosmosejaama.
Missioon tõi jaama uusi detaile ning varustust.
Missiooni ajal kajastas meedia laialdaselt väikest vigastust Endeavouri kuumuskilbis, mis oli tekkinud stardi ajal välispaagist eraldunud vahutüki tabamusest. Sarnastel asjaoludel oli neli aastat varem toimunud Columbia katastroof, kuid erinevalt Columbia vahutüki tabamusest, polnud Endeavouri kuumuskilbi kahjustus kuigi suur ning ei asunud kriitilise tähtsusega kohas. Missioonijärgse hoolduse ajal ei leidnud insenerid kuumakahjustusi.
Ain Tähiste
pisi|Ain Tähiste 2011. aastal Ain Tähiste (sündinud 17. oktoobril 1960 Suuremõisas) on Eesti jurist ja poliitik.
Ta lõpetas aastal 1979 Pärnu 2. Keskkooli ja aastal 1984 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.
Ta töötas aastatel 1984–1985 Hiiumaa Rajooni Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitees instruktorina, aastatel 1985–1989 oli ta ajalehe Nõukogude Hiiumaa kultuuriosakonna juhataja ja aastatel 1989–1990 ühingu Hiiukoda esimehena.
Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, olles keskkonnakaitsekomisjoni sekretär ja saadikueetika komisjoni liige. Ta oli veel Eesti Muinsuskaitse Seltsi volikogu liige, Rahvarinde Hiiumaa volikogu ja Hiiu maakonna Eesti kodanike komitee liige ja Eesti Kongressi saadik. Ain Tähiste on joonistanud ka karikatuure, peamiselt "Hiiu Lehte".
Salduse vald
pisi|Valla maastik Salduse vald (läti keeles Saldus pagasts) on vald Lätis Salduse piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Salduse linnaga ja Lutriņi, Gaiķi, Zirņi ning Ciecere vallaga.
Valla pindala on 42,1 km². Aastal 2011 oli elanikke 1482, aga 2021. aasta seisuga elas seal 1359 inimest. Aastal 2011 elas vallas 1346 lätlast, 42 venelast, 19 valgevenelast, 11 ukrainlast, 12 poolakat ja 43 leedulast. Valla keskuseks on Druva küla. Vallamaja asub aadressil Vienības iela 15 – 17, vallavanem on Ilze Kļava.
Tänapäevasel valla territooriumil asus varem Kumbri mõis (Gut Kumbern). Aastal 1935 oli Kuldīga kreisi kuuluva Salduse valla pindala 76,2 km² ja seal oli 1544 elanikku.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all kunstnik Janis Rozentālsi maja. Kohaliku kaitse all on Birēni keskaegne kalmistu.
Vallas on kuus küla. Valla keskuses Druvas (lielciems) oli 2022. aastal 1031 elanikku. Ziedonis on staatusega vasarnīcu ciems ja aastal 2005 oli seal 8 elanikku. Ülejäänud külad on staatusega mazciems: Aronija 30 elanikuga aastal 2005, Lagzdiņas 39 elanikuga aastal 2006, Saldus stacija 94 elanikuga aastal 2005 ja Tiruļi 20 elanikuga aastal 2005. Ülejäänud elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Tuupimine
Tuupimine on õpitava meeldejätmine selle sisust aru saamata või seda teiste teadmistega seostamata.
Pergerus
pisi|Pergeruse logo kangal Pergerus on Eestis Tartus tegutsev muusikalis-loominguline rühmitus, mis liidab kohalikke black metal 'i bände ja muusikuid.
Pergerusse kuulub seitse bändi – Form, Langenu, Mortferus, Sküllfükk Satänik Slüts, Tapper, Ulguränd ja Ziegenhorn. Bändid on omavahel jaganud prooviruume ning bändiliikmeid.
Rühmitus loodi 2012. aasta lõpus, avalikkusele anti sellest esmalt teada rühmitust ja selle ansambleid kirjeldavas voldikus. Samuti ilmus pikem tutvustustekst 2017. aastal muusikaportaalis Rada7. Rühmituse bändid on osalenud Tartu metal-ansamblite ühisalbumil "Tarbathian Fortress".
2020. aasta alguses andis rühmitus välja esimese žurnaali TAUD (nii paberkujul kui ka tasuta allalaaditava PDF-failina), mis sisaldab intervjuusid seitsme Tartu metal-ansambliga ning ülevaadet nende tegevusest 2019. aastal. Ajakirja teine number ilmus 2020. aasta detsembris. Pergeruse logoga must kangas on sageli väljas bändide kontsertide ajal.
Rahvusvaheline Noorte Demokraatide Liit
Rahvusvaheline Noorte Demokraatide Liit (International Young Democrat Union; lühend IYDU) on mitteriiklik katusorganisatsioon kogu maailma kesk- ja parempoolsete vaadetega poliitilistele noorteorganisatsioonidele, kelle eesmärkideks on ja.
Eesmärgid ja põhimõtted
IYDU neli põhiprintsiipi on demokraatia, inimõiguste austamine, vabad turud ja vabakaubandus. Erilist tähelepanu pööratakse ka riikliku sekkumise ja sotsialismi leviku peatamisele. Sellega annab IYDU aktiivse panuse Rahvusvahelise Demokraatliku Liidu (IDU), kellele sisuliselt ja organisatoorselt toetutakse, töösse. Eesti koostööpartneriks on Isamaa ja Res Publica Liidu Noored. IYDU ürituste eesmärk on tihendada liikmesorganisatsioonidevahelist kontakti ning vahendada ja arendada organisatsiooni põhimõtteid edendavaid ideid. Selles kontekstis tehakse praegu kampaaniat usuvabaduse edendamiseks (Campaign for Religious Freedom).
Struktuur
IYDU-ga on liitunud üle 100 liikmesorganisatsiooni rohkem kui 81 riigist, nende hulgas ka näiteks Junge Union (CDU/CSU noorteühendus Saksamaal), Jeunes Populaires (UMP noorteühendus Prantsusmaal) ja Young and College Republicans USA-s. Need kõik on seotud kohalike kesk- ja parempoolsete parteidega ning seetõttu võtavad aktiivselt osa poliitilistest üritustest. IYDU-ga võivad liituda kõik riiklikud, regionaalsed või rahvusvahelised poliitilised organisatsioonid, kes toetavad organisatsiooni põhimõtete deklaratsiooni (Declaration of Principles) ja kes on oma eesmärkidele pühendunud. Põhimõtete deklaratsioon on IYDU alusdokument, mis võeti vastu 1981. aastal Washingtonis toimunud konverentsil. Nõukogu koosneb patroonist, ametnikest ja liikmesorganisatsioonidest. Nõukogu valib ametnikud ning kontrollib nende ja ka liikmesorganisatsioonide esitatud aruandeid. Juhatus juhib igapäevategevust ja vastutab ka eelarve täitmise eest. 2012. aastast on IYDU eesistuja Aris Kalafatis. Organisatsiooni patroon on kunagine Briti peaminister Margaret Thatcher.
Berliini müüri langemise 20. aastapäeva puhul toimus 25.–28. novembrini 2009 Berliinis IYDU aastakongress. Noorteorganisatsiooni Junge Union kandidaat Daniel Walther valiti järgneval nõukogu koosolekul detsembris 2010 Londonis esimehe ametisse. Märtsis 2011 toimus ligi 30 osalejaga juhatuse kooslolek iraagi-kurdi aladel asuvas linnas Arbil. Sellele järgnes 23.–26. juunil Colombias, Bogotás "Freedom Forum 2011". Järgmine nõukogu koosolek ja iga-aastased valimised toimusid 9.–13. jaanuarini 2012 Austraalias, Sydneys. Mitmed noorteorganisatsioonid taotlevad liikmestaatust või olemasoleva staatuse reaktiveerimist. 2011. aastal pöörati suuremat tähelepanu uutele liikmetele Lõuna-Ameerikast, Aafrikast ja Aasiast. 2012. aastal toimus vabaduse kampaania Süürias ja Valgevenes.
Indivision
Indivision on drum and bass 'i trio Tallinnast, mis alustas tegevust 2010. aastal.
Indivisioni loomingut on avaldanud plaadifirmad Toolroom, Beta ja Liquicity Recordings. Nende lugusid on mänginud sellised drum and bass 'i esindajad nagu Netsky, Rene LaVice (BBC Radio 1), London Elektricity, DJ Grooverider, DJ SS, Maduk ja teised.
Raadio 2 saadete "Tjuun In" ning "Tramm ja Buss" läbi viidud DNB PARIMAD 2010 aastaküsitlusel võitis Indivision esikoha nii parim Eesti produtsendi, parima Eesti loo (Indivision & Livewire "Apologies") kui ka aasta uustulnuka kategoorias.
2018. aastal oli Indivisioni album "Mirakuru" Eesti Muusikaauhindadel nomineeritud aasta elektroonikaalbumi auhinnale, kuid ei võitnud seda.
Väikeliising
Väikeliising on kolmnurktehing, kus ostja ostab müüjalt sõiduki ja väikeliisingu pakkuja tasub müüjale sõiduki eest. Hiljem maksab ostja osamaksetena väikeliisingu pakkujale tagasi.
Väikeliisingu puhul saab ostja kohe vara omanikuks ja seega puudub vajadus ostetava vara väärtust hinnata. Samuti võib omafinantseeering olla null. (Mitte ajada sassi väikeliisinguga ärikliendile, mis on täiesti teistsugune teenus.)
Ajalugu
Esimesena võttis väikeliisingu mõiste kasutusele Swedbank eelmise kümnendi lõpupooles. Swedbanki väikeliisingu puhul jäi vara pangale tagatiseks, kuid kaskokindlustus polnud kohustuslik. Tänaseks on Swedbank väikeliisingu pakkumise lõpetanud. Tänased väikeliisingu pakkujad on kontseptsiooni kõvasti edasi arendanud ja sõiduk tagatiseks ei jää.
Geneetiliselt muundatud hiir
pisi|paremal|Transgeenne hiir, kellel on karvakasvu mõjutav geen välja lülitatud (vasakul). Tema kõrval on tavaline hiir Geneetiliselt muundatud hiir ehk transgeenne hiir on koduhiir, kelle genoomi on muudetud, kasutades geenitehnoloogiat. Geneetiliselt muundatud hiired on laialdaselt kasutuses teadustöö jaoks ning tihti ka loommudelina inimhaiguste jaoks.
Lühiülevaade
Hiire tugevaim eelis võrreldes teiste mudelorganismidega, nagu varbussid (Caenorhabditis elegans) ja äädikakärbsed (Drosophila melanogaster), on see, et selline imetajamudel on suuresti võrreldav inimese elundkondade, kudede, füsioloogilise süsteemi ja isegi käitumuslike tunnustega. Peale selle kannab hiir peaaegu kõiki geene, mis on olemas ka inimesel. Ta annab võimaluse mõista genotüübi-fenotüübi suhet, mis on oluline, et eristada inimestel esinevate geenide bioloogilisi rolle. Võrreldes teiste imetajatega, nagu rott, jänes ja siga, on hiire eeliseks sadade geneetiliselt homogeensete tüvede saadavus ning paremad võimalused modifitseerida sugurakkude liini geene. Need eelised tulenevad sellest, et hiiri on kerge aretada ja neid on võimalik kasvatada suurtes hulkades, mis teeb nende ülalpidamise taskukohaseks.
Ajalugu
1974. aastal lõi Rudolf Jaenisch esimese geneetiliselt muundatud looma, sisestades DNA viiruse varajases arengujärgus hiire embrüosse, näitamaks, et sisestatud geenid olid kõikides rakkudes olemas. Sellegipoolest ei andnud hiired transgeeni edasi oma järglastele ning selle eksperimendi mõju ja rakendatavus olid järelikult piiratud. 1981. aastal süstiti puhastatud DNA hiire embrüosse, kasutades ära 1960ndatel ja 1970ndatel Brinsteri arendatud tehnikaid, näitamaks geneetilise materjali edastamist edasistele generatsioonidele. Seda tehnikat rakendasid Frank Ruddle Yale’ist, Frank Constantini ja Elizabeth Lazy Oxfordist, Ralph Brinster ja Richard Palmiter koostöös Pennsylvania Ülikooli ja Washingtoni Ülikooliga. Palmiter ja Brinster arendasid ja juhtisid 1980ndate alguses transgeneesi valdkonda, mis täiustas algelise modifikatsiooni meetodeid ja kasutas tehnikaid selgitamaks geenide aktiivsust ja funktsiooni viisil, mis polnud võimalik enne nende unikaalset lähenemist.
Meetodid
Geneetiliselt muundatud hiirte saamiseks on olemas kaks peamist tehnilist lähenemist. Esimeseks viisiks on DNA süstimine pronukleusse. See meetod põhineb lineaarse DNA sisseviimisel viljastatud munarakkude kromosoomidesse. Võõr-DNA peab integreeruma genoomi enne geneetilise materjali kahekordistumist, mis eelneb esimesele lõigustumisele. See on vajalik selleks, et sündinud loomal oleks igas rakus koopiat uuest geneetilisest informatsioonist. Emas- ja isasloomade pronukleused on individuaalselt vaadeldavad tavalise valgusmikroskoobi all mitu tundi pärast seemneraku sisenemist munarakku. Nad ei ole sel hetkel veel kokku sulandunud sügoodiks. Võõr-DNA võib olla sisestatud mõlemasse pronukleusse, kuigi tavaliselt süstitakse nukleiinhape isaslooma pronukleusse, kuna see on natuke suurem ja ootsüüdi pinnale lähemal. Neid embrüoid kantakse järjestikuselt üle retsepientlooma emakasse. See meetod loob transgeense hiire ja seda kasutatakse uue geneetilise informatsiooni sisestamiseks hiire genoomi või endogeensete geenide üleekspresseerimiseks.
Teiseks viisiks, mille rajasid Oliver Smithies ja Mario Capecchi, on embrüonaalsete tüvirakkude modifitseerimine DNA konstruktiga, mis sisaldab märklaudgeeniga homoloogset DNA järjestust. Embrüonaalsed tüvirakud on pärit blastotsüstide (varajane embrüo) sisemiste rakkude massist. Need rakud on pluripotentsed, mis tähendab, et nad saavad areneda peaaegu igasugusteks koetüüpideks. Embrüonaalseid tüvirakke kasutatakse täpsemaks hiire genoomi modifitseerimiseks. See tehnika võimaldab sisestada, eemaldada või muuta DNA järjestust. Selle meetodiga saab toota knock-out, knock-in ning muid mutantseid hiiri. Esmalt on vaja eemaldada embrüonaalsed tüvirakud blastotsüstist ning sisestada tüvirakkudesse DNA. Seejärel, kui nukleiinhape on sisestatud, kloonitakse ja valitakse välja sellised embrüonaalsed tüvirakkude kloonid, milles on toimunud sait-spetsiifiline rekombinatsioon. Pärast geneetiliselt muundatud embrüonaalsete tüvirakkude süstimist blastotsüsti faasis olevasse embrüosse toimub rakkude jagunemine ning nad saavad osaks embrüost. Saadud kimäärsed hiired kannavad rekombinantset genotüüpi edasi oma järglastele, kui see muutus on toimunud sugurakkudes. Seda meetodit saab kasutada ühe geeni manipuleerimiseks, mis enamikul juhtudel tõrjuvad välja märklaudgeeni, kuigi toimuda võivad ka kergemad geneetilised manipulatsioonid (näiteks muutub ainult üks nukleotiid).
Kasutusalad
pisi|Täiskasvanud BALB/c paljad hiired, kellel puudub [[tüümus, mistõttu puuduvad neil T-lümfotsüüdid ja esineb immuunpuudulikkus. Pilt: Sulev Kuuse, Tartu Ülikool]] Geneetiliselt muundatud hiiri kasutatakse laialdaselt uuringutes inimhaiguste mudelitena. Kõige tavalisem transgeense hiire tüüp on knock-out-hiir, kellel on välja lülitatud üks või mõnel juhul mitu geeni. Neid on kasutatud selleks, et uurida ja modelleerida ülekaalulisust, südamehaigusi, diabeeti, artriiti, mõnuainete liigtarvitamist, ärevust, vananemist, Parkinsoni tõbe ja Alzheimeri tõbe.
Transgeenne hiir ja vähk
Transgeensed hiired, keda on loodud kandma kloonitud onkogeene, ning knock-out hiired, kellel puuduvad kasvajaid allasuruvad geenid, on olnud headeks inimestel esinevate vähktõveliikide mudeliteks. Onkohiired on loomad, keda on geneetiliselt muundatud spetsiifilise onkogeeni sisseviimisel hiire organismi. Aktiveeritud onkogeen suurendab hiire tundlikkust vähile. Selliseid onkohiiri, kes katavad suure hulga vähitüüpe, mis mõjutavad enamikku elundeid, on aretatud sadu. Neid onkogeene on edasi täiustatud, muutes need sarnasemaks inimestel esinevate vähitüüpidega. Haiguse sümptomeid ja võimalikke ravimeid või ravimooduseid saab testida nende hiiremudelite peal.
Transgeenne hiir ja monokloonsed antikehad
Geneetiliselt muundatud hiirte abil on võimalik toota inimesele vajalikke monokloonseid antikehi, mis võivad olla rakenduslikult tähtsad geeniteraapias. Üks kõige paljutõotavamaid lähenemisi terapeutiliste monokloonsete antikehade valmistamisele on selliste hiiretüvede loomine, mis on projekteeritud tootma suurel hulgal inimestele mõeldud antikehi hiire enda antikehade puudumisel. Selliseid transgeenseid hiiri on aretatud inimese immunoglobuliini (antikehade) lookuste lõikude sisseviimisel sellistesse hiireliinidesse, kellel puuduvad hiirele omased antikehi tootvad geenid. Need geneetiliselt muundatud hiired toodavad suurtes kogustes terviklikke inimese antikehi, mis antigeenidega immuniseerides tekitavad antigeen-spetsiifilisi inimese monokloonseid antikehi.
Monokloonsete antikehade saamise skeem
Suurt tähelepanu tuleb pöörata sellele, kuidas kasutada geneetiliselt muundatud hiiri uurimistöödes. Isegi elementaarsed teemad, nagu õige metsiktüüpi hiire valimine, jäetakse mõnikord tähelepanuta.
Jane (eesnimi)
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 137. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Jane 1336 naisel.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Jane 7 inimesel.
Tavriisk
Tavriisk on linn Ukrainas Hersoni oblastis Kahhovka rajoonis. Linn asub Dnepri jõel asuva Kahhovka veehoidla vasakkaldal Nova Kahhovkast vahetult idas, Põhja-Krimmi kanali suudme lähedal.
2020. aastal oli linnas 10 360 elanikku.
Ajalugu
Asula tekkis 1950. aastatel ja oli osa Nova Kahhovkast. 1983. aastal eraldati omaette linnaks.
24. veebruaril 2022 okupeerisid linna Venemaa sõjaväelased.
Marek Järvik
Marek Järvik (sündinud 26. veebruaril 1977) on eesti filosoof. Tema peamine uurimisvaldkond on eetika, sealhulgas keskkonnaeetika.
2001. aastal kaitses Marek Järvik Tartu Ülikooli filosoofia osakonnas magistriväitekirja "Õigused õiguse alusena: moraalikriitiline õiguse põhjendamine" (juhendajad Eero Loone ja Margit Sutrop).
Supeluse tänav (Viljandi)
pisi Supeluse tänav on tänav Viljandis.
Tänav saab alguse Kraavi tänavalt ja lõpeb Roosi tänaval. Tänava pikkus on 230 m. Tänav on linnaplaanidel alates 1832. aastast.
Eesti Piiritusetööstuse Muuseum
Eesti Piiritusetööstuse Muuseum on aastal 1971 asutatud muuseum, mis asub Tapa vallas Moe asulas.
Muuseum paikneb Moe mõisale kuulunud 18. sajandil ehitatud viinaköögis. Muuseumis on ülevaade Eesti piirituse- ja viinatööstuse arengust 500 aasta jooksul.
Bena keel
Bena keel (varem ka vabena keel) on Nigeri-Kongo keelkonna bantu keelte kirderühma kuuluv keel, mida räägivad benad Tansaanias Iringa piirkonnas.
Kõnelejaid oli 2001. aastal umbes 670 000.
Puishortensia
pisi|alt=Hydrangea arborescens|Puishortensia (Hydrangea arborescens). Foto: Андрей Корзун Puishortensia ehk sile hortensia (Hydrangea arborescens) on õistaim, mis kuulub Hortensiate perekonda. Tegemist on uhkete õisikute ja kiirekasvulise heitlehise põõsaga, mis on pärit Ameerika Ühendriikide idaosast. Ameerikas kutsutakse teda ka seitsmekoorseks (ingl. k. seven barks) erivärvi koorekihtide tõttu, mis eralduvad üksteisest hästi. Puishortensiad on keskmise suurusega: põõsa kõrgus ja laius on 80-150 cm.
Omadused
Taim moodustab tiheda ja ümara põõsa. Õisik on kumer. Kaunid valged poolkera kujulised lõhnatud õiekobarad (20-30cm) kaunistavad põõsast juulist - septembrini. Lehed on helerohelised, suured (8–18 cm pikad), südamekujulised ja asetsevad vastakuti. Alumine lehepind on paljas või silmatorkamatu peene karvaga. Koorel on omapärane omadus kooruda mitmes järjestikuses õhukeses ja erinevat värvi kihis. Puishortensia püstised, jämedad helepruunid võrsed muutuvad vanemas eas halliks.
Levila ja elupaik
Sile hortensia on laialt levinud kogu Ameerika Ühendriikide idaosas - New Yorgi lõunaosast Floridasse, Oklahoma idaosast kuni Kagu-Kansasesse. Seda taime leidub peamiselt niiskes pinnases lehtpuumetsade võra all ja see on sageli levinud metsamaa tee äärtes ja ojade kallastel.
Kasvatamine
Puishortensia kasvukohaks sobib kõige paremini poolvari. Kui istutusala on otsese päikese käes, peab mullakiht olema piisavalt paks. Põuaperioodil tuleb taime rohkesti kasta. Puishortensia kasvab kõige paremini happelise reaktsiooniga, niiskes ja toitainerikkas ning koheva mullakihiga kasvupinnases.
Puishortensiat lõigatakse tagasi varakevadel, enne uute lehtede puhkemist. Alles tasuks jätta 1-2 pungarida, et taim hakkaks varem õitsema. Tagasilõikamisel võib ka lumehangest väljaulatuvad külmunud oksad eemaldada. Puishortensia talub hästi tagasilõikamist, sest moodustab palju külg- ja juurevõrseid.
Kasutus
‘Annabelle' on selle liigi tuntuim sort, see on üks kõige külmakindlatest hortensiatest. Suurbritannias on see pälvinud Kuningliku Aiandusseltsi aiateenete auhinna. Puishortensia juurt kasutasid ka põlisameeriklased neeru- ja põiekivide raviks. Kuigi vanarahvas kasutas puishortensiaid ravitsemise eesmärgil, on praeguseks leitud, et taim on inimestele ja loomadele kergelt mürgine.
Stephan Eberharter
Stephan Eberharter (sündinud 24. märtsil 1969 Brixleggis) on Austria endine mäesuusataja, kolmekordne maailmameister ja ühekordne olümpiavõitja.
Maailmakarikasarjas
Eberharter võitis 2002. ja 2003. aastal mäesuusatamise maailma karikasarja. Samadel hooaegadel võitis ta ka kiirlaskumise ja ülisuurslaalomi arvestuses.
Olümpiamängudel
1998. aasta taliolümpiamängudel pälvis Eberharter suurslaalomi hõbemedali. 2002. aasta taliolümpiamängudel võitis ta kuldmedali suurslaalomis, hõbemedali ülisuurslaalomis ja pronksmedali kiirlaskumises.
Maailmameistrivõistlustel
1991. aastal tuli ta maailmameistriks nii ülisuurslaalomis kui ka Alpi kahevõistluses. 2001. aasta maailmameistrivõistlustel Sankt Antonis võitis Eberharter hõbemedali ja 2003. aastal tuli maailmameistriks ülisuurslaalomis.
2004. aastal teatas Eberharter karjääri lõpetamisest.
Janeli
Janeli on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 405. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Janeli 300 naisel.
Kako
Kako võib tähendada järgmist:
Avalik internetipunkt
Avalik internetipunkt (ka avalik Interneti-punkt, lühend AIP; ebakorrektselt ka Avatud Interneti Punkt) on mingis hoones, asutuses (nt raamatukogus) vm asuv koht, kus igaüks saab tasuta kasutada internetiteenuseid (nt kasutada elektronposti).
Fiat Bravo/Brava
Fiat Bravo ja Fiat Brava on väike-keskklassi kuuluvad automudelid, mida tootis Itaalia autotootja Fiat'i aastatel 1995–2001.
Mudeli nimi "Brava" asendati aastal 2007 nimega "Stilo".
Fiat Bravo/Brava pälvis ka 1996. aasta Euroopa aasta auto tiitli.
Antsla raudteejaam
Ajalugu
pisi|vasakul|Antsla jaam ja jaamahoone tõenäoliselt 1920. aastate lõpul Läbi Antsla kulgeb laiarööpmeline Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia-Pihkva-Peterburi raudteest. Valmimise ajal jäi jaam Urvaste kihelkonda Vana-Antsla mõisa maadele.
Reisirongid sõitsid läbi Antsla (liinil Valga–Veski) kuni 2001. aasta märtsini. Antsla raudteejaamale eelnes sellel liinil Valga poolt tulles Anne raudteepeatus ja järgnes Vaabina raudteepeatus. Praegu kasutatakse raudteed ja jaama ainult kaubaveoks.
Jaamas asub lisaks peateele veel kolm kõrvalteed, kuus pööret, laadimisplats ja võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine.
2014. ja 2015. aasta augustis oli Antslas toimuva Hauka laada korraldajatel koostöös Elroniga plaan käivitada ajutine Valga–Antsla reisirongiliin, mis Tehnilise Järelevalve Ameti keelu tõttu (viidates nõuetekohase perrooni puudumisele) siiski ei teostunud.
Kaks madalat perrooni lammutati 2016. aastal.
Jaamahoone
pisi|[[Jaamahoone 2019. aastal]] Antsla jaama peahoone valmis 1889. aastal. Kroonuhistoritsistlikus stiilis hoone liigitus Vene keisririigi süsteemis V klassi ning ehitati tüüpprojekti järgi analoogselt Karula, Puka, Petseri jm jaamade hoonetega. Neid iseloomustab lihtne sümmeetriline külgfassaad ning madala kalde ja laia räästaga poolkelpkatus, on märgatav ka rõhutatud keskrisaliit, mis paiknes kohakuti ootesaaliga.
Alates 2000. aastate algusest seisab vaksalihoone kasutuseta ja on halvas seisukorras. 2004. aastal müüdi hoone erakätesse. Hiljutise fassaadiremondi käigus eemaldati kogu algne laudis ning asendati lihtsa rõhtlaudisega.
Licor 43
Licor 43 (Cuarenta Y Tres [kwar-en-ta i tres]) on Hispaania liköör. Licor 43 on valmistatud Vahemere maade tsitrusviljadest ning seda on rikastatud hoolikalt valitud ürtide ja vürtsidega, et tuua esile vanilli, karamelli ja mee maitset. Värvuselt kuldse Licor 43 alkoholisisaldus on 31% ehk 62°. See on ühteaegu kerge ja magus. Tegemist on Cartagenas tegutseva pereettevõtte Diego Zamora Grupi lipulaevaga.
Ajalugu
Licor 43 hakati tootma 20. sajandi esimeses veerandis nime Licor Cuarenta y Tres ('liköör 43') all. Nimi viitas joogi 43 koostisosale, millest peamise osa moodustasid Vahemere piirkonnast pärit hoolikalt valitud ürdid ning tsitrus- ja muud viljad. Likööri retsepti on täiustatud kuuekümne aasta jooksul ning tänapäeval teavad seda täielikult vaid perekonnaliikmed ise.
Ritz Tower
Ritz Tower on 42-korruseline luksuskorteritega kõrghoone New Yorgis. See asub Midtown Manhattanil aadressil 465 Park Avenue, East 57th Street tänava nurgal.
Licor 43
Liqvor Mirabilise legend
Ettevõte väidab, et joogi tekkelugu pärineb rohkem kui 2000 aasta tagusest ajast Cartagena linnas, mida tollal tunti Carthago Nova nime all ja mis oli Rooma impeeriumi tähtis sadamalinn. Legendi järgi avastasid roomlased kuldse aromaatse joogi, millest nad niivõrd vaimustused olid, et nimetasid selle Liqvor Mirabiliseks, mis tähendab 'imelikööri'.
Ritz Tower
Kirjeldus
164,90 meetri kõrgune ehitis projekteeriti arhitektide Emery Roth ja Thomas Hastings poolt elegantseks korterhotelliks ning valmis aastatel 1925–1927 historitsistlikus uusrenessanslikus stiilis koos uusbaroksete beaux-arts' i nüanssidega. Ehitise valmimisel oli see kõrgeim eruumidedega hoone New Yorgis. Selle külaliskorteritel puudusid köögid, toit valmistati tsentraalselt ning saadeti väikeste liftidega üles inimesteni. Hoones avatud restoran Le Pavillion oli üks esimesi ehtsaid prantsuse kööke Ameerika Ühendriikides.
Licor 43
Liqvor Mirabilise legend
Ettevõtte sõnul läks selle retsept aga pikaks ajaks kaduma, kuni see taasloodi 20. sajandil Licor 43 nime all, viidates originaalretsepti koostisosade arvule. Tõenäoliselt on lugu osaliselt väljamõeldis, kuna mõnda joogi koostisosa Rooma impeeriumi ajal Euroopas saada ei olnud. Cartagena linn Hispaanias on aga brändi kodukoht, kus Licor 43 siiani ainsana toodetakse.
Ritz Tower
Mälestisväärsus
2002. aastal määras New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjon ehitise kaitsealuseks mälestusmärgiks (New York City Landmark). Tänapäeval ei ole hoone enam teiste kõrghoonete seast kergesti märgatav.