cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti Haigekassa
Juhtimine
Eesti Haigekassa on avalik-õiguslik juriidiline isik, mille kõrgeim organ on nõukogu. Sinna kuuluvad liikmed esindavad tööandjate, kindlustatute ja riigi huve.
Iga päev juhib Eesti Haigekassa tööd neljaliikmeline juhatus. Praegune juhatuse esimees on Rain Laane, juhatuse liikmed on Karl-Henrik Peterson, Maivi Parv ja Pille Banhard.
Juhatuse esimehed:
Ajalugu
Esimeseks haigekassaks Eestis peetakse 23. juunil 1913 Sindi kalevivabriku (endise nimega Wermann ja Poeg) juures asutatud haigekassat. Järgnesid Balti Puuvilla Manufaktuuri, Volta, Wiegandi ja Lutheri tööstuse ja Tallinna Linna Haigekassa. 1915. aastaks oli haigekassasid juba 33 ning 1923. aastal loodi Eesti Haigekassade Liit.
Roland Lessing
Roland Lessing (sündinud 14. aprillil 1978 Tartus) on Eesti endine laskesuusataja.
1998. aastal sai Lessing juunioride talvistel Euroopa meistrivõistlustel Minskis jälitussõidus 9. koha. Aasta hiljem samas peetud laskesuusatamise suvistel maailmameistrivõistlustel oli ta sprindis 24., jälitusjooksus 19. ja teatejooksus kolmas. 2000. aasta laskesuusatamise suvistel maailmameistrivõistlustel Hantõ-Mansiiskis oli ta sprindis 6., jälitusjooksus 5. ja teatejooksus teine.
7. septembril 2007 Otepääl toimunud suvisel laskesuusatamise MM-il sai Lessing 10 km sprindis pronksmedali.
Eesti kaitseväes on tal kaprali auaste.
27px Olümpiamängudel
2002 Salt Lake Citys
2006 Torinos
2010 Vancouveris
2014 Sotšis
Maailma karikasarja etappide punktikohad
Roland Lessing on osalenud MK-etappidel 80 korda ja jõudnud punktikohale 12 korral, millest korra olnud poodiumi teisel astmel.
Eesti Haigekassa
Ajalugu
Enne Nõukogude okupatsiooni 1940. aastal oli tervishoiusüsteem Eestis võrreldav muude Lääne-Euroopa riikide tervishoiukorraldusega. Peale okupeerimist võeti kasutusele nõukogulik Semaško süsteem, mille järgi rahastati tervishoidu riigieelarvest ja seda juhtis valitsus tsentraliseeritult; erasektor puudus. Kõigil kodanikel oli vaba juurdepääs tervishoiuteenustele, mida osutasid palgalised riigitöötajad. Meditsiinitöötajate tehniline ettevalmistus ja tervishoiuteenuste kvaliteet ning kättesaadavus olid tollaste olude järgi rahuldavaks hinnatud.
1990. aastal tegi Eesti Vabariigi valitsus otsuse kindlustusmeditsiini rakendamiseks ning 1991 võeti vastu ravikindlustuse seadus. Reformide eesmärk oli sisse seada rahastamine solidaarse tervisekindlustuse kaudu ning soodustada detsentraliseerimist.
1992. aastal võttis valitsus vastu otsuse Eesti Ravikindlustuse Assotsiatsiooni moodustamise kohta. Selle liikmed olid kõik haigekassad, kes olid kohustatud nimetatud assotsiatsiooniga edasikindlustuslepingud sõlmima. Esialgu oli haigekassasid 22, kuid nende arv vähenes aja jooksul.
1994. aastal loodi keskhaigekassa, mis juhtis piirkondlike haigekassade tööd.
1999. aastal algas Eesti Haigekassa, tervishoiuteenuste korraldamise ja uue ravikindlustusseaduse ettevalmistamine.
2001. aastal sai Eesti Haigekassa tänapäevase struktuuri: üks avalik-õiguslik organisatsioon 5 osakonnaga (keskosakond Tallinnas ja neli piirkondlikku osakonda).
2017. aastal sai Haigekassa juhtimisstandardi ISO 9001:2015 sertifikaadi, mille järgi on organisatsioon võtnud endale eesmärgiks suurepärase riski- ja protsessijuhtimise kliendi rahulolu saavutamise kaudu.
2012. aastal sai Haigekassa juhtimisstandardi ISO 9001:2008 sertifikaadi ehk tunnustuse selle kohta, et tegemist on suurepäraselt juhitud organisatsiooniga.
Arengukava
Haigekassa on oma arengukavas kinnitanud järgmised strateegilised eesmärgid 2022. aastani:
Koostööpartnerid
Eesti Haigekassal on ligikaudu 3000 koostööpartnerit. Need on:
Paljude partneritega, nagu tervishoiuasutused, on Haigekassa ka lepingulistes suhetes. Lepingud sõlmitakse kord kvartalis ning nende rahaline maht varieerub. Lepingupartnerite nimekiri ja info lepingute mahu kohta on avalikustatud Haigekassa kodulehel.
Sümboolika
Eesti Haigekassa sümbol on kilpkonn, mis esindab pikaealisust ja püsivust eesmärkide poole püüdlemisel. Haigekassa sümboolika sai põhjalikuma uuenduskuuri 2015. aastal.
Tunnustus
2011. aastal pälvis haigekassa juhtimisauhinna „Arenev riigiasutus 2011“. Auhind anti hästi juhitud ning toimiva organisatsiooni eest rahandusministeeriumi korraldatud avaliku sektori kvaliteediauhinna konkursil.
2010. aastal kasutusele võetud digiretseptisüsteemi arendamise eest sai Haigekassa kaks auhinda, mis anti üle majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi ning Riigi Infosüsteemide Arenduskeskuse korraldatud konkursil. Konkurss puudutas e-tervise ja keskkonna valdkondi, auhinnad kuulusid parima e-teenuse ja rahvusvahelise kvaliteediinnovatsiooni („Quality Innovation of the Year 2011“) kategooriasse.
John Travolta
John Joseph Travolta (sündinud 18. veebruaril 1954 Englewoodis New Jersey osariigis) on USA laulja ja filminäitleja.
Suigu (Tori)
Suigu on küla Tori vallas Pärnu maakonnas.
John Travolta
Ta sündis pere kuuest lapsest noorimana. Tema isa Salvatore oli itaalia päritolu endine poolelukutseline Ameerika jalgpallur, hiljem rehvide müügimees ja rehviettevõtte kaasomanik. Tema ema oli iiri päritolu näitleja ja laulja, hiljem keskkoolis inglise keele ja näitekunsti õpetaja. Ema oli Johni sünni ajal 42-aastane.
Suigu (Tori)
Küla kuulus Tori kihelkonda ja külas oli Suigu mõis.
John Travolta
16-aastaselt jättis John kooli pooleli ja läks New Yorki, sealt edasi Hollywoodi. Mõlemal pool osales ta telesarjades. Tema esimene roll telesarjas oli "Welcome Back, Kotter" (1975).
Suigu (Tori)
Aastatel 1945–1992 kuulus küla Are külanõukogu koosseisu. Aastatel 1992–2017 kuulus küla Are valda, pärast Eesti omavalitsuste haldusreformi jääb küla Tori valla territooriumile.
John Travolta
Filmiga "Kahevõitlus" ("Face/Off"; 1997) nimetati ta parima ulmefilmi auhinna Saturn kandidaadiks, kuid ei võitnud seda.
Oma muusikaalbumitega pole ta suurt edu saavutanud, näiteks "Billboardi" edetabelis oli tema kõrgeim koht 26.
Taevere
Taevere on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas.
John Travolta
Ta oli 1991. aastast abielus Kelly Prestoniga. Neil sündis kaks last, Jett (1992) ja Ella Bleu (2000). Jett põdes Kawasaki tõbe ja suri 2009. aasta alguses. Kelly Preston suri 12. juulil 2020 rinnavähki.
Taevere
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
John Travolta
Diskograafia
thumb|John Travolta
Auhinnad
Los Angelese filmikriitikute parima meesnäitleja auhind
Suigu
Suigu kahe Eesti küla nimi:
14. august
14. august on Gregoriuse kalendri 226. (liigaastal 227.) päev. Juliuse kalendri järgi 1. august (1901–2099).
Volõniit
Volõniit on porfüürilise struktuuriga vulkaaniline kivim. Volõniidiks nimetatakse daikidena leiduvat suure oligoklassi sisaldusega põhiliselt andesiinist, ortoklassist, päevakivist, kloriidist ja kvartsist koosnevat dioriiti; kivim võib sisaldada ka biotiidi, labradori ja küünekivi fenokristalle.
Volõniit defineeriti esimest korda 1885. aastal ja see sai nime Volõõnia piirkonna järgi Ukrainas (leiukoht asub tänapäeva Žõtomõri oblastis Ovrutši lähedal. Kivimile nimetas Poola arheoloog ja geoloog Gotfryd Ossowski. 1913. aastal liigitas Joseph Paxson Iddings selle andesiidiks
Volõniiti leidub peale Ukraina ka mujal, näiteks Hiinas Yunnanis.
Vilniuse piirkond
Vilniuse piirkond (leedu Vilniaus kraštas) oli kahe maailmasõja vahel de facto Poolale kuulunud territoorium praegusel Leedu-Valgevene piirialal, millele pretendeeris Leedu.
Piirkonna maksimaalne ulatus määrati Moskvas 12. juulil 1920 sõlmitud Leedu-Vene rahulepinguga. Hiljem on selle lõunaosas kehtestatud mitmeid Poola-Leedu demarkatsioonijooni ning piirkonda on okupeerinud nii Poola kui ka Vene väed (Nõukogude-Poola sõja käigus).
Vilniuse piirkonna kuulumist Poolale oli Leedu sõja ähvardusel sunnitud tunnistama 1938. aastal.
Pärast Poola idaosade okupeerimist 1939 andis Nõukogude Liit osa Vilniuse piirkonnast (6909 km² 490 000 elanikuga) Leedule. Pärast Leedu liitmist NSV Liiduga anti 1940 veel 2637 km² endise Vilniuse piirkonna alast Valgevene NSV koosseisust Leedu NSV-le. Suurem osa Vilniuse piirkonna aladest jäi Valgevene NSV-le.
Rostovi oblasti lipp
thumb|Rostovi oblasti lipp. Rostovi oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Rostovi oblasti lipp.
Ametlikult võeti lipp kasutusele 10. oktoobril 1996.
Lipu kirjeldus
Rostovi oblasti lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud kolmeks horisontaalseks laiuks, ülalt alla sinine, kollane ja punane. Kanga vardapoolses osas on aga valge vertikaalne laid, mis moodustab 1/5 lipu laiusest.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3.
Sümbolite tähendused
Lipul olevad värvid sümboliseerivad ajalooliselt oblastis elanud rahvaid. Punane on venelaste, sinine kasakate ning kollane kalmõkkide värv. Ühtsed värvid Venemaa lipuga (sinine, punane ja valge) rõhutavad, et Rostovi oblast on lahutamatu Venemaa Föderatsiooni osa.
Elmar Tõldsepp
Oli prooviaastal Tartu Maarja ja Narva Aleksandri koguduses. Ordineeriti õpetajaks Tallinna Toomkirikus 22. oktoobril 1937.
Saaremaa Kaarma koguduse õpetaja 1937–1940, Narva Jaani koguduse õpetaja 1940–1941, Viljandi Jaani koguduse õpetaja 1941–1944. Viljandi raehärra.
1944 põgenes Rootsi. Oli 1945–1948 Kesk-Rootsi E.E.L.K. piirkonna õpetaja. Rootsi kiriku teenistuses oli aastatel 1948–1981. Seejuures teenis aastatel 1973–1983 E.E.L.K. Gotlandi kogudust ja Norrköpingi kogudust. Oli seejuures Rootsi praostkonna praost aastatel 1981–1983 ja Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Konsistooriumi assessor 1982–1983.
Praostina oli ta 1970. aastatel tegutsenud väliseesti lauluraamatukomisjoni liige.
Industriaalühiskond
Industriaalühiskond ehk tööstusühiskond on ühiskonnakorraldus, kus inimeste põhiline tegevusala on tööstus ja ehitus. Vähem inimesi on hõivatud põllumajanduses ja teeninduses.
Industriaalühiskonnale üleminek algas Inglismaal 1760. aastail tööstusliku pöörde käigus ja oli seotud ketrusmasinate rakendamisega. Ülemineku tulemusena asendati manufaktuuritootmine vabrikutootmisega. Mujal Euroopas ja USAs toimus industriaalühiskonnale üleminek 19. sajandil.
Alates 20. sajandi lõpukümnenditest on infotehnoloogia laialdase arenguga maailma arenenuimad riigid sujuvalt üle liikumas postindustriaalse ehk infoühiskonna poole. Praegu leidub industriaalühiskonda uustööstusmaades ja kõrgema arengutasemega arengumaades.
Industriaalühiskonna mõiste tuleb ladinakeelsest sõnast industria, mis tähendab töökust.
Industriaalühiskonna ajalugu
, Tööstuslik pööre pisi|Scheibleri vabrik Łódźis, 19. sajandi lõpp Industriaalühiskonnale eelnes agraarühiskond, kus valdav enamik tööjõust oli hõivatud maaharimise ja karjakasvatamisega. Kõik eluks vajaliku tootsid käsitööna kas elukutselised käsitöölised või talupojad ise. Linnad olid suhteliselt väikesed (välja arvatud mõned tähtsad kaubanduslikud keskused nagu London ja Pariis), suurem osa rahvastikust elas maal. 19. sajandi alguses elas vaid 3% maakera elanikkonnast linnades, 21. sajandiks on see tõusnud peaaegu 50 protsendini.
Üleminek industriaalühiskonnale toimus esimesena Inglismaal 18. sajandi teisel poolel, kust see 19. sajandi jooksul levis ka teistesse riikidesse Euroopas ja Põhja-Ameerikas. Tööstuslik masstootmine sai võimalikuks tänu tehnoloogia kiirele arengule. Aurujõudu sai rakendada suurte masinate töölepanekuks, linnadesse ja jõgede äärde hakati ehitama vabrikuid. 1913. aastal võttis Henry Ford oma autovabrikutes kasutusele konveierid, sellest sai alguse tõeline masstoodangu revolutsioon. Väga suurt mõju kaupade ja inimeste veole avaldas ka transpordi tormiline areng; purjelaevad asendati aurulaevadega, rajati üleriiklikud raudteedevõrgustikud ning sisepõlemismootori leiutamisega kaasnes autostumine.
Industriaalühiskonna mõju
Nobeli auhinna laureaat Robert E Lucas on tööstusrevolutsiooni kohta öelnud: "Esimest korda maailma ajaloos on tavaliste inimeste elustandardid läbi tegemas kasvu." Selle on teinud võimalikuks ülisuur tootlikkuse kasv kõigest paari sajandi vältel.
Kozmodemjansk
Kozmodemjansk ehk Tsikmä (mäemari Цикмä) on linn Venemaal Mari Eli Vabariigis. Tegemist on nii mäemari rahva kui ka Mäemari rajooni keskusega. Linn asub Volga (Tšeboksarõ veehoidla) parempoolsel kaldal.
Industriaalühiskond
Industriaalühiskonna mõju
Industriaalühiskonna demograafiline ja maakasutuse muster on agraarühiskonna omast erinev. Vabrikud koos töökohtadega on peamiselt koondunud linnadesse, kuna seal on rohkem tööjõudu ja toodangut on võimalik kas kohapeal turustada või edasi transportida. Samal ajal on masinate arengu tõttu maaharimise juures vaja vähem töökäsi, seega koonduvad inimesed maalt linnadesse. Esimesed linnadesse kolijate põlvkonnad kaotavad sidemed oma vana kogukonnaga ja traditsioonilise kultuurilise taustaga, uues keskkonnas ei osata esialgu veel sidemeid luua. Paranevate elutingimuste ja väiksema suremuse tõttu hakkas Euroopa rahvaarv plahvatuslikult kasvama; 1700. aastal oli Euroopas umbes 100 miljonit elanikku, 1900. aastaks 400 miljonit . Aja jooksul muutuvad leibkonnad väiksemateks, ühe katuse all elavad enamasti koos ainult täiskasvanud paar oma ühe või mitme lapsega. Lapsi saadakse ka vähem, kuna riiklike pensionisüsteemide tekkega pole nad enam vanematele hädavajalikud vanaduspõlve aegse heaolu tagamiseks.
Esialgu oli tööstusrevolutsiooni ajal maalt linna kolinud tööliste elutingimused äärmiselt viletsad, suureks probleemiks oli ülerahvastatus ja saaste. Ajapikku olud paranesid, osalt tänu linnaplaneerimise arengule ja osalt kõrgemate palkade tõttu. Industriaalühiskonna elanikele on kättesaadavad mitmed mugavused, nagu vee- ja kanalisatsioonivõrgustik, elekter, keskküttesüsteemid ja õhukonditsioneerid, samuti on masstoodetud kaubad odavamad kui käsitöökaubad ja seega võib rohkem inimesi neid endale lubada.
Industriaalühiskonna tõus ja langus Eestis
pisi|Kreenholmi Manufaktuur Narvas 1886. aastal pisi|Paneelmajad Lasnamäel
Kozmodemjansk
Ajalugu
1551. aastal maabus maride kindluse Tšikma juures Ivan Julm pärast Kaasani vallutamist. Pärast maride alistamist venelaste poolt 1583. aastal rajati Kozmodemjansk kindlusena samale kohale. Linn on nime saanud pühakute Kuzma ja Demjanini järgi, sest nende nimepäeval oli Ivan Tšikma alla saabunud.
Volga ääres paiknevast Kozmodemjanskist kujunes arvestatav kaubanduskeskus ning linn sai linnaõigused 1781. aastal. Sealt läks läbi Moskva–Pekingi kaasaegne kaubatee ja toimusid suured kaubalaadad. 1858. aastaks elas linnas viis tuhat elanikku ja linn oli kogu 19. sajandi jooksul puidukaubanduse keskus. Esimene haigla asutati 1868. aastal, pank 1875. aastal, raamatukogu 1882. aastal ja trükikoda 1891. aastal.
Industriaalühiskond
Industriaalühiskonna tõus ja langus Eestis
Venemaal algas industrialiseerimine hiljem, alles 19. sajandi keskel. Esimene tööstuslik osaühing Eestis oli 1857. aastal rajatud Kreenholmi Puuvillamanufaktuur, millest sai sajandi lõpuks üks Venemaa suurimaid kergetööstusettevõtteid. 1870. aastal avatud Balti raudtee loodud ühendus Moskvaga tihendas Eesti sidemeid keisririigi sisekubermangudega ja aitas kaasa siinse tööstuse kiirele arengule. 19. sajandi lõpul rajati nii kohalike baltisaksa kui ka Venemaa investorite toel mitu suurt aktsiaettevõtet ning rekonstrueeriti väiksemaid ettevõtteid suurteks. Üksikutesse Tallinna ja Narva suurettevõtetesse kontsentreerus enamik Eesti vabrikutööjõust, kuid nende toodang oli mõeldud peamiselt Vene keisririigi turu jaoks; Eesti elanike vajadusi rahuldasid kohalikud väikeettevõtted ning Peterburi ja Riia vabrikud. Eesti asend oli määrava tähtsusega, siin olid tähtsad impordisadamad ning töötlevaid ettevõtteid oli odavam rajada siia kui Sise-Venemaale. Oluline oli ka suure Peterburi turu lähedus. Enne esimest maailmasõda oli Eesti kõige olulisem tööstussektor tekstiilitööstus, kuigi selle osatähtsus aja jooksul aina langes. Hoolimata kiirest industrialiseerimisest oli Eesti ala esimese maailmasõja alguseks veel valdavalt agraarne.
Pärast Venemaa turu äralangemist iseseisvusaja algul toimus Eesti tööstuses suur ümberstruktureerimine. Metalli- ja keemiatööstused kukkusid muutunud olude tõttu kokku, teised suutsid ennast paremini uuele sise- ja välisturule ümber kohandada. Suurtööstuste asemel rajati nüüd pigem väiksemaid ettevõtteid, eelistati kodumaist tooret ning 1920. aastate lõpul eksporditi 40% toodangust. 1930. aastate majanduskriis vähendas ekspordi osakaalu, rohkem orienteeriti kiirelt kasvavale siseturule ning valitsuse toel kasvas tööstustoodangu hulk väga kiiresti.
Kozmodemjansk
Ajalugu
1989. aastal elas seal 24 400 elanikku, kellest 29% moodustasid marid.
Vaatamisväärsused
Tänapäeval Kozmodemjansk kaubalinnana ei toimi ja linn areneb nagu tüüpiline Kesk-Venemaa linn. Hästi ja kompleksselt on linna madalamas osas säilinud 19. sajandil ehitatud puunikerdustega majad, mäel asuvad peaasjalikult nõukogudeaegsed majad. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel võib linna elanikkonna laias laastus jagada venelasteks (2/3) ja marideks (1/3), loomulikult on vähesel määral esindatud ka teised rahvused.
Industriaalühiskond
Industriaalühiskonna tõus ja langus Eestis
Tõeliselt intensiivne industrialiseerimine ja industriaalühiskonnale üleminek toimus alles pärast teist maailmasõda Nõukogude Liidus. Väikeettevõtted suuresti kaotati kõrgete maksude seadmisega, riiklike meetmetega eelisarendati rasketööstust, põlevkivi- ja keemiatööstuse jaoks rajati Kirde-Eestisse uued linnad (Kohtla-Järve ja Sillamäe). Forsseeritud rasketööstusliku arendamise tulemusel muutus elanikkonna hõivestruktuur, linnad kasvasid tööliste siserändest, Põhja- ja Kirde-Eesti linnadesse toodi palju töölisi teistest liiduvabariikidest. Põllumajandus kollektiviseeriti, loodi majandid kolhooside ja sovhooside näol. Hruštšovi sulaperioodil algas ka kergetööstuse areng, kuid see jäi siiski teisejärguliseks. Põllumajandus ja tööstus olid üles ehitatud plaanimajanduse põhiselt. Tööliste majutamiseks ehitati palju paneelmaju, suurematesse linnadesse terved uued magalarajoonid, näiteks Tallinna Mustamäe, Õismäe ja Lasnamäe ning Tartu Annelinn.
Taasiseseisvudes tabas Eesti suurtööstusi jälle krahh. Nõukogude turg kadus ära ning suur osa tööstustehnikast oli ajale jalgu jäänud. Ettevõtted erastati, aina rohkem hakkas tulema välisinvesteeringuid. Eesti suhteliselt kvalifitseeritud, ent odav tööjõud muutis Eesti mõneks ajaks teiste Euroopa ettevõtete allhankemaaks. Põllumajandussektori osakaal on väga väikeseks jäänud (~4%), samas teenindussektor on nüüdseks saanud Eesti suurimaks (2013. aastal üle 65%), märkides Eesti jõudmist infoühiskonda.
Kozmodemjansk
Vaatamisväärsused
Mari esimese suure kunstniku, ühiskonnategelase ja akadeemiku Aleksandr Grigorjevi nime kandev kunsti ja koduloomuuseum asub Kozmodemjanskis. Muuseumi allkorrusel asub ajalooline väljapanek, üleval kunst.
Kõrgel Volga jõe kaldal tegutseb mäemari vabaõhumuuseum, mis avati 1983. aastal Kozmodemjanski linna 400. aastapäevaks. Selle rajamisel ühendasid oma jõud Mäemari rajoonivalitsus ning kohalikud kolhoosid-sovhoosid. Muuseumis on üle 60 hoone. Kunagi oli muuseum teinud koostööd ka Eesti vabaõhumuuseumiga. right|thumb|Tuuleveski Mari Etnograafiamuuseumis
Tuumarelv
pisi|Tuumarelva omavad riigid. Tuumarelv on relv, mis põhineb tuumaenergia kasutamisel. Selle peamised mõjutegurid on lööklaine, valguskiirgus ja radioaktiivne kiirgus ning lisaks erakordselt tugevale füüsilisele toimele on tal ka suur moraalne ja psüühiline mõju.
Tuumarelvi loetakse massihävitusrelvadeks, kuna üksainus tuumarelv on võimeline hävitama terve linna ning koos sellega tapma potentsiaalselt miljoneid inimesi.
Tänapäeval on maailmas ligi 22 000 tuumarelva ja kokku on tehtud üle 2000 tuumarelvakatsetuse.
Paljud loodavad täielikule tuumarelvade keelustamisele (tuumavastane liikumine).
Ajalugu
Esimene tuumarelva plahvatus toimus 16. juulil 1945 Ameerika Ühendriikide osariigis New Mexicos. Vähem kui kolme nädala pärast 6. augustil 1945 plahvatas tuumapomm Hiroshima kohal. Plahvatuse tagajärjel suri või sai raskelt haavata 130 000 inimest. Kolm päeva hiljem plahvatas tuumapomm Nagasakis, kus hukkus 74 000 inimest ja 75 000 sai raskeid vigastusi. Seejärel alistus Jaapan 14. augustil 1945, mis tähendas Teise maailmasõja lõppu.
1. novembril 1952 katsetas USA enda esimest vesinikupommi. Vesinikupommi plahvatus oli 500 korda võimsam, kui Nagasaki kohal lõhatud pomm. 1. märtsil 1954 lõhati 17 megatonnine vesinikupomm Vaikses ookeanis.
Järgnevatel aastatel tegid Ameerika Ühendriigid, Nõukogude Liit ja Suurbritannia mitmeid tuumarelvakatsetusi. 1954. aastal soovis India peaminister Jawaharlal Nehru India tuumarelvade katsetuse lõppemist. See oli esimene suurem üleskutse keelata tuumarelvade katsetamine.
Prantsusmaa tegi esimese tuumarelvakatsetuse 1960. aastal ning Hiina katsetas tuumarelva 1964. aastal. Nõukogude Liit lõhkas ajaloo kõige võimsama vesinikupommi Tsaar-Pomm 30. oktoobril 1961, mille hävitusjõud oli 58 megatonni.
Ameerika Ühendriigid, Nõukogude Liit ja veel 60 riiki kirjutasid 1. juulil 1968 alla tuumarelvade leviku tõkestamise lepingule, mille abil prooviti edendada tuumarelvastuse desarmeerimist. Lepingu kohaselt ei tohtinud tuumarelvi omavad riigid anda edasi neid relvi riikidele, kellel puudusid tuumarelvad ning riigid kellel ei olnud tuumarelvi, ei tohtinud neid valmistada. Küll aga oli lubatud kasutada tuumaenergiat rahumeelsetel eesmärkidel. Leping hakkas kehtima 1970. aastal ja oli tähtajatu.
Rootsi lõpetas oma 1945. aastal alustatud tuumarelvaprogrammi 1972. aastal.
1974. aastal tegi India oma esimese tuumarelvakatsetuse, kuid väidetavalt oli see "rahulik" test. Edasi tegi India katsetusi veel 1979. aastal, kus lõhati tuumapomm India ookeani kohal. India esimene tuumarelvakatsetus andis Pakistanile põhjuse tuumarelva valmistamiseks. Pakistani tuumarelvaprogrammi algatas Zulfiqar Ali Bhutto 1972. aastal. Esimesed tuumarelvakatsetused tegi Pakistan 1998. aastal.
Iisrael ei ole avalikult tuumarelvakatsetusi teinud ning ei tunnista ega eita tuumarelvade omamist, kuid üldiselt usutakse, et Iisraelil on tuumarelvad.
Iraanil pole teadaolevat tuumapommi, kuid 2003. aastal jõudis Rahvusvaheline Aatomienergia Agentuur järeldusele, et Iraan on salaja tegelenud tuumarelva ehitamise jaoks vajaliku aine tootmisega.
Valgevene, Kasahstan ja Ukraina said endale tuumarelvad pärast Nõukogude Liidu lagunemist, kuid hiljem tagastasid relvad Venemaale ning liitusid Tuumarelvade leviku tõkestamise lepinguga. Lõuna-Aafrika valmistas salaja tuumarelvi, kuid hiljem need demonteeriti. Iraagil oli tuumarelvaprogramm, kuid oli sunnitud selle töö lõpetama ÜRO poolt. Saddam Husseini võimult eemaldamine tähendas kindlat lõppu Iraagi tuumarelvaprogrammile. Liibüa loobus vabatahtlikult oma tuumarelva valmistamisest 2003. aasta detsembris. Argentina, Brasiilia, Lõuna-Korea ja Taiwan on samuti enda tuumarelvaprogrammide töö lõpetanud.
Ameerika Ühendriikide ja Põhja-Korea delegatsioonid kohtusid Genfis 1994. aasta sügisel, et lahendada tuumaprobleeme Korea poolsaarel. Kardeti, et Põhja-Korea tuumajaamad on tegelikult varjatud tuumarelvad. Lepingu järgi pidi Põhja-Korea lõpetama tuumajaamade ehitamise ning USA pidi toetama Põhja-Koread kütusega. Põhja-Korea teatas 9. oktoobril 2006, et nad tegid eduka tuumarelvakatsetuse. Hiljem tegi Põhja-Korea veel kaks katsetust: 2009. ja 2013. aastal.
Ühinenud Rahvaste Organisatsioon nõudis 1995. aastal kohest keeldu tuumakatsetustele ja soovis tuumarelvastuse desarmeerimist. Tuumarelvade leviku tõkestamise lepinguga on kokku liitunud 190 riigi, kaasaarvatud viis tuumariiki.
Paide Hammerbecki Põhikool
Paide Hammerbecki Põhikool (lühend PHPK, 2018. aastani Paide Gümnaasium) on põhikool Paides.
Kool rajati 1909. aastal ja on Järvamaa esimene eestikeelset haridust andev kool. Koolis on umbes 450 õpilast ja 40 õpetajat. Põhikooli II ja III astmes tegutsevad looduskallakuga klassid, mille tööd toetab Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskond.
Kool korraldab igal õppeaastal rahvusvahelisi õpilasvahetusi ning on selles vallas saanud ka kõrge tunnustuse: Sihtasutus Archimedes on autasustanud põhikooli eelkäijat, Paide gümnaasiumi 2012. aastal auhinnaga Kuldõun – Eesti parim kool rahvusvahelise koostöö alal.
Koolis tegutseb neli koori ja seitse rahvatantsurühma, samuti hulk muid huviringe. 2011. aastal viis tollase Paide Gümnaasiumi kooride ja tantsurühmade juhendaja Malle Nööp XI noorte laulu- ja tantsupeole üheksa kollektiivi. Sellega sai Paide Gümnaasiumist kool, kes on läbi aegade osalenud laulu- ja tantsupeol kõige suurema hulga rühmadega.
Koolis tegutseb veel 30-liikmeline õpilasesindus, mis koosneb 6.–9. klasside õpilasaktiivist. Õpilasesindus korraldab kooliüritusi, osaleb hoolekogu koosolekutel, loob häid suhteid sõpruskoolidega ning leiab lahendusi suurtele ja väikestele probleemidele koolis.
Ajalugu
Paide esimese eesti õppekeelega kooli rajas 1835. aastal Paide Anna koguduse õpetaja Carl Gotthard Hammerbeck hilisemast Paide Gümnaasiumist poolesaja meetri kaugusele. Aastatel 1854–1861 tegutses kihelkonnakool eesti rahvusest lastele. 1865. aastal asutati tasuline Paide kreiskool. 1897. aastal oli Paides neli kooli: kolmeklassiline linnakool, kaheklassiline tütarlastekool, õigeusu kirikukool ning asutati ka üheklassiline eraalgkool. 1900. aastal muudeti kaheklassiline II järgu tütarlastekool kõrgemaks tütarlastekooliks. pisi|Posti 12, endine [[Saksa Tütarlaste Eragümnaasiumi hoone]] Hammerbecki Põhikooli ajaloo alguseks loetakse 1909. aastat, kui aadressil Posti 12 asutati Paide Tütarlaste Gümnaasium. Segakooliks sai kool 1924. aastal, kui poiste ja tüdrukute gümnaasiumid liideti üheks. Esimest korda sai kool Paide Gümnaasiumi nime 1937. aastal. 1940. aastal nimetati koolid ümber keskkoolideks: Paide Gümnaasiumi direktor Anton Härma vabastati ametist 19. augustist 1940 ja nimetati samast kuupäevast 19. augustil 1940 Paide Keskkooli direktori kohuste täitjaks.
Hiljem kandis kool nime Paide 1. Keskkool ja 1992. aastast taas nime Paide Gümnaasium. Paide Hammerbecki Põhikooliks nimetati kool 1. septembril 2018, kui koolireformi käigus muudeti kaks Paide gümnaasiumi põhikooliks ja Paides avati riigigümnaasium.
Aiavilja 3 koolimaja
Aiavilja tänaval asuvale koolimajale pandi nurgakivi 3. detsembril 1961. Vundamenti asetatud metalltorus oli koopiaid kooli dokumentidest, rublane metallraha ja sama päeva ajaleht Võitlev Sõna.
1. septembril 1963 marssis 1072-liikmeline õpilaspere koolimaja ette, kus pidulikul aktusel anti direktor Elizaveta Pokile üle maja sümboolne võti. Paide rajooni Täitevkomitee esimees Elevant lõikas lindi läbi ning uus maja oligi kasutusse võetud. Samas koolimajas toimub õppetöö tänapäevalgi, juurde on vahepeal ehitatud C-korpus ja staadion.
Sümboolika
Kooli logol on kooli akronüüm ning koolivärvid lilla ja must.
Kooli tekkel on musta noka ning valge äärega, küljelt ja otsast tumelilla.
Kooli laulu "Mäletad" sõnad
Mäletad, sõber, aega veel sa, kooli mil viis sind kord ema: aega nii kauget, aega nii helget viimaste mängude maalt.
Refr.: Paide ja kool, sõbralik hool meeles mul kõikjal, kus viibin vaid eal. Tulen kord ma külla sul taas paljust üksteisele rääkida meil.
Meenuta matku, õpinguid, teid, mil siin õppisid sina: aeg nõnda kauge, aeg nõnda helge, kui seda korrata saaks.
Refr.: Paide ja kool……
Refr.: Paide ja kool
Kamberkaevandamine
Katendi hoidmiseks jäetakse osa maavarast väljamata, moodustatakse (tugi)tervikud, mis jäävad maad hoidma.
Eesti põlevkivikaevandustes jääb tugitervikutesse kuni 25% kaevandamisväärset maavara. Kambrite laius on 6...10 m, nende pikkus võib ulatuda sadadesse meetritesse. Tugitervikute mõõtmed on tavaliselt 6×6 m.
Tabria
Tabria on küla Tori vallas Pärnu maakonnas.
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Are valda, pärast Eesti omavalitsuste haldusreformi jääb küla Tori valla territooriumile.
Hilda Gustavson
Hilda Gustavson (kuni 8. novembrini 1924 Hilda Soolo, 21. august 1898 Viljandi – 18. jaanuar 1983 Stockholm) oli eesti õpetaja, Oskar Gustavsoni abikaasa.
Ta õppis Hellmanni Algkoolis ja Pärnu Gümnaasiumis. Lõpetas Tallinna õpetajate seminari.
Aastatel 1917–1921 töötas ta Venemaal Kostroma kubermangus eesti asunduses õpetajana, 1922–1923 Vändra Kurttummade Koolis õpetaja-praktikandina, 1924-1944 Porkuni Riigi Kurttummade Koolis õpetajana.
1944 põgenes Rootsi, kus töötas 1945–1946 Vänesborgi Kurttummade Koolis, 1946–1951 Rootsi Karskusõpetuse Keskliidus.
1951–1953 elas Austraalias, kus töötas Sydney Kurttummade Koolis.
1953. aastast kuni surmani elas Rootsis.
Venemaa riigihaldus
Venemaa riigihaldus on ülevaade Venemaa riigivalitsusorganitest ja riigiasutustest.
Venemaa seadusandva võimu institutsioonid
Venemaa seadusandva võimu institutsioonid on parlamendi (Venemaa Föderaalassamblee) alamkoda Riigiduuma ja ülemkoda Föderatsiooninõukogu.
Venemaa põhiseaduse järgi on Riigiduumas 450 neljaks aastaks valitud saadikut ning Föderatsiooninõukogus 168 senaatorikohta, mis täidetakse iga Venemaa föderaalsubjekti (vabariik, oblast, krai, keskalluvusega linn, autonoomne ringkond, autonoomne oblast) esindava 2 senaatoriga.
Venemaa täidesaatva võimu institutsioonid
Venemaa Föderatsiooni täidesaatva võimu kõrgem riigivalitsemisorgan on Venemaa valitsus, mida juhib peaminister.
Veoauto
pisi|Veoauto MAZ-5551 thumb|Daimler-Lastwagen, 1896 Veoauto ehk veok on auto, mis on ette nähtud veoste vedamiseks. Eri veoseliikide vedamiseks on kasutusel erineva ehitusega veoautod, seepärast võib veoautosid liigitada ka koormavedamise ehitise järgi:
Vedukist ja mitmest haagisest koosnevat veeremit nimetatakse autorongiks.
Lilleküla (Elva)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.
Miki-Hiir
pisi|Florida kuberner Bob Graham ja Miki-Hiir vaatavad Disney stuudiote mudelit Miki-Hiir (originaalnimega Mickey Mouse) on Ub Iwerksi (1901–1971) ja Walt Disney loodud koomiksi- ja multifilmitegelaskuju.
Esimest korda ilmus ta ekraanile 15. mail 1928 multifilmis "Plane Crazy", kuid sai kuulsaks sama aasta 18. novembril esilinastunud multifilmiga "Steamboat Willie" ("Aurupaat Willie"). Kuigi "Plane Crazy" tuli ekraanile varem, loodi multifilm "Steamboat Willie" esimesena ja seetõttu loetakse Miki sünnipäevaks 18. novembrit 1928.
Karl von Piloty
Karl Theodor von Piloty (1. oktoober 1826 München – 21. juuli 1886) oli saksa maalikunstnik.
Tema isa oli litograaf Ferdinand Piloty.
Karl von Piloty viljeles esiletõstetud paatosega ajaloomaali.
Aastast 1856 oli ta Müncheni Kunstiakadeemia professor, aastast 1874 samas direktor.
Avoni jõgi (Hampshire)
pisi|Avoni jõgi Salisburys Avon (vanabriti keeles abona 'jõgi') on jõgi Inglismaa lõunaosas. Seda võidakse nimetada Salisbury Avoniks või Hampshire'i Avoniks, et eristada seda teistest samanimelistest Inglismaa jõgedest.
Jõgi algab kahe harujõena Wiltshire'i krahvkonnas. Läänepoolne lähtub Devizesi linna lähedalt, idapoolne Pewsey asula idaküljelt. Kaks haru ühinevad Upavoni küla juures. Jõgi voolab valdavalt lõunasse, läbides Abesbury ja Salisbury linna, Hampshire'i krahvkonnas Fordingbridge'i ja Ringwoodi linna ning suubub Dorseti krahvkonnas Christchurchi linna juures La Manche'i. Kõik tähtsamad lisajõed ühinevad Avoni jõega Salisbury ümbruses. Umbes pool jõe pikkusest asub Wiltshire'i krahvkonnas. Jõe kogupikkus on 96 km.
See on üks Suurbritannia jõgedest, kus on täheldatud põhjajääd. Avonit peetakse kalade poolest Suurbritannia kõige liigirikkamaks jõeks.
Rein Lemberpuu
pisi|Rein Lemberpuu Rein Lemberpuu (sündinud 1978) on Eesti IT-ettevõtja, idufirmade investor ja mentor ning .Contriber OÜ juht ja asutaja. Alates 2020 on ta tütarettevõtte .Cocoonity tegevjuht ja mentor. .Cocoonity on praktilise enesearengu kool, mis toetub Théun Marese kirja pandud tolteekide sõjamehe tee põhimõtetele.
Rein Lemberpuu oli Eesti teise ükssarviku staatuse (ettevõtte väärtus 1+ miljardit dollarit) saanud iduettevõtte Playtech Estonia OÜ juht 2004–2009. Playtech sai ükssarviku staatuse aastal 2007.
Pärast Playtechist lahkumist on Lemberpuu tegutsenud investorina idufirmades, nagu Sportlyzer. 2015. aastal avati Tartu südalinnas Raekoja platsil endises Tartu kultuurihoones tema eestvedamisel idufirmade koostöökeskus sTARTUp Hub, mis kandideeris ka auhinnale "Tartu aasta tegu 2015". Koostöö eest Tartu muusikanädala korraldamisel 2015. aastal pälvis Rein Lemberpuu firma Contriber, mis arendas veebitarkvara meeskonnatööks, Tartu Kultuurikandja aunimetuse kultuurisõbraliku ettevõtte kategoorias.
Rein Lemberpuu on algatanud mitmeid IT-ideede arendusüritusi Garage48 formaadis ning on ettevõtlusfestivalide sTARTUp Day ja Latitude59 üks initsiaatoreid.
Rein Lemberpuu oli aastatel 2016–2019 Eesti Startupi Juhtide Klubi (nüüd Asutajate Selts) president ja 2015–2019 Eesti Äriinglite Assotsiatsiooni (inglise keeles Estonian Business Angels Network (EstBAN)) president.
Alates 2020. aastast investeerib Rein Lemberpuu .Cocoon Ventures OÜ kaudu iduettevõtetesse, mille juhid näevad ettevõtlust enesearengu võimalusena ning osalevad .Cocooni 1-aastases programmis. Enne seda tegi Lemberpuu .Contriber Ventures kaudu 29 investeeringut idufirmadesse nagu Xolo, Neural DSP, Rangeforce, Click and Grow, Interactio.
Eneseareng
Investeerides idufirmadesse, sai Lemberpuu aru, et puudu ei ole ärilistest nõuannetest, vaid pigem enesearengu toetusest. 2017. aastal lõi Rein Lembepuu idufirmade juhtidele suunatud programmi .Cocoon, mis pakub osalejatele mentorite tuge ja aitab neil lahendada isiklikke ja ärilisi probleeme läbi enesearengu.
Rein Lemberpuu algatas koos sõpradega lugemisringi, mis luges ja arutas Théun Marese kirjutatud raamatute üle, mis keskenduvad Tolteekide Sõdalase Tee õpetamisele. Ta hakkas otsima teisi Sõdalase Teed järgivaid inimesi ja leidsid Elizabeth Schnughi, kes korraldab Théun Marese materjalide põhjal koolitusi. 2017 kutsus Rein Elizabeth Schnughi esimest korda Eestisse koolitust andma. Pärast seda on igal aastal toimunud Eestis 2-3 koolitust ning alates 2022. aastast viib Rein Lemberpuu neid ka ise läbi.
Lugemisringidest ja koolitustest kasvas välja enesearengu kool .Cocoonity, mis keskendub praktilisele enesearengule läbi igapäeva elu sündmuste. Rein Lemberpuu on selle tegevjuht ja üks mentoritest.
2022. aastal tõlkis Rein Lemberpuu eesti keelde Théun Marese raamatu "Kohanemise teekond".
2023. aastal kirjutas Rein Lemberpuu raamatu "Unwanted Secrets of Power".
Contriber Ventures
Rein Lemberpuu ja Rain Kivisik tegid aastatel 2010–2020 idufirmadele kokku 29 investeeringut.
.Cocoon Ventures
.Cocoon Ventures on tegutsenud aastast 2021 ja investeerib ettevõtetesse, mille juhid on huvitatud enesearengust. Investeeringu saajad osalevad ka aastases .Cocooni programmis.
Ћ
Ћ (ћ) on kirillitsa täht, mis esineb serbia tähestikus 23. tähena. Tähistab /t̠͡ɕ/-häälikut (helitu alveolopalataalne afrikaat). Serbia ladina tähestikus vastab sellele täht ć, mida kasutatakse selle tähe vastena ka eesti transkriptsioonis.
Helikaart
pisi|Helikaart Sound Blaster Live! Value Helikaart on arvuti komponent, mille ülesandeks on väljastada ja vastu võtta helisignaale, järgides arvutiprogrammide juhiseid. Helikaarti kasutatakse näiteks arvutimängudele helikomponendi lisamiseks või digitaalse muusika esitamiseks.
Ћ
ћ esineb sageli serbia perekonnanimede lõpus. Pilt:Cyrillic letter Tshe.png
Riiassaare
Riiassaare on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas. Küla paikneb 15 km kaugusel Suure-Jaanist ja 20 km kaugusel Viljandist.
Helikaart
Helikaart võib olla emaplaadile integreeritud või eraldi laienduskaardina. Helikaardil on ühenduspesad helisignaali väljastamiseks kõrvaklappidesse või kõlaritesse, ning ühenduspesad sisendseadmete, näiteks mikrofoni ühendamiseks. Mõnel arvutil, näiteks sülearvutil või tahvelarvutil, võivad kõlarid ja mikrofon olla sisseehitatud.
Värisemine
Värisemine ehk treemor meditsiinilise mõistena tähendab kehaosade tahtele allumatut liikumist. Tavaliselt esineb treemor jäsemetes (kätes või jalgades), kuid võib esineda igas kehaosas, kus paiknevad lihased.
Võlla (Tori)
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Are valda, pärast Eesti omavalitsuste haldusreformi jääb küla Tori valla territooriumile.
Külas asub Suigu Evangeeliumi kristlaste palvela, mida kasutab Suigu Evangeeliumi Kristlaste Vabakogudus.
Värisemine
Eristatakse:
Helikaart
HDMI-väljundiga arvutitel on võimalik heli edastada graafikaadapteri kaudu koos videosignaaliga.
Põhilised komponendid
pisi|8 kanaliga digitaal-analoogmuundur Cirrus Logic CS4382
Ühenduspesad
pisi|Ühenduspesad emaplaadile integreeritud helikaardil Enamikul helikaartidel on olemas Line in ühenduspesa, mida kasutatakse kassetimängijast või mõnest sarnasest heliallikast stereoheli salvestamiseks. Tavaline on ka mikrofoni ühenduspesa olemasolu, mis salvestab monoheli. Kõikidel helikaartidel on vähemalt üks väljundpesa. Enamasti on selleks Line out, millega ühendatakse kõlarid või väline võimendi. Samuti sobib see kõrvaklappide ühendamiseks. Helikaardil võib olla ka muid ühenduspesi, näiteks ruumilise heli (surround sound) jaoks.
Helikaartide ühenduspesad ja neile vastavad pistikud on enamasti kodeeritud värvkoodiga, mida soovitab Microsofti ja Inteli loodud PC 99 spetsifikatsioon. See muudab pistiku õige pesaga ühendamise lihtsamaks. Allolevas tabelis on välja toodud iga värvuse tähendus:
Tüüpilised parameetrid
Helikaarti iseloomustavad mitmed näitajad:
IBM-i PC-tüüpi arvutite helikaartide ajalugu
pisi|AdLib Music Synthesizer Card, üks esimesi helikaarte Enne helikaartide kasutuselevõttu oli IBM-ühilduvatel arvutitel heli tekitamiseks üks üsna primitiivne kõlar (PC Speaker), mis oskas ainult piiksuda ning mille helivaljust ei saanud reguleerida. PC Speakerit kasutati peamiselt arvuti veaolukordade teatamiseks, kuid hiljem ka mitmetes arvutimängudes.
Helikaartide laialdasem levik algas umbes aastast 1987, mil Kanada firma AdLib tõi turule oma helikaardi AdLib Music Synthesizer Card (või lihtsalt AdLib). See oli esimene helikaart, mis saavutas arvutimängude arendajate hulgas laialdase populaarsuse. AdLib kasutas Yamaha sagedusmodulatsiooniga süntesaatorit YM3812 (tuntud ka kui OPL2), mis oskas samaaegselt mängida kuni 11 erinevat häält. Sellest ajast peale kujunes FM-süntees kõikide helikaartide baastehnoloogiaks (kuni lainetabelitehnoloogia ilmumiseni). pisi|vasakul|Helinäide sellest, kuidas kõlab YM3812 süntesaatori tekitatud muusika
AdLib oli populaarseim helikaart kuni 1989. aastani, mil turule ilmus Creative Labsi Sound Blaster 1.0. Sound Blaster 1.0 kasutas samuti OPL2 süntesaatorit, kuid erinevalt AdLibist võimaldas ta ka digitaalse heli esitamist ja salvestamist. Samuti oli tal pesa juhtkangi ühendamiseks. Kuna Sound Blaster oli odavam, kuid samas tehniliselt täiuslikum kui AdLib, tõusis ta kiiresti turuliidriks. Sound Blasteri seeria helikaardid olid populaarsed ka edaspidi.
1992. aastal tõi firma Advanced Gravis Computer Technology turule helikaardi Gravis Ultrasound (GUS), mis kasutas esimesena lainetabeli tehnoloogiat. Sellel oli sisseehitatud 256 kB muutmälu helinäidiste hoidmiseks.
1990. aastate lõpu poole hakati eraldiseisvate helikaartide asemel laialdaselt kasutama emaplaadile integreeritud kodek-kiipe (ühendatud digitaal-analoogmuundur ja analoog-digitaalmuundur). Paljud kodekid kasutasid Inteli audiokodeki 97 (AC ’97) spetsifikatsiooni, mis toetab kuni 96 kHz diskreetimissagedust ja 20-bitist bitisügavust.
2004. aastal hakkas AC ’97 spetsifikatsiooni asendama Intel High Definition Audio, mis toetab kuni 192 kHz diskreetimissagedust ja 32-bitist bitisügavust.
Heliseadmed, mis pole laienduskaardid
pisi|USB-helikaart Creative Soundblaster Live
USB-helikaardid
USB-helikaardid on peamiselt välisseadmed, mis ühendatakse arvutiga USB-pesa kaudu.
Mõnikord räägitakse neist kui heliliidestest, mitte helikaartidest. Selline määratlus on aga eksitav, sest mõistet "heliliides" kasutatakse ka arvuti helikaardi ja välise seadme (näiteks helipesa) vahelise liidese kirjeldamisel. Seega USB-heliliides kirjeldab seadet, mis lubab helikaardiga, kuid ilma standardse helipesata arvuti ühendada välise seadmega, kasutades USB-pesa.
Eesti Kommunikatsioonijuhtide Liit
Eesti Kommunikatsioonijuhtide Liit (endise nimega Eesti Suhtekorraldajate Liit) (Estonian Public Relations Association ehk EPRA) on 1996. aastal asutatud erialaliit, mis koondab Eestis suhtekorralduse alal töötavaid inimesi. EPRA eesmärgiks on korraldada liikmete infovahetust, erialast koolitust ja suhtekorraldusvaldkonna arendamist Eestis.
EPRA ühendab kommunikatsioonivaldkonna töötajaid üle Eesti. Liitu kuuluvad kommunikatsioonieksperdid, kes töötavad nii avalikus sektoris, äriettevõtetes, mittetulundusorganisatsioonides kui suhtekorraldusfirmades. Liidul on 2018. aasta seisuga enam kui 100 liiget. EPRA kõrgeim võimuorgan on üldkoosolek, kes valib liidu tööd koordineerima 5-liikmelise juhatuse. EPRA juhatuse ametiaeg on kaks aastat, juhatus valib presidendi. Aastail 2010–2020 oli EPRA president Aive Hiiepuu, 2020. aastal valiti selleks Margus Mets.
EPRA korraldab PR-töötajate kutseorganisatsioonina valdkonnasisest infovahetust ja erinevaid üritusi, aitab kaasa eriala laiemale populariseerimisele ja erialase professionaalsuse tõstmisele. EPRA on vastu võtnud oma eetikakoodeksi.
Riiassaare
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Floreana
Floreana ehk Santa Maria on saar Vaikses ookeanis, üks Galápagose saartest. Pindala 166 ruutkilomeetrit. Saar on künklik, kõrgus kuni 550 meetrit. Kuulub Ecuadorile.
Riiassaare
2006. aastal oli külas 35 elanikku, 2012. aastal 28.
Ametlikku valitud külavanemat Riiassaares pole. Aastaid on koostööd tehtud Aimla külaga.
Eesti Kommunikatsioonijuhtide Liit
Ilmub EPRA uudiskiri, toimuvad erinevad seminarid ja koolituspäevad, liidul on oma koduleht. Igakuiselt toimub EPRA klubiüritus, kus kuulatakse erialaseid ettekandeid ja diskuteeritakse valdkonna päevakajaliste küsimuste üle. EPRA teeb pidevalt tööd ka uute liikmete kaasamiseks.
EPRA suuremate projektidena on koostöös majandusajalehega Äripäev välja antud "Suhtekorralduse käsiraamat". 2000. aasta lõpus korraldati EPRA initsiatiivil esimest korda Eestis konkurss "Suhtekorraldustegu 2000", mille eesmärk oli välja selgitada aasta edukaim suhtekorraldusprojekt. Iga aasta valib liit oma eriala parimaid, andes välja aasta suhtekorraldaja nimetust ja tunnustades parimaid kommunikatsiooniprojekte.
Reegoldi
Reegoldi on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külast saab alguse Papioru oja.
Meltsi tiik
right|300px|thumb|Meltsi tiik 19. sajandil Meltsi tiik ehk Meltsiveski tiik oli veekogu Tartus Ülejõel. Selle lähedal asusid Meltsiveski allikad ja Meltsiveski.
left|240px|thumb|Vaade Meltsi tiigile 1866. aastal
Lääne-Ghatid
pisi Lääne-Ghatid on mäestik Aasias Hindustani poolsaarel. Kulgeb põhja-lõuna suunas. Läänenõlvad laskuvad järsult Araabia mere rannikule, idanõlvad laugelt Dekkani kiltmaale.
Mäestiku pikkus põhjast lõunasse on 1600 km ja laius 100 km.
Kõrgus kuni 2698 meetrit.
Mäestiku piirkond on tuntud suure bioloogilise mitmekesisuse poolest, seal on palju rahvusparke ja looduskaitsealasid. Ala kuulub loodusobjektina UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Kureküla
Kureküla on alevik Tartu maakonnas Elva vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus alevik Rannu valda.
See on kõige väiksema rahvaarvuga alevik Eestis.
Asulas tegutseb Kureküla raamatukogu.
Géza Csáth
Géza Csáth [g'eeza tš'aat] (tegelik nimi József Brenner; 13. veebruar 1887 (teistel andmetel 1888) Subotica (Szabadka) praeguses Serbias – 11. september 1919 Subotica lähedal) oli ungari kirjanik, muusikakriitik ja arst.
Géza Csáthi ja tema loomingu saatust võib pidada tunnuslikuks nii tema ajale kui ka temataolistele loovisikutele.
Csáthi vanemad olid advokaat dr József Brenner ja Etelka Decsy. Ema suri 6. veebruaril 1895 südamehaigusesse.
1896 astus poiss gümnaasiumi. 1902–1904 sai ta mitmetel ülelinnalistel ja koolikonkurssidel auhindu Istvan Széchenyit, Mihály Vörösmartyt, János Aranyit ja Mihály Szabolcskat käsitlevate kirjandite eest. 15. juunil 1904 sooritas ta küpsuseksami.
Csáth ilmutas väga mitmekesiseid andeid juba lapseeas: mängis hiilgavalt viiulit ja klaverit, komponeeris ise muusikat, maalis ning kirjutas luuletusi. Seejuures oli talle kõigil neil aladel algusest peale omane teatud stiililine pluralism. Ise eemalseisjaks jäädes tunnustas ja viljeles ta peaaegu kõiki kunstiliike ja -harusid, üritades neid täielikult vallata.
1903 ilmusid tema esimesed artiklid ajalehes Bácskai Hírlap.
Ometi ei õnnestunud tal 1904. aastal sisse saada Muusikaakadeemiasse, ja kuigi ta ise pidas end kunstnikuks, astus ta olude sunnil sama aasta septembris Budapesti meditsiiniülikooli.
Arstipraktika käigus hakkas teda huvitama narkomaania. Aasta pärast essee "Oopium" (1909) sündi sai selles sisalduvaist arutlustest tegelikkus: Csáthist sai morfinist. Ta pidas vastu veidi vähem kui kümme aastat. 1919 tappis ta kolme revolvrilasuga oma naise, ja pärast ebaõnnestunud katset põgeneda üle piiri välismaale võttis sisse surmava annuse mürki.
Csáthi esimene novellikogu "A varázsló kertjei" ("Võluri aed") ilmus samal 1908. aastal, kui asutati ajakiri Nyugat ('Lääs'), mille ümber koondusid Ungari 20. sajandi alguse tähtsamad kultuuriprominendid (nende seas ka Dezső Kosztolányi, Csáthi nõbu). Nelja aasta sees järgnesid eraldi raamatuina ka Csáthi esseed, meditsiini- ja muusikauurimused ning näidendid.
1964 ilmunud novellivalimik "Võluri surm" (eesti keeles "Loomingu" raamatukogu 1997, nr 20) vallandas Csáthi elu ja loomingu vastu plahvatusliku huvi.
Sümbolismile omaselt püüdis Csáth oma novellide keelt ja kompositsiooni teadlikult lähendada muusikale. Oluliselt mõjutas teda ka freudism. Csáth oli Ungaris esimesi psühhoanalüüsi asjatundjaid ja propageerijaid, kes oli tuttav ka Jungi varajaste töödega.