cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ursula von der Leyen
Poliitiline karjäär
16. juulil 2019 valiti Ursula von der Leyen Euroopa Komisjoni presidendiks ning tema viieaastane ametiaeg algas 1. detsembril 2019.
Isiklikku
Tema isa Ernst Albrecht oli Saksamaa poliitik (CDU) ja Euroopa Komisjoni ametnik; vanaisa Carl Albrecht (1902–1965) oli arst, onu George Alexander Albrecht on dirigent, vend Hans-Holger Albrecht on ärimees. Ta on aastast 1986 abielus kardioloogiaprofessor Heiko von der Leyeniga; neil on seitse last.
Ursula von der Leyen on kuulsa töösturi, Narva Kreenholmi Manufaktuuri omaniku parun Ludwig Knoopi järeltulija. Ursula vanavanaisa Carl Albrecht ja vanaisa, kelle nimi oli samuti Carl Albrecht, valdasid Narva Kreenholmi veel 1940. aastal.
Tarapita (rühmitus)
Tarapita oli kirjanduslik rühmitus, mis tegutses aastatel 1921–1922; anti välja 7 numbrit samanimelist ajakirja. Tegemist oli eelkõige kirjanduspoliitilise rühmitusega, mis teadvustas kultuuri kehva olukorda ning võitles kirjanduse ja kultuuri parema koha eest uues ühiskonnas. Erinevalt Noor-Eestist ja Siurust jätsid tarapitalased tagaplaanile tundeelamused ning asusid kohe analüüsima ja üldistama, astudes nii võitlusesse ohtlike sotsiaalsete pahedega. Korduvalt olid tarapitalastel kõne all noorte olukord, haridus ja tulevikuperspektiivid. Lisaks esinemistele trükisõnas korraldas Tarapita 1921 aastal kirjandusliku ringreisi, kus kanti ette programmilisi kõnesid ja ilukirjanduslikku uusloomingut. Tähelepanuväärne on see, et kuigi Tarapita rühmitusena tegutses lühikest aega, suutsid kõik hiljem nii erinevate vaadetega autorid koonduda küllaltki ühtseks ja tugevaks "löögirühmaks".
Tarapita manifest
"Millal oleme sisse hinganud nii lämmatavat õhku, kui nyyd - tõusikluse joovastuspäivil?
Ummiku on lykat vaimline kultuur. Lämbuman edasiviivad jõud. Halvat tööliste liikumine. Haritlastest saand ärimees, võimumees, ametnik. Noorsoo käärivad mahlad juhitakse vaimu aladelt sporti, sõjatsevva skoutismi. Tugevast sääremarjast on kyllalt kultuuriks.
Fennoskandia kilp
pisi|Fennoskandia kilp Fennoskandia kilp ehk Balti kilp on kilp Põhja-Euroopas.
Tarapita (rühmitus)
Tarapita manifest
Vaimlist palet ei olegi ega taheta. Ideaali- ja ideedelage kodanlus tunneb instinktiivselt loovan vaimun vaenlast oma võimule. Sest vaim tahab selgust, võim segasust. Loov vaim on orb praegusen yhiskonnan. Kultuuri all mõistetakse veel kõige enam koolipingi eest hoolitsemist. Kirjastatakse veel ainult koolikirjandust. Sest muul pole turuväärtust. Arusaamine kõrgemaist vaimlistest väärtustest ei mahu väikekodanlase aktsiatega tapetseerit pääajju."
Fennoskandia kilp
Fennoskandia kilbil asuvad täielikult Soome ning osaliselt Rootsi, Norra ja Venemaa.
Aastal 1992 (Kyōtos 24–28. august) langetas Commission for the Geological Map of the World soovitusliku otsuse nimetada seda kilpi Fennoskandia kilbiks. Varem on teda nimetatud nii Fennoskandia kui ka Balti kilbiks. Termini "Fennoskandia kilp" võttis 1909. aastal kasutusele soome geoloog Wilhelm Ramsay.
Kilbil avanevad eelkõige Arhaikumi ja Proterosoikumi, kuid piiratud ulatuses ka Fanerosoikumi kivimid. Suur osa kilbist on moodustunud Svekofenni orogeneesis (Paleoproterosoikumis). Orogeneesi käigus konsolideerunud vastavat maakoore osa nimetatakse Svekofenni kompleksiks.
Kilbi kivimiline koostis on mitmekesine. Levinud on mitut liiki moondekivimid ning neid lõikavad arvukad intrusioonid.
Samasugused kivimid, mis paljanduvad Fennoskandias, moodustavad ka Eesti aluskorra, mis on setenditega kaetud.
Kilbi ehituse kohta on saadud täiendavaid andmeid Koola ülisügava puuraugu abil.
Fs
pisi|fs (2009) fs (varasem pseudonüüm François Serpent; kodanikunimi Indrek Mesikepp; sündinud 17. oktoobril 1971 Tartus) on eesti luuletaja.
Elanud Kallastel, Tartus ja Tallinnas.
Ta lõpetas 1989. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1999. aastal Tartu Ülikooli kunstiajaloo erialal.
Evald Aavik
Evald Aavik (sündinud 24. jaanuaril 1941 Kuressaares) on eesti näitleja.
Fs
Alates 2000. aastast on ta ajakirja Looming kriitikatoimetaja. Kirjanike liidu eestseisus valis 28. jaanuaril 2021 ta ajakirja Looming uueks peatoimetajaks. Ta alustas tööd 1. märtsil 2021.
Evald Aavik
1961. aastal lõpetas ta Kingissepa Töölisnoorte Keskkooli, misjärel õppis aastatel 1961–1963 Tartu Muusikakoolis viiulit. Nõukogude armees (Tartu garnisonis) aega teenides mängis sõjaväeorkestris. 1965. aastal lõpetas ta näitlejana Vanemuise õppestuudio.
Fs
Looming
Ta on avaldanud neli luulekogu, samuti luulet, lühiproosat ja kirjanduskriitikat kultuuriajakirjades. Ta on maininud oma loomingu mõjutajana Juhan Viidingut. Tema luulet on tõlgitud soome, rootsi, vene, poola, bulgaaria, leedu, gaeli, inglise, prantsuse ja udmurdi keelde.
Ta on koostanud Marko Mägi luulekogu "Maitsestatud kanad" (2012) ning jutukogu "Luulekerena laanes ja linnas" (2015), koostanud ja illustreerinud Vahur Afanasjevi luulekogu "Eesti vaarao" (2013) ning kivisildniku luulekogu "Tunnete sümfoonia ehk Kerjused liftides" (2014) ja valikkogu "100% " (2014).
Bajonettühendus
pisi|Bajonettühendus pisi|Bajonettühendus enne ja pärast lukustamist
Bajonettühendus on selline ühendus, kus kõigepealt tuleb pistik pessa suruda ja siis pöörates lukustada. Pesa põhjas asuv vedru surub pistiku hamba sälku, mis lukustabki pistiku pessa. Säärast ühendust kasutatakse näiteks BNC konnektorite ja elektripirnide juures.
pisi|[[Hõõglamp koos topeltkontaktidega B22d bajonettpistikuga ja vastav pesa]]
Nõmme valitsus
Nõmme valitsus on poliitiline institutsioon, mida selle pooldajad peavad 1938. aasta Eesti Vabariigi Põhiseaduse alusel nimetatud ja ametisse astunud Vabariigi Valitsuseks.
Nõmme valitsus on nime saanud selle moodustamise asukoha järgi, kusjuures moodustamise initsiatiiv tuli Nõmme Eesti Kodanike Komitee juhtkonnalt. See ei taotle poliitilist võimu ega rahvusvahelist tunnustust: "Nõmme valitsust tuleb käsitada kui gruppi põhimõttekindlaid Eesti Vabariigi kodanikke, kelle käes on 1938. a. Põhiseaduse võti. Kas eesti rahvas seda võtit pärast okupatsiooni lõppu veel vajab, on siis juba tema enda otsustada."
Ajalugu
16. juulil 1992 teatas Vabariigi Valitsus eksiilis kavatsusest lõpetada oma tegevus samaaegselt VII Riigikogu kokkuastumisega 5. oktoobril 1992. Olukorras, kus Eesti Vabariigi territooriumil viibisid jätkuvalt Venemaa Föderatsiooni sõjaväeosad, protesteeris sellise teguviisi vastu Mihkel Mathiesen ja hiljem mitmed Eesti poliitikud (sealhulgas Eesti Kodanike Keskerakond). Vältimaks põhiseadusliku järjepidevuse enneaegset lõppu, astus Mihkel Mathiesen 15. septembril 1992 Eestis viibides Peaministrina Vabariigi Presidendi ülesandeisse ja nimetas ametisse uue Vabariigi Valitsuse koosseisu. Esialgu neid samme ei avaldatud, kuna loodeti 16. juuli deklaratsiooni tagasivõtmist Heinrich Marga poolt. Sel juhul oleks dokumendid hävitatud ja avalikkus poleks neist midagi teada saanud.
Vahetult enne VII Riigikogu 1. istungjärgu algust 5. oktoobril 1992 andis Nõmme Valitsuse riigisekretär Ahti Mänd avalikult teada Nõmme valitsuse loomisest. Endine Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis Heinrich Mark nimetas seda ebaseaduslikuks. Ajakirjandus on Nõmme valitsuse olemasolu üldiselt ignoreerinud.
Alates 8. juulist 2019 on Nõmme valitsuse uue koosseisu peaministri asetäitja ja kohtuminister Edgar Salin.
Valitsuse kodulehekülje väitel on valitsuse tegevus olnud algusest peale peatatud, kuigi seadustes sellist mõistet ei leidu ja ametlikult pole kunagi määratletud, mida see mõiste tähendab. Valitsuse üheaegselt ametis olevate liikmete arv on kõikunud 4 ja 6 vahel. 26. juulil 2005, pärast kaht ebaõnnestunud katset kutsuda kokku neljaliikmeliseks kahanenud Vabariigi Valitsuse koosolekut (mõlemal korral puudus Hando Kruuv) tunnistas Ahti Mänd konfidentsiaalse ettekandega Kalev Otsale Vabariigi Valitsuse teo- ja otsustusvõimetuks ja avaldas selle ettekande hiljem endatehtud nn Riigi Teatajas.
Vaba-Sõltumatu Kolonn Nr. 1
'''Vaba-Sõltumatu Kolonn Nr. 1 (varasema nimega Vaba-Sõltumatu Noorte Kolonn Nr. 1, kõnepruugis noortekolonn''') on 20. detsembril 1987 Võrus kodanikualgatuse korras asutatud Eesti patriootide ühendus, mis ühendab ajaloo- ja kultuurihuvilisi inimesi, kelle eesmärk on Eesti riikliku iseseisvuse taastamine, hoidmine ja säilitamine.
1007
1007. aasta
Vaba-Sõltumatu Kolonn Nr. 1
Kolonni eesmärkidena pooldati asutamisel Eesti Vabariigi taastamist Tartu rahulepinguga määratud Eesti piirides, Eesti lipu avalikku väljatoomist ja soovi, et Eesti noored ei peaks minema aega teenima Nõukogude armeesse.
12. juulil 1988 heiskasid Vaba-Sõltumatu Noorte Kolonni Nr. 1 noored sinimustvalge lipu Suure Munamäe torni.
1007
Aastakümned: 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad 990. aastad - 1000. aastad - 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad 1050. aastad
Vaba-Sõltumatu Kolonn Nr. 1
Ajalugu
Noortekolonni ajalugu algab 9. oktoobrist 1987, mil kolm Võru töölisnoort, 20-aastane Argo Männimets, 17-aastane Meelis Ivask ja võrulaste jaoks punkarina tuntud 19-aastane Ain Saar hakkasid Võru kalmistul Vabadussõjas langenute kalme korrastama. Päev-päevalt liitus nendega teisi noori, keda lõpuks oli üle 30.
1007
Aastad: 1002 1003 1004 1005 1006 - 1007 - 1008 1009 1010 1011 1012
Vaba-Sõltumatu Kolonn Nr. 1
Ajalugu
21. oktoobriks 1987 oli rühm noori kavandanud Võru kalmistul mälestusmiitingu Vabadussõjas langenute kalmudel. Võimud keelasid miitingu ning asusid tegema koolides ja töökollektiivides keelitustööd.
21. oktoobri varahommikul viis Võru Sõjakomissariaat mälestusmiitingu korraldajad Tallinna. Vaatamata sellele kogunes õhtul kell 18.30 umbes 3200 inimest Võru kalmistu esisele platsile. Kalmistu olid ümber piiranud umbes 400 miilitsat ja julgeolekutöötajat. Tekkis vastasseis, milles rahvas haaras initsiatiivi. Kalmistut piiravast ahelikust murti läbi ja suunduti Vabadussõjas langenute kalmudele, mille noored varem korda olid teinud.
Kuuldused, et juhid on ära viidud, vallandas pahameeletormi. Vihane rahvamass, kahanenud 500–600 inimeseni, suundus kalmistult Võru kesklinna Punaste Küttide väljakule. Tagasihoidlikust mälestusmiitingust kasvas välja Nõukogude-vastane meeleavaldus. Õhtul kell 21 liikus rahvas sõjakomissariaadi juurde ja viskas sisse kaks akent.
Karistuseks saavutas KGB meeleavalduse juhtide lahtilaskmise töölt. Miilitsa ja KGB töötajad kuulasid neid korduvalt üle, kuid kellegi vastu kriminaalsüüdistust ei algatatud. Üks juhtidest viidi psühhoneuroloogiahaiglasse. Ühe osalenu vend vabastati töölt ainuüksi selle tõttu, et tal on "selline vend". Töölt vabastati ka miilitsatöötaja Aare Urm, kes oli keeldunud andmast käsku rahva vastu veekahureid ja pisargaasi kasutada.
20. detsembril 1987 asutati Vaba-Sõltumatu Noorte Kolonn Nr. 1. Valiti kolonni volikogu ja juht, keda hakati kutsuma koloneliks.
12. juulil 1988 heiskas kolonn sinimustvalge lipu Suure Munamäe torni. Kui see 14. juulil maha võeti, viidi 15. juulil sinna uus lipp, mida enam maha ei võetud.
Vaba-Sõltumatu Kolonni tegevus hakkas soikuma 1988. aasta sügisel pärast seda, kui Ain Saar saadeti NSV Liidust välja Rootsi, ja lakkas 1992. aastal.
2006. aastal Vaba-Sõltumatu Kolonni tegevus taaselustati. Kolonni juhib kolmeliikmeline kolleegium: Ain Saar, Kalmer Vaindlo ja Kaja Tullus.
Vabal-Sõltumatul Kolonnil Nr. 1 oli oma osa meie iseseisvuse taastamisel ja ka tänapäeval.
2016. aastal avati Vana-Võromaa Kultuurikoja muuseumis Vaba-Sõltumatu Noorte Kolonni Nr. 1 ekspositsioon.
Asutav Kogu
Asutav Kogu toimus 13. detsembrist 20. detsembrini 1987. Sellest võtsid osa Ain Saar, Meelis Ivask, Raul Koppel, Kaja Tullus, Tiina Zukevitš, Eve Zukevitš, Enna Raudpuu, Aigar Kuus, Marge Eimre, Kadi Kuus ja Jaanus Krusmaa.
Volikogu
I volikokku kuulusid Ain Saar (juht), Kadi Kuus, Raivo Paas, Kaja Tullus (juhi asetäitja), Raul Koppel, Peeter Reeman ja Marko Kööbi. Volikogu volitused kehtisid 20. detsembrist 1987 1. juunini 1988.
Kolonni juhid
Kolonni juhti nimetati koloneliks. Sellel tiitlil pole mingit pistmist sõjaväelise auastmega.
Kolonni praegune kolleegium
Ain Saar, Kaja Tullus, Kalmer Vaindlo
Ettevõtmised
Vaba-Sõltumatu Kolonn Nr. 1 korraldas okupeeritud Eestis esimese avaliku ürituse (21. oktoobril 1987), kus laiade rahvahulkade ees kasutati sinimustvalget lippu, mida okupatsioonivõimude käsilased ei söandanud maha rebida (üksikud varasemad sinimustvalge lipu kasutamise juhtumid ei toimunud avaliku ürituse käigus ). Esimesel korral oli lipp küll ebastandardne ja selle kasutamine ürituse juhtidega kooskõlastamata. Vaid korra, Lydia Koidula sünniaastapäeva tähistamisel F. R. Kreutzwaldi pargis, varastasid KGB töötajad pingi najale asetatud sinimustvalge ära. Lipp asub tänapäeval hoiul Võrumaa muuseumis.
1. mail 1988 esitati esimesena Eestis avalikult Võrus Vabaduse väljakul nõudmine taastada Eesti iseseisvus.
20.–22. mail 1988 korraldati esimesena Eestis üle-eestiline rahvuslaste poliitiline kokkusaamine nimetusega "Kevadkool ’88".
Esimesena taasiseseisvumise käigus heisati sinimustvalge rahvuslipp Suure Munamäe torni.
21. oktoobril 2007 tähistas kolonn Võru linnavõimude toetusel esimest korda Võrulaste tahteväljenduspäeva 20 aasta taguste sündmuste mälestuseks. Sellest loodetakse iga-aastast traditsiooni.
2008. aastal algatas ja administreeris kolonn kodanikualgatuse korras Eesti Rahva Tänumedali sisseseadmist. Esimesena pälvis Tänumedali Rüütliristi kavaler Harald Nugiseks.
Kolonni oma teave
Vabal-Sõltumatul Kolonnil Nr. 1 on internetis oma koduleht, samuti väljastab kolonn oma häälekandjat Avalik Arvamus. Kolonni kunagine juht Ain Saar on kirjutanud ja avaldanud (1998) kolonni ettevõtmisi ja töid kirjeldava raamatu "Aktsioonide aeg". Detailse ülevaate kolonni tegevusest annab ka Vaba-Sõltumatu Kolonn Nr. 1 XX juubeliks (2007) välja antud raamat "Võru veri ei värise".
RBD
RBD oli kaks korda latiino-Grammy muusikaauhinnale esitatud Mehhiko popansambel, mis sai populaarseks Televisa toodetud seebiooperis "Rebelde". RBD albumeid on 2008. aasta seisuga müüdud üle 57 miljoni eksemplari.
Bänd lõpetas tegevuse aastal 2009.
2004–2005. "Rebelde"
RBD esimene album "Rebelde" anti välja 30. novembril 2004, plaadifirma EMI kaudu. Põhilised albumi produtsendid olid Carlos Lara (alias D.J. Kafka) ja Max di Carlo. Esimesed kolm singlit ("Rebelde", "Solo Quédate En Silencio" ja "Sálvame") olid kõik esikohahitid Mehhikos. Neljanda singli "Un Poco de Tu Amor" kõige kõrgem koht edetabelis oli teine.
2005. aasta novembris anti Brasiilia muusikaturul välja portugalikeelne väljaanne albumist "Rebelde (Edição Brasil)". Kuigi ingliskeelset albumit välja ei antud, müüs "Rebelde" Ameerika Ühendriikides väga hästi. Album tõusis edetabelis "Billboard 200" 95. kohale ja Ladina albumite edetabelis 2. kohale 2005. aasta juulis anti välja kontsert-CD/DVD "Tour Generación RBD En Vivo", mis sisaldas ansambli Mehhiko-turnee salvestisi (35 väljamüüdud kontserti terves riigis, sisaldades kuut kontserti ainuüksi Méxicos).
2005–2006. "Nuestro Amor"
2005. aasta oktoobris tuli välja RBD teine album "Nuestro Amor", mis müüs Mehhikos esimesel päeval 127 000 eksemplari ja 200 000 esimesel nädalal. Album oli Ladina albumite edetabeli tipus järjest kolm nädalat ja "Billboard 200-s" jõudis see 88. kohale. Esimesed neli singlit olid Mehhiko edetabelite tipus. Ameerika Ühendriikides jõudis "Nuestro Amor", "Aún Hay Algo" ja "Este Corazón" Hot Latini edetabelis vastavalt 6., 24. ja 10. kohale.
2005–2006. "Rebelde (Edição Brasil) "
2005. aasta novembris ilmus nende debüütalbumi portugalikeelne versioon "Rebelde (Edição Brasil)".
4. veebruaril 2006, andes kontserte üle Brasiilia, trambiti 38-aastane naine ja tema kaks poega oma teel autogramme saama surnuks. Veel 42 inimest said vigastada.
2006. "Nuestro Amor Rebelde"
2006. aasta mais anti Brasiilia turul välja albumi "Nuestro Amor" portugalikeelne versioon "Nosso Amor Rebelde". "Nosso Amor Rebelde" on nende teine album portugali keeles. Album sisaldab 11 portugalikeelset lugu.
2006. aasta tõi "Nuestro Amor" RBD-le nominatsiooni Ladina Grammy auhindadel "Parim popalbum grupilt või duolt" kategoorias. Nad esitasid loost "Tras de Mí" uue versiooni.
2006. "Celestial"
2006. aasta novembris andis RBD välja oma kolmanda stuudioalbumi "Celestial", mille produtseeris ja kirjutas Carlos Lara ja mis debüteeris edetabelis "Billboard 200" 15. kohal. Albumit müüdi USA-s esimesel nädalal 137 000 eksemplari. Albumi nädalamüük ei läinud aga ametlikesse edetabelitesse, sest album ilmus reedel.
"Celestial" on RBD kolmas album ja samas ka esimene, mis on samal ajal välja antud riikides, kus neid teatakse. Albumilt ilmusid kolm singlit: "Ser o parecer", "Celestial" ja "Bésame sin miedo".
2004. aasta Slovakkia presidendivalimised
2004. aasta Slovakkia presidendivalimised toimusid 2004. aasta aprillis.
1006
1006. aasta
Eelsüüteküünal
pisi|Eelsüüteküünal Eelsüüteküünal on elektriline seadis, mida kasutatakse diiselmootorite käivitamise lihtsustamiseks.
Diiselmootorid, erinevalt bensiinimootoritest, ei kasuta küttesegu süütamiseks süüteküünlaid. Eelsüüteküünal on hõõgkuum seade põlemiskambris, mille temperatuur on piisav selleks, et diislikütus rõhu all tema läheduses süttiks. Mõnel juhul võivad eelsüüteküünlad hõõguda ka mootori töö ajal, üldjuhul küll mitte täisvõimsusega, näiteks seni, kuni jahutusvedelik on saavutanud kindla temperatuuri.
1006
Aastakümned: 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad 990. aastad - 1000. aastad - 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad 1050. aastad
Aastad: 1001 1002 1003 1004 1005 - 1006 - 1007 1008 1009 1010 1011
BNC-pistikühendus
Seda tüüpi pistikühenduse töötasid välja Paul Neill ja Carl Concelman 1940. aastatel C-pistikühenduse väiksema versioonina. Tähtlühendit BNC on dešifreeritud ka kui Bayonet Nail Connector, Bayonet Navy Connector, British Naval Connector, Bayonet Nut Connector, Bayonet Naur Connector ja Bayonet Norm Connector.
Tulejuht
thumb|Suurtükiväe tulejuhi [[NATO taktikaline tingmärk]] Tulejuht (ka kaudtulejuht, suurtükiväe tulejuht) on sõjaväelane, kes tellib ja suunab peamiselt kinniselt tulepositsioonilt tulistavate kaudtulerelvade tuld.
BNC-pistikühendus
BNC-pistikühendusi kasutatakse raadiosagedussignaalide ning analoog- ja digitaalvideosignaalide edastamisel, amatöörraadiojaamades ning elektroonika test- ja laboriseadmetes (signaaligeneraatorid, ostsilloskoobid vms). See ühendus on alternatiiviks RCA-pistikühendustele professionaalsetes videoseadmetes.
Tulejuht
Ajalugu
Tulejuhtimine võeti laiemalt kasutusele 19. sajandil seoses suurtükkide tehnoloogilise arenguga ja laskekauguse ning täpsuse märgatava tõusuga. Suurtükipatareide tulepositsioonidelt ei olnud enam alati võimalik näha tabamuste asukohti. Samuti olid selleks ajaks piisavalt arenenud tehnilised sidepidamise võimalused, mis võimaldas edastada informatsiooni kiiresti kauge vahemaa taha. Et tuld sihtmärgile juhtida, asus patareiülem kui suurtükiasjandust tundev ohvitser isiklikult laskesuunas ettepoole ja edastas vaatlustulemused patarei positsioonile, kus arvestati vastavad parandused laskenurkades. Patarei juurde jäänud vastutavat ohvitseri hakati nimetama patareiohvitseriks.
BNC-pistikühendus
BNC-ühendus töötab hästi sagedustel kuni 2 GHz, suurematel sagedustel võib signaal ühenduste piludest välja kiirata.
Tulejuht
Ajalugu
Tulejuhtimise esmased ühesed protseduurid ja süsteem kujunesid täielikult välja Esimese maailmasõja ajal, kus tõusis drastiliselt suurtükiväe osatähtsus lahingus. Teises maailmasõjas protseduurid täpsustusid veelgi – oluliseks sai tule avamise ja ülekandmise kiirus ning hea koordineeritus lahinguüksustega.
Tänapäeval on seoses side, kommunikatsiooni ja sõjalise väljaõppe arenguga hakatud loobuma 19. sajandil kujunenud patareipõhisest tulejuhtimissüsteemist. Selleks on asutud koguma tulejuhte kaudtulepataljonides eraldi tulejuhtimisallüksuseks või liitma väiksemate allüksustena (Fire Support Team) orgaaniliselt otse lahinguüksuste koosseisudesse. Tulejuhi ettevalmistus antakse ka lahinguluure ja kaugluure allüksustele ning snaipritele.
BNC-pistikühendus
BNC-ühendustest on nii 50- kui ka 75-oomise lainetakistusega variante.
Eelsüüteküünal
Sõltuvalt mootorist võivad eelsüüteküünlad olla ühendatud jadamisi või rööbiti.
Eesti Looduseuurijate Seltsi bioloogiasektsioon
Bioloogiasektsioon oli Eesti Looduseuurijate Seltsi allüksus, mis tegutses Tallinnas aastail 1962–2009.
Tulejuht
Tegevus
thumb|Suurtükiväe tuleülesande täitmise protsessi põhimõtteline skeem Tulejuhid kuuluvad orgaaniliselt kas lahinguüksuste või kaudtuleüksuste koosseisu sõltuvalt riigi relvajõudude tuletoetuse süsteemist. Eesti kaitseväes kuuluvad tulejuhid lahinguüksustesse.
Eesti Looduseuurijate Seltsi bioloogiasektsioon
Kuna enamik Looduseuurijate Seltsi sektsioone peab koosolekuid Tartus ning samuti on Tartus seltsi üldkoosolekud, koondas see Tallinna allüksus erinevate erialade Tallinnas elavaid ELUSi liikmeid. Bioloogiasektsioonile eelnes LUSi Tallinna osakond, mis eksisteeris aastail 1930–1963.
Tulejuht
Tegevus
Tavaliselt tegutseb tulejuht oma tulejuhtimisallüksuse (näiteks tulejuhtimisgrupp) ülemana ja koostöös lahinguallüksustega (näiteks rühm, kompanii). Tulejuhtimisallüksus allub üldjuhul allüksuse või üksuse tuletoetusohvitserile, pidades tihedat ühendust ja koostööd toetatava allüksuse ülemaga. Kaudtuld tellitakse suurtükiväelt või miinipildujatelt, erijuhtudel raketiväelt.
Eesti Looduseuurijate Seltsi bioloogiasektsioon
Pikka aega oli bioloogiasektsiooni juhataja August Mank.
Tulejuht
Tegevus
Täitmise konkreetse viisi valib tavaliselt kaudtuleüksus ise vastavalt saadud tellimusele ja oma võimalustele, teavitades sellest ka tulejuhti.
Varustus
Tulejuhtimisallüksus on varustatud sidevahendite, orienteerumisvahendite, positsioneerimisvahendite või -seadmetega ning kaugus- ja suunamõõteriistadega. Liikumiseks kasutab tulejuhtimisallüksus tavaliselt soomustransportööri, jalaväe lahingumasinat või maasturit, millele on tavaliselt paigaldatud ka vastavad tulejuhtimisseadmed. Tulejuhtimisallüksus peab olema siiski võimeline tegutsema ka jalgsi.
Eelsüüteküünal
Mõnel autol, sealhulgas kõigil vanematel autodel, on võimalik mootorit käivitada, kui eelsüüteküünlad on sisse lülitatud. Mootori kuumus koos elektrist saadud kuumusega võib eelsüüteküünla kergesti läbi põletada. Läbipõlenud eelsüüteküünaldega diiselmootori käivitamine madalatel temperatuuridel on väga raske. Sellepärast on oluline, et elektrivool läbi eelsüüteküünla mõne aja pärast katkeks. Tänapäevastel autodel takistavad releed mootori käivitamist sisselülitatud eelsüüteküünalde korral.
Tavalise eelsüüteküünla võimsus on ligikaudu 150 vatti.
BNC-pistikühendus
מחבר RF コネクタ Коаксиальный радиочастотный разъём
John Maxwell Coetzee
John Maxwell Coetzee (sündinud 9. veebruaril 1940) on üks tähtsamaid Lõuna-Aafrika kirjanikke. Ta kirjutab inglise keeles.
2. oktoobril 2003 määrati talle neljanda aafriklasena Nobeli kirjandusauhind kui kirjanikule, kes "arvututes maskides kujutab kõrvalseisja üllatavat kaasahaaratust".
John Michael Coetzee (hiljem vahetas ta oma teise eesnime ära) sündis Kaplinnas. Tema vanemate kodune keel oli vaatamata nende afrikandri (buuri) päritolule inglise keel ning ta omandas ingliskeelse koolihariduse. Afrikaani keele õppis ta lapsepõlves peamiselt sugulaste ja sõpradega suheldes. Coetzee noorus möödus Kaplinnas ja Worcesteris. Ta õppis Kaplinna ülikoolis ning lõpetas selle matemaatika (bakalaureusekraad 1961) ja inglise filoloogia (bakalaureusekraad kiitusega 1960, magistrikraad 1963) alal.
Seejärel asus ta USA-s Texase ülikoolis Austinis doktorandina kirjandust õppima. 1969 kaitses ta doktoritöö Samuel Becketti proosast. Kuni 1983. aastani õpetas ta New Yorgi osariigi ülikoolis Buffalos inglise keelt ja ingliskeelset kirjandust. 1984 naasis ta Lõuna-Aafrikasse, saades Kaplinna ülikooli ingliskeelse kirjanduse professoriks. Ta on õpetanud ka Harvardi ülikoolis ja Johns Hopkinsi ülikoolis (Baltimore'is).
2002 läks ta pensionile ning kolis Austraaliasse Adelaide'i, kus ta sai Adelaide'i ülikooli inglise filoloogia osakonna au-uurijaliikmeks. Aastast 2002 on ta ka Chicago ülikooli Distinguished Service Professor. Aastal 2006 sai Coetzee Austraalia kodakondsuse.
Coetzee on esimene kirjanik, kes sai Bookeri auhinna kaks korda: raamatu "Michael K elu ja aeg" eest 1983 ja raamatu "Häbi" eest 1999. Soovides vältida avalikkuse tähelepanu, ei ilmunud ta auhindu vastu võtma.
Peale romaanide on ta avaldanud kriitikat (muuhulgas ajakirjas New York Review of Books) ja tõlkeid.
1974 ilmus tema esimene jutustus "Dusklands". Selles tõmbas ta paralleele Vietnamis olevate ameeriklaste ja Lõuna-Aafrika afrikandrite vahel. Romaani "Südamaal" põhjal tehti prantsuse film "Tolm" (1985), mis sama aasta Veneetsia filmifestivalil võitis Hõbelõvi.
Tema teosed on alati selgelt seotud tema kodumaa sotsiaalsete ja poliitiliste probleemidega ning seavad kõrgel esteetilisel tasemel keskmesse inimlikkuse. Üksiksaatuste varal kujutab ta allegooriliselt inimest üldse. Tema loomingu üks põhimotiiv on apartheid.
Josefa de Iturbide y Huarte
Ta oli esimese Mehhiko keisri Agustín I ja keisrinna Ana Maria tütar.
Reumaatiliste haiguste klassifikatsioon
Reumaatiliste haiguste klassifikatsioon Ameerika Reumatoloogia Assotsiatsiooni järgi
Toomas Anni
Ta on kahekordne Kuldse Plaadi omanik ning aasta meesartist aastatel 2009 ja 2010.
Frank de Boer
Franciscus de Boer (sündinud 15. mail 1970 Hoornis) on Hollandi jalgpallitreener ja endine jalgpallur, kes mängis kaitsjana.
De Boer mängis sellistes klubides nagu Amsterdami Ajax, Barcelona, Galatasaray, Rangers, Al-Rayyan ja Al-Shamal.
Alates 2020. aastast on ta Hollandi jalgpallikoondise peatreener.
Toomas Anni
Elukäik
Anni lõpetas põhikooli Vastse-Kuustes, seejärel Tihemetsa Sovhoostehnikumi (1981–1985, laia profiiliga mehhanisaator). Pärast sovhoostehnikumi lõpetamist töötas ta kolhoosis nii loomakarja toitjana, traktoristina kui ka põllult kivide korjajana. Põllumajanduses töötas ta 17 aastat, samal ajal põhitöö kõrvalt laulis ja mängis pilli.
Frank de Boer
Klubikarjäär
De Boer liitus 1984. aastal Amsterdami Ajaxi noorteakadeemiaga ning mängis klubi põhimeeskonnas alates 1988. aastast.
Hooaegadel 1989–90, 1993–94, 1994–95, 1995–96, 1997–98 tuli ta Ajaxiga Eredivisie meistriks ja võitis ka 1995. aasta Meistrite Liiga.
Toomas Anni
Elukäik
Aastatel 1981–1997 mängis Anni mitmes ansamblis basskitarri. Tema esimene avalik esinemine toimus Pärnumaal, esimene esinemine lauljana koos bändiga Kilingi-Nõmme kultuurimajas. Ta on kuulunud ansamblitesse Sektor ja Mary (1987–1997). Hiljem on ta tegutsenud sooloartistina. Anni on teinud koostööd Heldur Jõgiojaga. Sooloartistina sõidab ta esinemiskohtade vahet aastas umbes 40 000 kilomeetrit.
Biokeemia
Biokeemia ehk bioloogiline keemia on teadus elusorganismide keemilisest koostisest, koostisosade muundumistest ja nende muundumiste seostest struktuuride spetsiifiliste funktsioonidega. Biokeemias kui orgaanilise keemia harus kehtivad kõik keemias tuntud üldmõisted ja seaduspärasused.
Frank de Boer
Klubikarjäär
2003–04 hooajal mängis ta Türgi Galatasaray meeskonnas. Hiljem mängis ta veel Šoti klubis Rangers ning Katari klubides Al-Rayyan ja Al-Shamal.
De Boer lõpetas oma klubi- ja mängijakarjääri 2006. aastal.
Koondisekarjäär
De Boer debüteeris Hollandi jalgpallikoondises 26. septembril 1990, kui kaotati 0:1 Itaaliale. Esimese värava lõi ta 5. juunil 1991 EM-i valikmängus Soome vastu, kohtumine lõppes 1:1 viigiga.
1992. aasta Euroopa meistrivõistlustel alustas de Boer kolmandas alagrupikohtumises Saksamaa vastu, kui võideti 3:1. De Boer kuulus taas algrivistusse poolfinaalis Taaniga, kus Holland kaotas hilisemale turniiri võitjale penaltiseerias.
1994. aasta maailmameistrivõistlustel mängis de Boer koondises igas alagrupimängus algusest lõpuni. Kaheksandikfinaalis aitas ta Hollandil alistada Iirimaa 2:0. Poolfinaalis, kus de Boer sekkus alles 65. minutil seisul 1:2, kaotati Brasiiliale 2:3.
1996. aasta Euroopa meistrivõistlused jättis de Boer vigastuse tõttu vahele.
Seegitagune torn
Seegitagune torn oli Tallinna linnamüüri kaitsetorn, mis asus Tallinna all-linna ja Toompea vahelisel müürilõigul kohas, kus Pikk tänav suubub Nunne tänavale ja kus asub Jaan Koorti kavandatud skulptuur "Metskits" (1929).
Biokeemia
Biokeemia uurib bioloogiliste makromolekulide ehk biopolümeeride struktuuri, biosünteesi, metabolismi ja keemiliste reaktsioonide mehhanisme. Biopolümeerid, nagu valgud (sh ensüümid), nukleiinhapped kui bioloogilise informatsiooni kandjad (desoksüribonukleiinhape ehk DNA, ja ribonukleiinhape ehk RNA), lipiidid ja sahhariidid, koosnevad monomeeridest.
Biokeemia ja sellega seotud teadusharud uurivad ka väiksemate biomolekulide jm raku ehituskomponentide (v.a vesi) struktuuri, biosünteesi, metabolismi ja keemiliste reaktsioonide mehhanisme, ning patoloogiaga seotut.
Seegitagune torn
Torn rajati tõenäoliselt 1450. aastatel, selle läbimõõt oli ainult 6,8 m ning üldkõrgus 16,5 m.
Frank de Boer
Koondisekarjäär
1998. aasta maailmameistrivõistlustel mängis de Boer igas Hollandi kohtumises algrivistuses ning oli sealjuures ka terve turniiri vältel oma koondise kapten. Kaheksandikfinaalis alistati Jugoslaavia ja veerandfinaalis Argentina, mõlemad mängud lõppesid 2:1 Hollandi võiduga. Poolfinaalis viigistati normaalajal Brasiiliaga 1:1 ning langeti penaltiseerias. Pronksimängu kaotas de Boer koondisega Horvaatiale 1:2.
Ja päike tõuseb
"Ja päike tõuseb" on Ernest Hemingway esikromaan. Romaan on pilguheit niinimetatud kadunud sugupõlvele, mis kannatab Esimese maailmasõja armide all.
Biokeemia
Biokeemia uurib ka organismide elundkondi (ehk elundisüsteeme ehk organisüsteeme) ning elundkondade ja haiguslike seisundite vahelisi seoseid.
Toomas Anni
Elukäik
2020. aasta 6. märtsist kuni 6. juunini oli ta sunnitud seoses koroonaviirushaiguse pandeemiaga Eestis kehtestatud eriolukorra tõttu tühistama kümmekond esinemist. Ta andis sel ajal oma kodus koos poja Tauri Anniga interneti kaudu neli kontserti, esimese neist aprilli algul. Viimast kontserti kuulas üle 900 austaja.
Porgand (perekond)
Porgand (Daucus) on sarikaliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond, mille kõige tuntum esindaja on aedporgand.
Liigid
Perekonda kuulub umbes 20 liiki. Eestis on pärismaine metsporgand.
Ja päike tõuseb
Raamatu pealkiri on võetud Vana Testamendi Koguja raamatust 1.5: "Ja päike tõuseb ja päike loojub ning läheb tagasi oma paika, kust ta jälle tõuseb."
1999. aasta Slovakkia presidendivalimised
1999. aasta Slovakkia presidendivalimised toimusid 15. mail ja nende II voor 29. mail 1999. Võtijaks tuli koalitsiooni väikseima osapoole Kodanike Üksteisemõistmise Partei (SOP) esindaja Rudolf Schuster.
Seegitagune torn
Seegitagune torn lammutati 19. sajandil
Toomas Anni
Elukäik
2020. aasta juulis tuleb Annil suvetuur "Toomas Anni 35 aastat laval".
Isiklikku
Toomas Anni elab oma vanavanemate 1920. aastatel ehitatud majas Vastse-Kuustes. Tal on kolm last.
Ja päike tõuseb
Sisu
Raamatu peategelased on Jake Barnes ja ta sõbrad-tuttavad, kelle elu möödub lõbutsedes, juues ja pidutsedes, kuid mis on ometi kantud sügavast isiklikust traagikast. Sisemine valu hoitakse aga endas – mured juuakse maha, et mitte mõelda. Neil puudub võime luua tugevaid sidemeid ning isegi millestki sügavamalt hoolida. Tegelastevahelised kõnelused on justkui sunnitud ja monotoonsed, kasutatakse pidevalt samu fraase. Inimesi (selles raamatus Robert Cohni), kes on sõjast enamasti mõjutamata jäänud, põlastatakse, peetakse hulludeks, sest nad on veel võimelised pühenduma ja tõeliselt armastama. Romaani sõlmpunktiks on fiesta Pamplonas, mis toob peategelaste suhetesse suuri muudatusi.
Biokeemia
Biokeemia ajalugu
Algselt arenes biokeemia koos orgaanilise keemiaga. 19. sajandi keskpaiku hakkas biokeemia kujunema eraldi uurimisvaldkonnaks, kuna hakati tunnustama seisukohta, et elusorganismi keemia põhimõtteliselt ei erine eluta aine keemiast. Sellele eelnes kaks olulist avastust: 1828 sünteesis Friedrich Wöhler karbamiidi ja 1850ndatel sünteesis Marcellin Berthelot rasva. Märkimisväärne edasiminek toimus sajandivahetusel, kui hakkas selguma ensüümide roll biokeemilistes reaktsioonides. 1894 pakkus Hermann Emil Fischer välja tänapäevase seletuse ensüümide toimemehhanismi kohta ning 1897 tõestas Eduard Buchner, et ensüümide katalüüsitud reaktsioonid toimuvad ka väljaspool rakku ja on seega katseklaasis uuritavad.
19. sajandil oli eriala nimetuseks peamiselt füsioloogiline keemia, biokeemia nimetus võeti laiemalt kasutusele alates umbes aastast 1900. Esimesi, kes kasutas terminit 'biokeemia' oli Vincenz Kletzinsky 1850bndail.
20. sajandi esimesel poolel hakkas biokeemia kiiremini arenema. Kasutusele võeti kaasaegsed analüüsimeetodid, mille abil tehti kindlaks peamised ainevahetusrajad (O. Warburg, O. F. Meyerhof, H. A. Krebs, M. Calvin jpt). 1944 tõestasid Oswald Avery ja Colin MacLeod nukleiinhapete seose geenidega. Biokeemia edasine areng on olnud tihedalt seotud molekulaarbioloogiaga, mistõttu tuleb nimetada kahte olulist edusammu: 1951 avastas Linus Pauling valkude struktuuri ning 1953 avastasid James Watson ja Francis Crick DNA struktuuri.
Frank de Boer
Koondisekarjäär
2000. aasta Euroopa meistrivõistlustel oli de Boer taas koondise kapten. Ta lõi avakohtumises mängu ainukese värava penaltist Tšehhi vastu. Viimases alagrupimängus tegi de Boer taas skoori, kui alistati Prantsusmaa 3:2. Veerandfinaalis aitas ta alistada Jugoslaavia 6:1. Poolfinaalis kaotati pärast väravateta normaalaega penaltiseerias Itaaliale, de Boer eksis oma penaltil. Hiljem valiti ta turniiri sümboolsesse koosseisu.
Aastatel 1990–2004 mängis de Boer Hollandi koondises kokku 112 mängu, mis oli rahvusrekord, kuni Edwin van der Sar selle 2006. aastal ületas, ja lõi 13 väravat.
Treenerikarjäär
De Boer alustas oma treenerikarjääri 2007. aastal Amsterdami Ajaxi noorteakadeemia treenerina, kus ta töötas 2010. aastani.
2008. aastal sai temast Hollandi jalgpallikoondise abitreener. Ta aitas koondisel jõuda 2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste finaali, misjärel pani ameti maha.
Aastatel 2010–2016 juhendas de Boer Eredivisie klubi Ajax. Ajaxiga tuli ta neli hooaega järjest Hollandi meistriks.
2016. aasta suvest juhendas ta Serie A meeskonda Milano Internazionale. Interist vallandati ta 1. novembril 2016.
26. juunil 2017 palgati de Boer juhendama Inglismaa kõrgliiga klubi Crystal Palace. Ta vallandati sama aasta 11. septembril, kui Palace kaotas järjest neli esimest liigamängu.
Aastatel 2018–2020 oli ta Major League Socceri klubi Atlanta United peatreener.
2020. aasta septembris sai de Boer Hollandi jalgpallikoondise peatreeneriks. Esimese Hollandi jalgpallikoondise peatreenerina ei õnnestunud tal võita ühtegi oma neljast esimesest mängust.
Saavutused
pisi|Frank de Boer [[Hollandi jalgpallikoondis|Hollandi koondise abitreenerina 2010. aastal]]
Isiklikku
Frank de Boer on 180 cm pikk ja kaalub 79 kg.
Arvo Mägi (täpsustus)
Arvo Mägi on mitme isiku nimi:
Biokeemia
Biokeemia valdkonnad
pisi|Biokeemia labor Eristatakse staatilist biokeemiat ja dünaamilist biokeemiat. Staatilisel biokeemial on palju ühist orgaanilise keemiaga, sest ta uurib organismi komponentide struktuuri, koostist ja omadusi. Dünaamiline biokeemia uurib organismi tasandil ainete muundumist ja muutuste omavahelisi seoseid ainevahetusradades. Niisama hästi kui eraldi valdkonnaks on kujunenud ka analüütiline biokeemia, milles eraldatakse ja tehakse kindlaks organismis leiduvaid aineid. Eraldi haruna tuntakse veel meditsiinilist biokeemiat, mis uurib inimorganismi metabolismi ja haiguste molekulaarseid aluseid.
Biokeemia on tihedalt seotud selliste teadusharudega nagu molekulaarbioloogia, taimebioloogia (rakumembraanid ja fotosüntees), mikrobioloogia, biotehnoloogia, geneetika, füsioloogia, farmakoloogia, kliiniline meditsiin, histoloogia, toitumisteadus jpt.
Etümoloogia
Terminit "biokeemia" (eesliide "bio-" tähendab kreeka keeles sõna βίος, bios ehk 'elu') kasutas esimest korda saksa keemik Carl Neuberg 1903. aastal.
Diagnostikaseadmed
Kasutusel on erinevad automatiseeritud seadmed, mis kasutavad nt biomarkereid, massispektromeetrit jpt.
Mossad
Mossad (heebrea keeles המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, HaMosad LeModi'in u-LeTafkidim Meyẖadim, eesti keeles Vastuluure ja Erioperatsioonide Instituut) on Iisraeli luureagentuur, mis vastutab informatsiooni kogumise, vastuterrorismi ja salaoperatsioonide eest välismaal. See on üks mitmetest Iisraeli luureühendusse kuuluvatest teabehankeagentuuridest (Amani ja Šin Beti kõrval), kuid selle juhataja vastutab ainult peaministri ees. Tuntumad välismaised analoogid on CIA USA-s ja MI6 Suurbritannias.
Mossadi juhid
Mossadi tegevuse juhiks on direktor, juhtkonda kuuluvad veel direktori asetäitjad. Mossadi direktor kuulub Iisraeli luureühenduse juhtide komiteesse "Varash" ning allub otse Iisraeli peaministrile. Juhtkonna tegevust toetavad haldus- ja tugiteenistused
Mossadi direktorid:
Mossadi peakorter asub Tel Avivis, organisatsiooni kuulub ligikaudu 1200 kaastöötajat ja see koosneb 8 valitsusest:
Mossadi koosseisus on ka välismaal tegutsev vastuluureüksus ja väike endiste Teise maailmasõja ajal Saksamaa poolel inimsusvastastes kuritegudes süüdistatavate tagaotsimisega tegelev grupp.
Mossad on tsiviilagentuur ning ei kasuta sõjaväelisi auastmeid, kuigi suurem osa personalist on teeninud Iisraeli Kaitseväes osana kohustuslikust sõjaväeteenistusest, paljud neist ohvitseridena.
Ajalugu
Mossad loodi 1949. aasta detsembris Re'uven Shilo'aẖ ettepanekul, peaminister David Ben-Guriyyoni nõusolekul. Shilo'aẖ tahtis luua Iisraeli keskset organit koordineerimaks ja täiustamaks koostööd olemasolevate luureüksuste vahel. 1951. aasta märtsis Mossad reorganiseeriti ja muudeti peaministrikabineti osaks, allutades selle otseselt peaministrile. Praegust töötajate hulka hinnatakse ligikaudu 1200 inimesele.
Operatsioonid
Mossadi tegutsemisaastate jooksul läbi viidud operatsioonid on Mossadile toonud reputatsiooni väga eduka ja efektiivse luureagentuurina. Sealhulgas on eesmärkide saavutamiseks kasutatud ka inimrööve ja atentaate.
Mossadi töötajad
Ehkki Mossadis töötavate isikute andmed on riigisaladus, on hiljem avaldanud oma kuulumisest Mossadi Iisraeli silmapaistvad riigitegelased:
1005
1005. aasta
Sajandid: 10. sajand - 11. sajand - 12. sajand
Aastakümned: 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad 990. aastad - 1000. aastad - 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad 1050. aastad
Aastad: 1000 1001 1002 1003 1004 - 1005 - 1006 1007 1008 1009 1010
Vastse-Kuuste
Vastse-Kuuste on alevik Põlva maakonnas Põlva vallas.
Aastatel 1990–2017 oli alevik Vastse-Kuuste valla halduskeskus.
Alevikus asub Vastse-Kuuste raudteejaam.
Vastse-Kuustes sündisid Otto Friedrich von Richter, Toomas Anni, Argo Golberg ja Ilme Riiv. ‎
Alexander Johann Krause
Alexander Johann Krause (10. aprill/22. aprill 1827 Tallinn – 12. veebruar/24. veebruar 1865 Enivere) oli Liivimaa vaimulik.
Krause lõpetas Tallinna toomkooli. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1848–1852. Töötas seejärel koduõpetajana Suure-Kõpu mõisas von Stryki juures. Ordineeriti 23. augustil/4. septembril 1853 Riias õpetajaks.
Oli aastatel 1853–1860 Rannu Püha Martini koguduse õpetaja. Lahkus aastal 1860 pastoriametist, elas seejärel Eniveres, kus ta ka aastal 1865 suri.
Isiklikku
Tema vend Hermann Krause oli Rannu Püha Martini koguduse õpetaja, vennapoeg Max Reinhold Krause oli Viru-Nigula koguduse õpetaja. Tema äi Otto Christoph Heinrich Girgensohn oli Alūksne ja Tallinna Oleviste koguduse õpetaja.
Konsoolsild
Tavaliselt kasutatakse kahte vastaskaldal asuvat konsooli, mis eenduvad takistuse (nt jõe) kohale. Konsoolide vabad otsad võivad omavahel kokku puutuda, moodustades ise sillateki, või võivad toetada nende vahel olevat vaba osa või talasilda, tavaliselt sõrestiksilda. Kuna konsooli üks ots peab kangisüsteemi laadselt ehk õla põhimõtet kasutades tasakaalustama konsooli vabale otsale mõjuvaid jõudusid, ehitatakse sinna sageli tornid. thumb|Pont de Québec on maailma pikim konsoolsild Maailma pikim konsoolsild on Pont de Québec Quebecis Kanadas. Silla kogupikkus on 549 meetrit, kaks 177-meetrise vaba õlaga konsooli toetavad endi vahel 195-meetrist osa. Sild valmis 1919. aastal.
Varblane
pisi|Kaks isast [[mustpea-varblane|mustpea-varblast]] Varblane (Passer) on lindude perekond varblaslaste (Passeridae) sugukonnast.
Varblased tekkisid Aafrikas. Muinas-Euroopas aitas varblaste levikutele kaasa põlluharijate hõimude ränne, kuna varblased järgnesid hõimudele. Varblasi on 27 liiki. Isaslinnud käivad gruppide viisi mitme kilomeetri tagant toitu hankimas.
Hispaania haldusjaotus
1. järgu haldusüksused
Järgmises tabelis on toodud Hispaania autonoomsed piirkonnad ja autonoomsed linnad koos keskustega:
Ajalugu
197. aastal eKr, Rooma Impeeriumi okupatsiooni ajal, jagati Pürenee poolsaar kaheks poliitiliseks haldusüksuseks: Hispania Ulterior ja Hispania Citerior.
Pürenee poolsaare haldusjaotus I–III sajandini pKr
Bética
Pluss eritsoon Tarraconensise ja Astigitanuse vahel.
Tarragonense
Lusitania
13. sajandi Hispaania haldusjaotus
13. sajandi Hispaania (välja arvatud iseseisvad kuningriigid-krahvkonnad: Aragón, Baleaari saared, Kataloonia ja Valencia) oli jagatud adelantamientodeks. See oli haldusüksus, mis on saanud nime kuberneri ehk adelantado järgi.
Adelantamientod: Andaluusia, Castilla, Cazorla, Galicia, León, Astuuria, Mayor de la Frontera ja Murcia.
Ainus adelantado, kes ei olnud ametisse nimetatud kuninga poolt, oli Cazorla adelantado. Tema nimetas ametisse Toledo peapiiskop.
16. sajandi Hispaania haldusjaotus
16. sajandil oli Hispaania territoorium jagatud esimest korda provintsideks. Provintside pealinnad olid "ciudades con voto en Cortes" ehk hääleõigusega linnad cortesis – Hispaania parlamendis.
Territoriaalne haldusjaotus oli järgmine: Provintsid:
Sidend
Sidend on lause ühe- või mitmesõnaline element, mis vormistab moodustajate grammatilise seose. Moodustajate seostamist sidendi abil nimetatakse sidenduseks.
Rinnastussidend
Rinnastussidend (ja, ning, ehk jne) vormistab nii lausete kui ka nominaalfraaside seost. Nt Aias kasvavad roosid ja tulbid.
Talasild
Talasild on sild, mille korral raskust kandvad talad (sillatekk) toetuvad kahe otspunktiga tugedele. Talasillad on nüüdisaja sillaehituses tavalisimad.
Kõige lihtsam talasild on purre, mis võib sisuliselt olla üle takistuse (jõe, kuristiku) asetatud laud või palk. Pikemad talasillad on jaotatud osadeks, igal talal oma toetuspunktid.
Talasilla sildeehitis on tehtud rauast, raudbetoonist või puidust.
Viited
Brücke
1004
1004. aasta
Sajandid: 10. sajand - 11. sajand - 12. sajand
Aastakümned: 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad 990. aastad - 1000. aastad - 1010. aastad 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad 1050. aastad
Aastad: 999 1000 1001 1002 1003 - 1004 - 1005 1006 1007 1008 1009
August Mank
August Mank (26. detsember 1914 Kärdla – 10. november 1996 Tallinn) oli eesti bioloog.
Ta lõpetas Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi (1934) ja õppis kolm aastat Läti Ülikoolis loodusteadusi.
Ta töötas Tallinnas Loodusteaduste Muuseumi (Eesti Loodusmuuseumi) osakonnajuhataja ja hiljem kaua aega asedirektorina.
Ta juhatas Eesti Looduseuurijate Seltsi bioloogiasektsiooni. Ta maeti 16. novembril 1996 Tallinna Metsakalmistule.
Mõhhailo Hruševskõi
thumb|Hruševskõi noorpõlvepilt
Mõhhailo Hruševskõi (ukraina keeles Михайло Сергійович Грушевський; 29. september (vana kalendri järgi 17. september) 1866 Chełm – 26. november 1934 Kislovodsk) oli ukraina ajaloolane ja poliitik.
Hruševskõi oli Ukraina mõjukamaid ajaloolasi, üks rahvusliku ajalookirjutuse rajajatest. Tema kirjutatud "Ukraina-Vene ajalugu", mis ulatus 1660. aastani, käsitles esmakordselt Vana-Vene riiki kui ukrainlaste ja mitte venelaste oma. Ka Bogdan Hmelnõtski mässus Poola vastu nägi ta rahvuslikke põhjuseid.
Poliitikuna asus Hruševskõi tegutsema 19. sajandi lõpus. Ta tegi seda peamiselt Austria-Ungaris, kus olud selleks olid vabamad, võttes sõna poolakate domineerimise ja russiinide partikularismi vastu Galiitsias. 1905. aasta revolutsiooni ajal tegutses ta ka Venemaal, esitades idee autonoomsest Ukrainast demokraatliku Venemaa koosseisus. Vaadetelt oli ta sotsialist ning üks mõjukamaid Ukraina sotsialiste-revolutsionääre (esseere).
1917. aastal, kui tuli kokku Ukraina Keskraada, valiti ta selle esimeheks ja peagi kuulutas see välja iseseisva Ukraina Rahvavabariigi. Nõnda võib Hruševskõid lugeda esimeseks tänapäevase Ukraina riigipeaks. Kuid 1918. aastal, kui bolševike ja valgete vahel algas kodusõda, langes Ukraina kaosesse: see jagunes hetman Pavlo Skoropadski, anarhistide, keda juhtis Nestor Mahno, Matvei Grigorjevi rohelise armee ja teiste rühmituste vahel. Hruševskõi läks eksiili ja jätkas seal nii akadeemilist kui ka poliitilist tegevust. Kui bolševikud olid Ukraina vallutanud, tahtis Hruševskõi koos teiste ukraina esseeridega sinna naasta, lootes kommunistidega koostööd teha. 1924. aastal võimaldatigi tal Ukrainasse tagasi tulla, kuid poliitiline tegevus välistati täielikult. Nii keskendus ta akadeemilisele tööle, eriti oma Ukraina üldajaloo kirjutamisele.
1931. aastal sundisid kommunistid Hruševskõi aga Ukrainast lahkuma (algul Moskvasse, hiljem Kaukaasiasse), tema ja teiste Ukraina intelligentide vastu algatati stalinistlik laimukampaania ja tema teoste avaldamine keelati. Ta paigutati OGPU range järelevalve alla ja 1934. aastal suri ta ootamatult, võimalik, et ta tapeti.
Kui Ukraina riik 1991. aastal taastati, tõsteti ka Hruševskõi taas au sisse. Tema portree on Ukraina 50-grivnasel rahatähel. Kiievis asub ka tema mälestusmärk.
Pošehhonje
pisi|Kolmainsuse kirik Pošehhonjes Pošehhonje on linn Venemaal Jaroslavli oblastis, Pošehhonje rajooni keskus. Asub Sogoža jõe vasakul kaldal, Rõbinski veehoidla idakalda lähedal, 151 km Jaroslavlist loode pool.
Linnaõigused sai 1777. aastal.
Linnas on toiduainete- ja puidutööstuse ettevõtted.
Pika jala väravatorn
pisi|püsti|Pika jala väravatorn, 2009. aastal, vaade Pikalt tänavalt
Pika jala väravatorn on Tallinna linnamüüri kaitsetorn, mis on rajatud 17. sajandi lõpul, ta paikneb ilmselt varasema puidust värava kohal.