cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juri Gagarin
Vastuvõtt Maal
Vahepeal lendas Engelsi lennubaasist välja helikopter Mi-4, mille ülesandeks oli leida Gagarin ja ta peale võtta. Nemad avastasidki esimestena laskumisaparaadi, kuid Gagarinit selle juures ei olnud. Olukorda selgitasid kohalikud elanikud, kes ütlesid, et Gagarin sõitis veoautoga Engelsisse. Helikopter tõusis õhku ja võttis kursi linnale. Teel nähti helikopterilt veoautot, millelt Gagarin kätega vehkis. Gagarin võeti peale, helikopter võttis kursi Engelsi lennubaasile ning pardalt edastati radiogramm: "Kosmonaut on pardale võetud, suundun lennuväljale."
Kattetiivad
Kattetiibade peamine funktsioon on katta ja kaitsta nende all asuvaid lennutiibu. Lennutiibade abil lendamisel hoitakse kattetiibu avatuna.
Juri Gagarin
Vastuvõtt Maal
Engelsi lennuväljal Gagarinit juba oodati, helikopteri trapi juures oli kogu baasi juhtkond. Talle anti kätte Nõukogude juhtkonna õnnitlustelegramm. Pobedaga viidi Gagarin dispetšeripunkti ning seejärel baasi staapi sideks Moskvaga.
Keskpäevaks oli Engelsi lennuväljale Baikonuri kosmodroomilt saabunud kaks lennukit: Il-18 ja An-10, millega saabusid õhujõudude komandöri asetäitja kindralleitnant Filipp Agaltsov ja rühm ajakirjanikke. Kolme tunni jooksul, kuni seati sisse sidet Moskvaga, andis Gagarin intervjuusid ja laskis end pildistada. Kui side oli sisse seatud, kandis ta isiklikult Leonid Brežnevile ja Nikita Hruštšovile lennu sooritamisest ette. Pärast ettekannet istus Gagarin lennukile Il-14 ja lendas Kuibõševi. Et mitte tähelepanu äratada, otsustati maanduda linnast kaugemal. Ent kuni mootorit summutati ja trappi monteeriti, kogunes väga palju rahvast, kohale oli tulnud ka kohalik parteijuhtkond. Esimesena väljus lennukist Gagarin, kes tervitas kogunenuid. Gagarin viidi Volga äärde NLKP Kuibõševi Oblastikomitee suvilasse. Seal ta käis duši all ja einestas korralikult. Kolm tundi pärast Gagarinit saabusid Kuibõševi Koroljov ja veel mõned inimesed riiklikust komisjonist. Kell 21 kaeti peolaud ja tähistati Gagarini õnnestunud kosmoselendu.
Elu pärast lendu
pisi|Gagarin [[Egiptuses 1962. aastal]] 108 minuti pikkune kosmoselend muutis täielikult Gagarini elu, kuna temast sai ülemaailmne kuulsus. Paari aasta jooksul pärast kosmoselendu võtsid suurema osa Gagarini ajast kohtumised ja reisid välisriikidesse. Gagarin külastas kokku 30 välisriiki, nende hulgas olid Tšehhoslovakkia, Saksamaa, Itaalia, Bulgaaria, Soome, Suurbritannia, Poola, Kuuba, Brasiilia, Ungari, India, Afganistan, Egiptus jm. Samuti soovisid NSV Liidu tähtsamad isikud Gagariniga kohtuda. Kõik need vastuvõtud koos rikkaliku toidulaua ja napsudega jätsid oma jälje Gagarini tervisele. Tema kehamass tõusis 8–9 kg võrra ning ta loobus regulaarsetest sporditreeningutest. Vaid ettevalmistused järgmiseks kosmoselennuks ja lennuväe treeninglennud suutsid teda vastuvõttude rohkusest päästa. Õpingute ajaks lennuväe akadeemias Moskvas lõppesid treeninglennud ning esimese lennu MiG-17-ga sooritas Gagarin 1967. aasta veebruaris. Lend ei möödunud kõige paremini, sest ta suutis maanduda alles teisel katsel.
Isiklikku
Juri Gagarin abiellus 1957. aastal Valentina Gorjatšovaga (sündinud 15. detsembril 1935). Abielust sündis kaks tütart, Jelena (17. aprillil 1959) ja Galina (7. märtsil 1961). Gagarinite vanem tütar Jelena Gagarina on Moskva Kremli muuseumi peadirektor.
Hukkumine
pisi|Kahekohaline õppe-treeninglennuk MiG-15UTI Pärast lennuväeakadeemia lõpetamist pühendus Gagarin treeninglendudele lennukiga Mig-15UTI. 1968. aasta 13.–22. märtsini sooritas ta koos instruktoriga 18 treeninglendu, kogukestvusega 7 tundi. Iseseisvateks lendudeks oli tal vaja läbida veel kaks treeninglendu. 27. märtsil oli tema lennuinstruktoriks Vladimir Serjogin (polgukomandör, Nõukogude Liidu kangelane). Kell 10.18 välja lennanud ekipaaž pidi oma ülesande täitma vähem kui 20 minutiga. 10.30 teatas Gagarin ülesande täitmisest ja baasi tagasipöördumisest. See jäi tema viimaseks raadiosõnumiks. Kui oli möödunud nii palju aega, et oli selge, et poleks enam piisanud kütust lennu jätkamiseks, alustati otsinguid, mis kestsid üle kolme tunni. Õnnetuskoht asus ligi 65 km kaugusel baasist, Novosjolovo küla lähistel, 18 km Kiržatši linnast. Õnnetuse uurimiseks moodustati riiklik komisjon, kuid isegi sadade spetsialistide kaasamine ei andnud piisavat selgitust õnnetuse põhjuste kohta. Komisjoni lõppraport salastati ning selle sisu kohta saadi vaid lünklikku teavet komisjoni liikmetelt.
Autasud ja aunimetused
NSV Liidu kaitseminister Rodion Malinovski ülendas käskkirja nr 77 alusel Gagarini kosmoselennu toimumise päeval (12. aprillil 1961) vanemleitnandist otse majoriks, jättes vahele kapteni auastme.
Lenini orden (NSV Liit), Georgi Dimitrovi orden (Bulgaaria), Karl Marxi orden (Saksa DV), Grünwaldi rist (Poola), I järgu kuulsuse orden briljantidega (Ungari), Aafrika tähe suur lint (Libeeria), orden "Lennundusalaste teenete eest" (Brasiilia), II klassi täht (Indoneesia). Ordeni "Playa Giron" (Kuuba) esimene kavaler.
Mälestuse jäädvustamine
Juri Gagarini nime kannavad Kuu tagaküljel olev kraater ja asteroid 1772 Gagarin.
Tema nimi on antud mereväe uurimislaevale, mis ehitati 1971 ja oli kasutuses kuni 1991. aastani.
Gagarini Londonis viibimise 50. aastapäeval 14. juulil 2011 avati Suurbritannia pealinnas Trafalgari väljakult Buckhingami palee juurde viival The Mallil Gagarini mälestusmärk.
Venemaal antakse välja nii Gagarini medalit (aastast 2016) kui Gagarini ordenit (aastast 2023).
Tõnu-Andrus Tannberg
Tõnu-Andrus Tannberg (sündinud 22. septembril 1961 Rakveres) on Eesti ajaloolane ja Tartu Ülikooli Eesti ajaloo professor, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 2012).
Elukäik
1981. aastal asus ta õppima Tartu Ülikooli, lõpetades selle 1986. aastal. 1996. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloo-osakonna juures doktoritööd "Maakaitseväekohustus Balti kubermangudes 19. sajandi 1. poolel (1806-1856)", mida juhendas Helmut Piirimäe.
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti 2012. aastal ajaloo alal, kuulub akadeemias humanitaar- ja sotsiaalteaduste osakonda.
Teadustöö
Uurimistöö põhisuunad on Nõukogude Liidu, eriti Eesti NSV poliitiline ja lähiajalugu. Uurib ka Venemaa Keisririigi ajalugu, Baltikumi sõjaajalugu. Avaldanud mitmeid monograafiaid, on õpikute kaasautor.
Ta oli aastatel 1998–2020 Kirjandusmuuseumi teadusnõukogu liige ning vahemikus 1999–2013 Rahvusarhiivi teadusnõukogu esimees. Samuti kuulub ta 1998. aastast ajalookultuuri ajakirja Tuna toimetuskolleegiumisse ja S-Keskuse juhatusse ning on alates 1998. aastast ka peatoimetajaks sariväljaandele "Uurimusi ja allikmaterjale Eesti sõjaajaloost". 1999. aastal liitus ta Eesti Akadeemilise Ajalooseltsiga ja on alates 2000. aastast Õpetatud Eesti Seltsi juhatuse liige. Tannberg kuulub ka 2009. aastast Eesti Arhivaaride Ühingusse, 2011. aastast Eesti Sõjaajaloo Aastaraamatu toimetuskolleegiumisse, 2013. aastast Eesti Rahva Muuseumi nõukotta ning Eesti Ajaloomuuseumi teadusnõukotta. Aastatel 2010–2014 oli ta kaitseministri nõukoja liige. 2017. aastast kuulub ta Eesti Mälu Instituudi nõukogusse, 2020. aastast Eesti Meremuuseumi teadusnõukogusse ning Acta Historica Tallinnensia toimetuskolleegiumisse.
Durbe
pisi|Durbe luteri kirik Durbe on linn Lätis Kurzemes Lõuna-Kuramaa piirkonnas. Linna lähedal asub Durbe järv.
Karl Pärsimägi
Karl Pärsimägi (11. mai 1902 Võrumaa, Oe küla, Sika talu – 27. juuli 1942 Oświęcimi koonduslaager) oli eesti maalikunstnik.
Durbe
Elanikke on umbes 600. Durbe on Läti väikseim linn.
Priedinase kalmistul asub mälestusmärk Teises maailmasõjas hukkunud sõduritele, maantee A9 ääres aga hukkunud Nõukogude lennuväelastele.
Karl Pärsimägi
Elulugu
1937. aasta Postimehest võib lugeda teadet, et neli Tartu kunstnikku, teiste hulgas Karl Pärsimägi, sõidavad üheks kuuks Pariisi. Ilmselt oli tal siiski algusest peale kavatsus jääda sinna kauemaks, mida võimaldas õppimine ja ahjukütjatöö kunstikoolis Académie de la Grande Chaumière. Majanduslike raskuste kiuste töötas kunstnik pingeliselt ning esitas 1939. aastal oma loomingu esimese kokkuvõtte Tallinna Kunstihoones nn kuue kunstniku näitusel.
Durbe
Ajalugu
Durbe asub kuralaste Piemare muinasmaakonda. 13. juulil 1260 toimus Durbe järve ääres Durbe lahing. Aastal 1263 lasi ordumeister Burchard von Hornhausen sinna Durbe ordulinnuse rajada. See allus Kuldīga komtuuridele ja hävis aastal 1701. 15. sajandil rajati linnuse juurde ka väike kirik.
Pannoonia
Pannoonia oli piirkond Kesk-Euroopas, kus elas illüürlaste hõim pannoonlased. Nende ala piirnes põhjas ja idas Doonau jõega, lõunas enam-vähem Sava jõega ning läänes Alpide eelmäestikuga. Keldid vallutasid Pannoonia 4. sajandil eKr.
Karl Pärsimägi
Elulugu
Hoolimata katseist kodumaale tagasi pöörduda jäi kunstnik II maailmasõja sündmustele jalgu. 1941. aastal Pärsimägi arreteeriti Gestapo poolt ning ta viidi Drancy koonduslaagrisse, sealt aga Oświęcimi koonduslaagrisse. Tema arreteerimise põhjuste kohta ei ole kindlat informatsiooni. Ta ei olnud juut, kuid ta võis proovida aidata mõnda juudist sõpra või kuuluda Prantsuse vastupanurühma, samuti võis põhjuseks olla seksuaalne sättumus. Kunstiloolane Mai Levin on nimetanud vahistamise põhjusena NSV Liidu kui Saksamaale vaenuliku riigi kodakondsust. Pärsimägi hukati järgmisel aastal.
Charles-Michel de l'Épée
thumb|Charles-Michel de l'Épée Abbé Charles-Michel de l'Épée (25. november 1712 Versailles – 23. detsember 1789 Pariis) oli Prantsusmaa pedagoog, surdopedagoogika rajaja.
Karl Pärsimägi
Looming
1930. aastate keskel harrastas muidu maalijana tegutsenud Pärsimägi puulõiget ning tegi ka värvisäravaid monotüüpiaid.
Pannoonia
Roomlased vallutasid omakorda Pannoonia 9. aastal eKr ja muutsid selle Tiberiuse valitsemise ajal pärast pannoonlaste ülestõusude mahasurumist Rooma provintsiks. Traianus jagas aastal 103 Pannoonia kaheks provintsiks: Pannonia Superior ja Pannonia Inferior, viimase pealinnaks sai Sirmium.
Charles-Michel de l'Épée
Ta oli pärit jõukast perest ja õppis teoloogiat, kuid et ta ei nõustunud jansenismi hukka mõistma, keeldus Pariisi peapiiskop teda ametisse pühitsemast. Seetõttu asus ta Pariisis tööle advokaadina ja kaitses tihti vaesemate inimeste õigusi.
Karl Pärsimägi
Looming
Pariisi perioodil avaldas Pärsimäele tugevat mõju Henri Matisse'i ja Paul Cézanne'i hilislooming, teda on nimetatud "Tartu Matisse'iks". Pärsimäe akvarellid on suureks kontrastiks tema jõulise joone ja koloriidiga maalidele. Akvarellid on maalitud õrnades ja pehmetes toonides, nagu pintsel oleks vaevalt värvi ja paberit puudutanud. Linnavaadete puhul köitsid teda Pariisi tuntuimad paigad ja ehitised, nii-öelda turismiobjektid. Maalitud seeria on jäädvustatud ühest ja samast paberiplokist tõmmatud lehtedele, mille Pärsimägi hiljem kodumaale saatis. Näib, et tema taotluseks oli jagada kodustega reisimuljeid ja Pariisi õhku, mille kiireks jäädvustamiseks oli akvarell sobivaim tehnika.
Lühikeseks jäänud elule vaatamata on Karl Pärsimäe loomingupärand ulatuslik. 1966. aastal ilmunud näitusekataloogis fikseeris kunstiteadlane Eha Ratnik üle 500 Pärsimäe teose, mille hulgas oli maale, akvarelle, joonistusi, monotüüpiaid ja puulõikeid.
Durbe
Ajalugu
Linn aastast 1893. Linnaõigused kinnitati üle 1917.
Pannoonia
Aastal 296 reorganiseeris Diocletianus Pannoonia neljaks provintsiks: Pannonia Prima, Pannonia Valeria, Pannonia Savia ja Pannonia Secunda, ning Sirmium sai Pannonia Secunda pealinnaks. Ta ühendas need Noricumi ja Dalmaatsiaga, et rajada Pannoonia diötsees, mille pealinn oli samuti Sirmium. Aastal 293, seoses tetrarhia loomisega, jagati Rooma keisririik neljaks osaks.
Idu
pisi|Idu, millel on näha [[iduvars, idulehed ja idupungast puhkenud esimene pärisleht]] Idu on seemne osa, millest areneb taim.
Pannoonia
5. sajandil asusid Pannooniasse hunnid. Pärast nende valitseja Attila surma on Pannoonia olnud mitmete rahvaste elupaigaks. Hunnide riigi järel, pärast Attila surma aastal 453, algas idagoodite ajalugu Pannoonias, kui Thiudimiri juhitud gepiidid ja idagoodid saavutasid hunnide üle võidu Nedao lahingus aastal 454.
Idu
Seemnekestade pakatades hakkab paisuv idujuur kasvama. Idujuurest saab peajuur, mis algul ei harune. Idulehed kerkivad mullast välja ja heidavad endalt seemnekestad. Avanevate idulehtede vahel olevast idupungast areneb võrse.
Seemnest kasvanud taime nimetatakse aianduses seemikuks.
Pannoonia
Idagoodid sõlmisid nüüd suhted keisririigiga ja asusid Pannooniasse. Suurema osa 5. sajandi teisest poolest mängisid idagoodid Kagu-Euroopas peaaegu sama rolli, mida läänegoodid mängisid sajand varem.
Durbe
Ajalugu
Linna vapp pärineb aastast 1925.
Aastatel 2009–2021 kuulus linn Durbe piirkonda.
Kaitstavad objektid
Muinsusmälestistest on linnas riikliku kaitse all Durbe vanalinn, endise Špringeri põhikooli hoone aadressil Skolas iela 3, Durbe ordulinnuse varemed, Durbe lahingu toimumispaik ja Durbe luteri kirik ning selle piirdemüür (kaasa arvatud kunstimälestistena kaitse all olevad kiriku kantsel, orel ja altar). Kohaliku kaitse all on Durbe keskaegne kalmistu ehk Katkuhauad.
Looduskaitse all kolm Priediena kalmistul kasvavat mändi, pärn aadressil Skolas iela 3, Durbe kiriku juures kasvava hobukastan, hobukastan aadressil Raiņa iela 29 ja hobukastan aadressil Peldu iela 2.
Charles-Michel de l'Épée
Aastal 1760 puutus ka kokku kahe kurdi õega, kes omavahel žeste kasutades suhtlesid. Aja jooksul tekkis tal õdede kaudu suhteid ka teiste kurtidega ja see viis Charles-Michel de l'Épée kurtide õpetamiseni. Kuid ta ei leiutanud viipekeelt ega õpetanud seda kurtidele, vastupidi, ta õppis kurtidelt viipekeelt, mille nood leiutanud olid.
Ta oli üks viipekeele õpetamise metoodika väljatöötajaid. Aastal 1771 asutas ta maailma esimese kurtide laste kooli Institutsioon Nationale de Paris Sourds-Muet. Kurtide õpetamine toimus viipekeeles (nii nagu Pariisi kurdid seda tollal rääkisid). Pedagoogikas lähtus ta paljus Jean-Jacques Rousseau ja René Descartesi ideedest.
De l'Épée lükkas ümber seni Prantsusmaal valitsenud seisukoha, et kurdid pole võimelised keelt omandama. Seetõttu otsustas kirik, et kurdid, erinevalt loomadest, peavad hakkama saama sakramente selleks, et nad pärast surma ei satuks põrgusse. See oligi peamine eesmärk, miks de l'Épée kooli asutas, ja selles antav haridus oli põhiliselt religioosne.
Tema haud asub Saint-Rochi kirikus Pariisis. 1791, Prantsuse revolutsiooni ajal tunnistas Rahvuskogu ta inimkonna heategijaks ning tunnistas, et kurtidel on õigused vastavalt Inimese ja kodaniku õiguste deklaratsiooniga. Samal aastal hakkas de l'Épée asutatud kool saama riiklikku toetust. Hiljem nimetati see Püha Jaakobi instituudiks ja veel hiljem anti talle tänapäeval kehtiv nimi Pariisi Noorte Kurtide Riiklik Instituut (Institut National de Jeunes Sourds de Paris). Tänapäeval nähakse de l'Épéed surdopedagoogika ühe rajajana ja tema koolitusmeetodid on levinud üle kogu maailma.
Teosed
Ta alustas ka viipemärkide leksikoni koostamist, kuid selle töö viis lõpuni tema järgija Roch-Ambroise Cucurron Sicard.
Johan Ludri
pisi|Ärma talu Abja-Vanamõisa külas Johan Ludri (vene Иван Мартынович Лудри; Ivan Martõnovitš Ludri; 29. jaanuar 1895 Ärma talu, Abja-Vanamõisa – 26. november 1937 Moskva) oli eesti päritolu Nõukogude admiral (1. järgu flagman).
Ta oli Ärma talu popsi poeg. 1911. aastal siirdus Kroonlinna merekooli.
1918. aastal astus kommunistlikku parteisse. Kodusõja ajal võttis ta komissarina osa Kroonlinna mereoperatsioonidest. 1921–1923 oli Kaspia flotilli ülem.
1923. aastal astus mereväe akadeemiasse. Peale akadeemia lõpetamist 1927. aastast oli Musta mere rannikukaitse ülem. 1932. aastal määrati ta Punaarmee merejõudude ülema asetäitjaks, 1937. aastast Leningradi mereväeakadeemia ülem.
1937. novembris lasti ta maha. 1956. aastal rehabiliteeriti postuumselt.
Mälestuse jäädvustamine Eesti NSV-s
Ärma talu õue teepoolsete viimaste puude all on talle püstitatud mälestuskivi. pisi|230x230px|Johan Ludri mälestuskivi Ärma talus Ta oli Abja Keskkooli pioneerimaleva nimikangelane.
Johan Ludri 90. sünniaastapäeval 29. jaanuaril 1985 ilmus ajalehes Rahva Hääl temale pühendatud artikkel "Jungast admiraliks".
Guangzhouwan
pisi Guangzhouwan (hiina 廣州灣, lihtsustatud kirjas 广州湾) oli Prantsusmaale kuulunud koloonia Hiina lõunarannikul Leizhou poolsaare idaosas.
Piirkond hõlmas Gaozhou prefektuurist (Kow Chow Fu) 18×10 km ja Leizhou prefektuurist 24×18 km suuruse ala. Koloonia kogupindala oli 842 km². Aastal 1935 elas seal 209 000 inimest. Prantslased nimetasid keskasula ümber Fort Bayardiks.
Veebruaris 1943 okupeeris Guangzhouwani Jaapan. 1945. aastal läks see tagasi Prantsusmaa valdusse ja 1946. aastal anti see Hiinale tagasi. Keskasula sai tagasi nime Zhanjiang.
Voorimehe tänav
Voorimehe tänav on tänav Tallinna vanalinnas Vanalinna asumis Kesklinna linnaosas (all-linna osas). Tänav algab Raekoja platsilt, suundub loodesse ja lõpeb Pikal tänaval.
Voorimehe tänav oli Tallinnas Vanaturu kaela mööda üle Raekoja platsi suundunud ida poolt tulnud kaubatee (Tartu maantee) osa. Kujunenud 11. sajandil.
Großrückerswalde
Großrückerswalde on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Maagimäestiku kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Kesk-Maagimäestiku kreisi.
Eterikan
Eterikan (vene keeles Этерикан) (sünni- ja surmakuupäev teadmata) oli Leena alamjooksult pärit eveeni rahvusest Sahha tööstur, maadeavastaja ja meresõitja.
Eterikan on muutunud juba poolmüütiliseks tegelaseks. Näiteks räägitakse, et Eterikan polevat olnud üks isik, vaid kaks sama perekonnanimega venda. Nad olevat endaga kaasa talvituma võtnud naise, tema pärast tülli läinud ja üks neist olevat teise tapnud. .
1760. aastatel nimetati Suur-Ljahhovi saar tema auks Eterikani saareks. 1770. aastatel nimetati Katariina II käsul need saared Ivan Ljahhovi auks ümber Suur- ja Väike-Ljahhovi saarteks.
Praegu kannavad Eterikani nime väin Suur- ja Väike-Ljahhovi saare vahel (1909. aastast) ning kolm jõge Suur-Ljahhovi saarel (Bolšoi Eterikan, Malõi Eterikan ja Eterikanka).
Team Lotus
pisi|[[Heikki Kovalainen 2011. aasta Malaisia GP-l]] Team Lotus oli Vormel 1 meeskond. Lotus liitus sarjaga 2010. aastal ning kandis esialgu nime Lotus Racing. Alates 2011. aastast on meeskonna nimi Team Lotus.
Team Lotus on Malaisia projekt oma riigi propageerimiseks. Selle omanikud on mitu Malaisia ettevõtet, nende seas Malaisia riiklik autotehas Proton.
2010. aasta hooajal sõitsid tiimis itaallane Jarno Trulli ja soomlane Heikki Kovalainen. Kumbki ei saanud ainsatki punkti ja kummagi parimaks kohaks jäi 13. Meeskondlikult sai Lotus 12 meeskonna seas 10. koha.
Nad jätkasid ka 2011. aasta hooajal. Meeskond ei saanud ühtki punkti.
Deng Xiaoping
Deng Xiaoping (Dèng Xiǎopíng; lihtsustatud hiina kirjas 邓小平; traditsioonilises hiina kirjas 鄧小平; 22. august 1904 Paifang, Guang'ani maakond, Sichuan – 19. veebruar 1997 Peking) oli Hiina partei- ja riigitegelane.
Kuigi ta ei olnud Hiina Kommunistliku Partei esimees, oli ta Hiina RV tegelik juht 1978–1992.
Kalnciems
Kalnciems on küla (lielciems) Lätis Jelgava piirkonnas, Kalnciemsi valla halduskeskus. Asub Lielupe vasakul kaldal.
Deng Xiaoping
Ta õppis Prantsusmaal Pariisis, kus tutvus marksismiga ja liitus 1923 Hiina KP-ga. 1925–1927 viibis ta NSV Liidus ja õppis Ida Töörahva Kommunistlikus Ülikoolis.
Kalnciems
1991–2010 oli Kalnciems linn ja kuulus 2009. aastani Jelgava rajooni.
Deng Xiaoping
1930. aastate keskel osales Deng Suurel retkel. 1945 valiti ta Hiina KP Keskkomitee liikmeks ja 1955 selle poliitbüroo liikmeks. Pärast Hiina Rahvavabariigi loomist 1949 töötas ta Tiibetis, et kindlustada seal Hiina kontrolli.
1966 sattus Deng põlu alla ja saadeti Jiangxi provintsi traktoristiks. 1973 ta rehabiliteeriti ja peaminister Zhou Enlai määras ta 1974 peaministri asetäitjaks. Pärast Mao Zedongi surma õnnestus tal tõusta Hiina RV tegelikuks juhiks. Ameti poolest oli ta Hiina KP aseesimees.
Isiklikku
Deng oli 1 m 55 cm pikk.
Mäeküla (Mulgi)
Mäeküla (varem Rängle) on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas (varem Karksi vallas).
Külas asub Mäeküla järv.
Jaunjelgava
Jaunjelgava (saksa Friedrichstadt) on linn Lätis Aizkraukle piirkonnas. Asub Daugava vasakul kaldal, merepinnast 35 meetri kõrgusel.
Aizpute
Aizpute on linn Lätis Kurzemes Lõuna-Kuramaa piirkonnas.
Jaunjelgava
Ajalugu
13. sajandil asus linna lähistel seelide Sērene linnamägi. Aastal 1450 rajati selle juurde Vecsērene mõis. Selle maadele hakkas Daugava kõrgele kaldapealsele tekkima kaupmeeste asula. Aastal 1567 nimetas Kuramaa hertsog Gotthard Kettler selle Neustadtiks, ent lätlased hakkasid seda kutsuma uueks Jelgavaks.
Rataskaevu tänav
pisi|Rataskaevu tänav pisi|püsti|Rataskaev Rataskaevu tänav on tänav Tallinna vanalinnas.
Rataskaevu tänav algab Pika ja Nunne tänava ning Pika jala ristmikul. Sealt kulgeb ta algul lõunasse ja siis pöörab kagusse. Rataskaevu juures ristub ta Dunkri tänavaga. Rataskaevu tänav on umbes 160 m pikk. Ta lõpeb ristmikul, kust itta läheb Niguliste tänav ja läände Lühike jalg, ning jätkub sealt lõuna suunas Rüütli tänavana. Suurimad majanumbrid on 24 paarisnumbrite ja 9 paaritute numbrite poolel.
Aizpute
Ajalugu
Aizpute asulat (saksa keeles Hasenpoth) on kirjalikult esmamainitud 1253. aastal, mil see läks Kuramaa piiskopkonna valdusse. Linna kohta on kasutusel olnud ka nimekujud Asimputte, Acciputten, Asenputt kui variandid kurakeelsest nimekujust Āspute, mis tähendab tõlkes 'vaade mäelt'. Tegemist oli tähtsa asulaga kuralaste Bandava muinasmaakonnas, mille juurde aastal 1248 rajati Aizpute ordulinnus (ladina keeles castrum Asenputten, saksa keeles Hus zu Hasenpothe; 'Vrundenborgh; Ordensburg Hasenpoth). Linnaõigused sai Aizpute 1378. aastal.
Jaunjelgava
Ajalugu
Aastal 1590 andis Friedrich Kettler asulale alevi staatuse. Aastal 1646 nimetas tema lesk alevi tema järgi ümber Friedrichstadtiks. Linn aastast 1647; linnaõigused andis asulale Władysław IV Waza. Aastal 1652 püstitati sinna luteri kirik.
Aizpute
Ajalugu
Keskajal oli seal üks Kuramaa piiskopi residentse. Kuramaa hertsogiriigis oli Aizpute eristaatusega Piltene piirkonna keskuseks.
Jaunjelgava
Ajalugu
Venemaa keisririigi võimu ajal oli linn Kuramaa kubermangu Jaunjelgava kreisi keskuseks. Jaunjelgavas oli suur juutide kogukond. Juudi kaupmehed eksportisid Venemaa kaupu nii Inglismaale kui ka Saksamaale. Aastal 1861 valmis Riia–Daugavpilsi raudtee, mille tagajärjel Daugava kui veetee tähtsus vähenes. Paljud sealsed juudid asusid elama Riiga või Liepājasse, suundudes sealt Ameerika Ühendriikidesse.
Aastal 1914 oli linnas 7300 elanikku. Bermondtiaadi ajal, 1919. aasta 17. oktoobrist kuni 15. novembrini toimus linna all lahing, mille käigus suur osa linna hoonetest hävis. Aastal 1925 oli linnas vaid 1577 elanikku. Aastaks 1935 olid vaid 25% linna elanikest juudid. Osa neist küüditati 1941. aasta juunis, osa aga hukkus holokaustis, kui sama aasta 2. augustil Saksa väed linna juudi kogukonna likvideerisid.
2009. aastani asus Aizkraukle rajoonis. Aastatel 2009–2021 oli linn Jaunjelgava piirkonna keskus.
Aizpute
Ajalugu
Aastal 1795 läks Aizpute Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Kuramaa kubermangu. Seal sai sellest Aizpute kreisi keskus. Aastal 1900 valmis Liepāja–Aizpute kitsarööpmeline raudtee, mis suleti aastal 1964.
2009. aastani asus Liepāja rajoonis. Aastatel 2009–2021 oli linn Aizpute piirkonna keskus.
Aizputes on sündinud helilooja Pēteris Vasks ja laulja Andris Erglis. Laulja Mārtiņš Freimanis käis Aizputes koolis.
Vaatamisväärsused
Aizpute ordulinnus, Aizpute vanalinn, Misiņkalna muinaskalmed ja asulakoht, Kirikumäe linnamägi, Aizpute luteri kirik, selle orel, kirikuaias asuv H. Bazdori hauasammas, Aizpute loss, selle müürid ja nende dekoratiivmuster, Kuldīgas iela 5a uksed ja laevalgustid, Jāņa iela 7 uksed, Atmodas iela 31 maja välisuksed ja nende hinged ning Atmodas iela 22 portaal ja uksed on riikliku kaitse all olevad muinsusmälestised. Kohaliku kaitse all on Tumšase kõrts ja Atmodas iela 31 trepikoja uks ning selle kaks tugipalki.
Vanaturu kael
Vanaturu kael on tänav Tallinna vanalinnas.
Aizpute
Vaatamisväärsused
Looduskaitse all on pärn aadressil Liepājas iela 19 ja valgepöök aadressil Jāņa iela 4.
Vanaturu kael
Vanaturu kael algab Raekoja platsilt, ristub Raekoja tänavaga ning lõppeb Vene tänava, Viru tänava ja Vana turu tänava ristmikul.
Aizpute
Vaatamisväärsused
Külas asub mälestusmärk Teises maailmasõjas hukkunud sõduritele. Misiņkalna kalmistul asub mälestustahvel natsiohvrite matmispaigal, Misiņkalna pargis aga partisanide hukkamispaigas.
Rataskaevu tänav
Aastatel 1950–1987 kandis tänav koos Rüütli tänavaga ühist Rataskaevu tänava nime.
Vanaturu kael
Vanaturu kael oli osana omaaegsest Toompea linnuse jalamile ulatuvast ida poolt tulevast kaubateest – Tartu maanteest – kasutusel juba 11. sajandil. Vanaturu kaelas on ainus säilinud fassaadist eenduv keskaegne kaubapoeke.
Rataskaevu tänav
Ajalugu
Rataskaevu tänav tekkis 11. sajandil ja oli ühendusteeks lõuna poolt tuleva kaubatee Pärnu maantee ja Raekoja platsi vahel.
Vanaturu kael
Ajalugu
1888. aastal avati Tallinnas hobutrammi- ehk konkaliiklus Vanaturu kaelast Kadriorgu, mis oli sel ajal populaarne suvituspiirkond.
Vanaturu kael 3 asub Hopneri maja.
Rataskaevu tänav
Ajalugu
Tänavale nime andnud kaevu on esmamainitud Tallinna pärusraamatus 30. aprillil 1375 Sternsodi kaevuna. See nimetus tulenes alamsaksa keelest sõnast "stern" 'kalk', kuna kaevu vesi oli lubjarikas ja väga kalk. Rataskaevu nime (saksa keeles Raderbrunner, Raderstraße, vene keeles Ратаскаэву, ул., Колесная ул., Радерова ул. ) sai kaev veetõstmisseadme järgi. Kaevuvee ebakvaliteetsuse tõttu loobuti selle kasutamisest 19. sajandi keskpaiku, kaev jäi hooletusse ja kandis kuni kinniajamiseni rahvapärast nime Kassikaev (saksa keeles Katzenbrunner).
Vanaturu kael
Ajalugu
Vanaturu kael 10/12 asus Th.Kaarmanni (1865–1955) portselani- ja koloniaalkauplus, tänapäeval Olde Hansa restoran.
Nitrifikatsioon
Nitrifikatsioon toimub obligaatsete kemolitoautotroofide vahendusel, protsess on aeroobne. Esimese etapi käigus assimileeritakse süsihappegaas (CO2) ja ammoniaak (NH3) oksüdeeritakse nitritiks (NO2-) (Nitrosomonas, Nitrosococcus, ensüümiks ammoniaagi monooksügenaas). Teises etapis oksüdeeritakse nitrit nitraadiks (NO3-) (Nitrobacter, Nitrococcus, Nitrospira, Nitrospina).
Nitrifikatsioon toimub igal pool, kus moodustub ammoniaak (enamasti orgaanilise aine degradatsioonil). Ammoniaak võib tekkida sellistes keskkondades nagu näiteks pinnas, setted, reovesi ja pinnavesi (k.a ookean). Nitrifikatsioon on oluline komponent lämmastikuringes. Inimtegevuse tagajärjel võib suurenenud nitrifikatsioon pärssida denitrifikatsiooni lämmastikuringes ning nitraat akumuleerub keskkonnas. Nitraadi akumuleerumine reostab põhjavett ja tekitab järvedes eutrofeerumist. Suurenenud nitrifikatsiooni kasutatakse ära reoveepuhastuses, kus on vajalik veest ammoniaagi eemaldamine.
Ajalugu
Nitrifikatsiooni põhjustavaks teguriks peeti 19. sajandi teise pooleni mulda kui katalüsaatorit. Usuti, et NH3 oksüdatsioon on keemiline reaktsioon, milles muld esineb katalüsaatorina, kuid 1877. aastal viidi läbi katse, mis selle väite ümber lükkas. Eksperimentaalselt tõestati, et nitrifikatsiooni põhjustavaks teguriks on hoopis mulla mikroorganismid.
Katse käigus lasti ühe meetri pikkusest kvartsklaasist, liiva ja aiamulla seguga täidetud torust läbi reovett. Sealjuures oli üks torudest kuumutatud ja toru ainetele oli lisatud antiseptikuid. Teine toru oli lisanditeta ning kuumutamata. Reovett filtreerides leiti, et teises torus, mis oli kuumutamata, vähenes ammoniakaalse lämmastiku sisaldus ning tõusis nitraatide sisaldus. Samal ajal kuumutatud kvartsklaastorus NH3 oksüdatsiooni ei toimunud. Selle katse raames ei suudetud eraldada nitrifikatsiooni põhjustavaid baktereid, sest mikroobide kasvatamisel kasutati puljongsöödet. Aastal 1890 kirjeldas vene mikrobioloog ja mullateadlane Sergei Vinogradski nitrifikatsiooni bioloogilist olemust. Ta leidis, et nitrifikaatorid ei kasva orgaanilisi aineid sisaldaval söötmel, sest on autotroofid ning söötme orgaaniliste ainete suhtes väga tundlikud. Kasutades aga mineraalseid söötmeid, suudeti nitrifikaatorid eraldada, rakendades ränihappe baasil valmistatud söötmeid, millele lisati ammooniumsoolasid. Selgus, et mitmed mikroorganismid saavad rakuainete sünteesiks energiat NH3 oksüdatsioonist nitrititeks, samal ajal teist tüüpi mikroorganismid aga nitritite oksüdatsioonist nitraatideks. Just selle avastusega on Vinogratskist saanud üks esimesi keskkonnamikrobiolooge, sest kirjeldades nitrifikatsiooni läbi viivaid baktereid, leidis ta esimesed teadaolevad kemolitotroofid ehk mikroorganismid, kes saavad energiat keemiliste sidemete energiast, lagundades anorgaanilisi aineid.
Keemiline olemus
Nitrifikatsioon on protsess, mille käigus toimub lämmastikuühendite oksüdatsioon (elektronide ülekanne lämmastiku aatomitelt hapniku aatomitele). Seda läbi viivad bakterid on kõik kemolitoautotroofid, mis tähendab, et nende energiaallikas on keemiline energia ning elektronide doonor on anorgaaniline aine. Vajalik süsinik saadakse süsinikdioksiidist (CO2) või bikarbonaadist (HCO3-).
I faas
Ammoniaaki (NH3) oksüdeeriv bakter (AOB, tihti nt Nitrosomonas spp) oksüdeerib ammooniumi (NH4+) või ammoniaagi (NH3) nitritiooniks (NO2-). I faasi protsessid võib omakorda jagada kolmeks alamprotsessiks:
1)	NH3 + O2 + 2 H+ + 2 e- => NH2OH + H2O
Eddie Murphy
thumb|right|Murphy, 2010 thumb|right|Murphy, 1988 Edward Regan Murphy (sündinud 3. aprill, 1961 New Yorgis) on Kuldgloobusega pärjatud ja Oscarile nomineeritud USA näitleja ja koomik.
Aastatel 1980–1984 tegi ta kaasa sketšisaates "Saturday Night Live". Tema tuntuimate filmirollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Beverly Hills Cop", "Trading Places", "The Nutty Professor" ja "Dreamgirls". Roll filmis "Dreamgirls" tõi talle Kuldgloobuse parima meeskõrvalosatäitja kategoorias. 2023. aastal tunnustati Murphyt Cecil B. DeMille'i nimeline elutööauhinnaga.
Nitrifikatsioon
I faas
– ammoniaak oksüdeeritakse hüdroksüülamiiniks (NH2OH) ensüümi monooksügenaas toimel,
– hüdroksüülamiin oksüdeeritakse nitritiks,
3)	½ O2 + 2 H+ + 2 e- => H2O
Hapnik, elektronid ning vaba vesinik konverteeritakse veeks.
Kogureaktsioon Σ: NH3 + 1.5 O2 => NO2- + H+ + H2O
I faasi käigus võib toimuda keskkonna hapestumine.
II faas
Nitriti oksüdeeriv bakter (NOB, tihti nt Nitrobacter spp) oksüdeerib nitriti nitraadiks (NO3-). Protsessi alustamiseks kasutab NOB ensüümi nitriti okidoreduktaas (NOR). II faasi reaktsioone võib jagada kaheks alamprotsessiks:
1)	NO2- + H2O => NO3- + 2 H+ + 2 e-
–	elektronid, prootonid ning hapnik konverteeritakse veeks.
Butõrka
pisi|Butõrka vangla 1890. aastal Butõrka vangla, praegune Butõrka eeluurimisisolaator (Moskva eeluurimisisolaator nr. 2, vene k. СИЗО № 2 г. Москвы), on kinnipidamisasutus Moskvas.
Nitrifikatsioon
II faas
NH3 + 2 O2 => NO3- + H+ + H2O.
Nitrifikatsiooni mikrobioloogia
Nitrifikatsiooni läbi viivad bakterid on kemoautotroofsed või kemolitotroofsed, saades eluks vajaliku energia nitrifikatsioonist. See hõlmab perekondi Nitrosomonas, Nitrosococcus, Nitrobacter ning Nitrococcus. 16 rRNA järjestuse põhjal moodustavad ammoniaaki oksüdeerivad bakterid fülogeneetiliselt sama rühma. Neil on komplekssed sisemised membraansüsteemid, mis on peamiste nitrifikatsiooniensüümide asukohaks. Nendeks on protsessis osalevad ensüümid: ammoniaagi monooksügeneaas (AMO), mis esineb kõigil autotroofsetel ammoniaagioksüdeerijatel ning sarnaneb metaani oksüdeerivatel bakteritel esineva metaani monooksügenaasiga, samuti hüdroksüülalamiini oksüoreduktaas ja nitriti oksidoreduktaas. Sealjuures AMO oksüdeerib ammoniaagi hüdroksüülamiiniks ning nitriti oksidoreduktaas oksüdeerib nitriti nitraadiks. Nitrifitseerijaid baktereid leidub palju pinnases ja vees, kuid enim kohtades, kus leidub väga palju ammoniaaki. Nii võib olla reoveepuhastites või ulatusliku valgu lagunemisega aladel. Lisaks sellele elavad need bakterid veekogudes, millesse voolaval reo- ja heitveel on suur ammoniaagisisaldus.
Butõrka
Butõrka on üks tuntumaid ning vanemaid vanglaid Venemaal. Nime on ta saanud lähedalasuva Butõrski värava järgi.
Nitrifikatsioon
Nitrifikatsiooni toimumiseks vajalikud eeldused
• Keskkonnas peab leiduma NH3
Butõrka
Vangla ehitati 18. sajandil, kavandatuna algselt Butõrski husaaripolgu kasarmuks.
Nitrifikatsioon
Nitrifikatsiooni toimumiseks vajalikud eeldused
• Keskkonnas on vajalik piisava O2 juurdepääs ja see peab olema mõõduka happelise reaktsiooniga
Butõrka
Revolutsiooni eelsest ajast NKVD päevini pruugiti Butõrkat juurdluse läbiteinute transiitvanglana.
Tuntumate Butõrka vangide hulgas on olnud Feliks Dzeržinski, Vladimir Gussinski, Vladimir Majakovski, Jemeljan Pugatšov, Aleksandr Solženitsõn, Johan Laidoner ja Georg Meri.
Nitrifikatsioon
Nitrifikatsiooni toimumiseks vajalikud eeldused
• Happelisemate muldade puhul on vajalik lupjamine, õhustamine
• Liigniiskete muldade korral tuleb alandada põhjavee seisu
• Protsessi kiirus sõltub peamiselt NH3 oksüdeerumisest nitrititeni, sest selle jaoks vajatakse võrreldes nitrititest nitraatideks muundumisega palju rohkem energiat. Näiteks on nitrifikatsioon aeglane kultuuristamata muldadel, kus N2-ühendite allikaks on lehekõdu ja oksad, sest selline keskkond on väga halvasti õhustatav.
Heterotroofne nitrifikatsioon
Heterotroofne nitrifikatsioon erineb autotroofsest selle poolest, et nitritit ja nitraati produtseeritakse ainult ammoniaagist ning see toimub tingimustes, mis on autotroofsetele nitrifitseerijatele ebasoodsad. Heterotroofse nitrifikatsiooni käigus ei teki energiat. Heterotroofsed mikroorganismid vajavad oma kasvuks orgaanilise substraadi oksüdeerimist. Nende hulgas on suuremas osas seened (Aspergillus), kuid on olemas ka mõned bakterid, kes suudavad läbi viia heterotroofset nitrifikatsiooni (Thiosphera pantotropha, Alcaligenes, Arthrobacter). Heterotroofsed mikroorganismid suudavad teha nitrifikatsiooniga samaaegselt ka denitrifikatsiooni. Võrreldes autotroofidega on heterotroofide biomass suurem. Kuigi heterotoofidest tulenev nitrifikatsioon pole võrreldav oma potentsiaalilt biomassi ühiku kohta autotroofse nitrifitseerimisega, on heterotroofsete mikroorganismide osakaalu suuruse tõttu nende toimiv nitrifikatsioon suure kaaluga. Üldiselt ollakse seisukohal, et looduses on paljudes süsteemides esikohal heterotroofne nitrifikatsioon. Heterotroofne ammoniaagi oksüdatsioon on sarnane autotroofse ammoniaagi oksüdatsiooniga. Vaheühendiks on samuti hüdroksüülamiin ning oksüdatsiooniks kasutatakse samu ensüüme (ammoniaagi monooksügenaas ja hüdroksüülamiini oksüreduktaas).
NH3 → NH2OH → NO2- → NO3-
RNH2 → RNHOH → R-NO → RNO3 → NO3-
Nitrifikatsiooni kasutamine aktiivmudaprotsessis
Reovee puhastamisel kasutatavad aktiivmudaprotsessid on seotud lämmastiku sidumisega, nitrifikatsiooniga. Nitrifikatsiooni rakendatakse olmereovees süsiniku suhtes liias olevate toitainete – fosfori ja lämmastiku – bioloogilisse protsessi sidumiseks. Selle jaoks kasutatakse aktiivmudatehnoloogias lämmastiku tõhustatud eemaldamiseks nitrifikatsiooni ning denitrifikatsiooni protsesse ehk oksüdeeritakse reovee lämmastikuvormid nitritite abil nitraatideks. Paralleelselt kasutatakse ka denitrifikatsiooni omadusi, kus nitraatide koostises olevat O2 kasutavad mikroorganismid anoksilises keskkonnas orgaanilise aine oksüdeerimiseks, mille tulemusena N2 redutseeritakse ning N2 eraldub atmosfääri gaasilises olekus. Selleks, et puhastusprotsess oleks aktiivmudatehnoloogiat kasutades võimalikult efektiivne, toimub kogu juhtimine automatiseeritult, see hõlmab ka tehnoloogiliste seadmete tööd. Sealjuures on seadmete töörežiimid reovee koostisele ja kogusele ning ilmastikuolude muutusele vastavalt muudetavad.
Demetrios Poliorketes
pisi Demetrios Poliorketes (kreeka keeles Δημήτριος Πολιορκητής; 337–283 eKr) oli Makedoonia väepealik ja diadohh Antigonos I poeg. 294–288 eKr oli ta Makedoonia kuningas.
Grünhainichen
Grünhainichen on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Maagimäestiku kreisis.
Demetrios Poliorketes
Demetrios osales koos oma isaga diadohhide sõdades, saavutades hiilgavaid võite Kreekas ja Aasias. Et ta suutis linnu väga edukalt vallutada, pandi talle hüüdnimeks Poliorketes ('linnapiiraja'). Lõpuks aga pöördusid kõik teised diadohhid tema ja ta isa vastu ning nad said lüüa 301 eKr. Antigonos langes, aga Demetrios põgenes ning suutis ennast lõpuks Makedoonias maksma panna. Siis liitusid tema vastu aga Lysimachos ja Pyrrhos. Aastal 288 eKr saigi ta nende käest lüüa ja põgenes Väike-Aasiasse. Seal hakkas ta sõdima Seleukos I vastu, kuid sai lüüa ja langes vangi, kus ta peagi suri. Tema poeg Antigonos II sai aga Makedoonia kuningaks ning antigoniidid valitsesid riiki kuni roomlaste sissetungini.
Grünhainichen
Kuni 2008. aastani kuulus vald Kesk-Maagimäestiku kreisi.
Mõõl
Mõõl (Geum L.) on taimede perekond roosõieliste sugukonnast.
Mõõla perekonda kuulub umbes 50 liiki mitmeaastaseid rohttaimi. Levilaks on Euroopa, Aasia, Põhja- ja Lõuna-Ameerika, Aafrika ja Uus-Meremaa. Lähedased sugulased perekondadega Potentilla (maran) ja Fragaria (maasikas).
Heidersdorf
Heidersdorf on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Maagimäestiku kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Kesk-Maagimäestiku kreisi.
Aknīste
Ajalugu
Aknīste kuulus seelide Kalve muinasmaakonda. Esmamainitud 1298. Aastal 1388 sõlmis Vytautas ristisõdijatega lepingu, mille kohaselt hakkas ala kuuluma Daugavpilsi komtuurkonda. Aastal 1560 andis Zygmunt II August asula Kroszyńskite valdusse.
1648.–1667. aasta uputuse ajal oli suletud laevaliiklus Daugaval, mis oli Kuramaa jaoks ülitähtis liiklustee. Nii võeti Jakob Kettleri eestvedamisel ette Eglona ja Susēja jõe vahelise kanali rajamine. Tööd kanali juures kestsid aastail 1667–1668, aga aastal 1684 see veetee hüljati.
17. sajandist kuulus asula Leedule. Läti koosseisu läks Leedu-Läti piirilepinguga pärast esimest maailmasõda (vahetati Palanga vastu).
1935. aastal elas Aknīstes 199 juuti, kes moodustasid 42% elanikest.
Aastal 1950 sai asulast alev. Linn aastast 1991. 2009. aastani kuulus Jēkabpilsi rajooni. Aastal 2012 oli seal 1210 elanikku.
Order
thumb|400px|Toscana orderi sammas ja talastik [[Andrea Palladio raamatu illustratsioonil]] Order (ladina keeles ordo – 'rida, asetus, kord') on ehituses arhitektuuriliste vahendite ja kompositsioonivõtete süsteem, mis põhineb sammas-talakonstruktsiooni kandvate ja kantavate osade kindlaksmääratud ühendustel ja plastilisel töötlusel.
Sammas-talakonstruktsiooni kandvad osad on näiteks sambad koos kapiteeli, baasi ja vahel ka pjedestaaliga, pilastrid ja piilarid. Kantavad osad on näiteks arhitraav, friis ja karniis.
Tüübid
Viis klassikaliseks peetavat orderit on
Ajalugu
Klassikalised kunstiliselt mõtestatud orderid kujunesid välja Vana-Kreekas. Neid hakati nimetama Kreeka piirkondade järgi: dooria, joonia ja Korintose order. Need orderite liigid levisid Vana-Roomasse ning selle mõjul kasutati nende orderite tõlgendusi sageli renessansiaja ja klassitsistlikus arhitektuuris. Näiteks dooria orderi Itaalia töötlus on Toscana order. Komposiitorder ehk liitorder ühendab Korintose ja joonia orderi elemente.
Orderit kasutatakse hoonetel ka selleks, et neile kunstipärast ilmet anda. Sageli kasutatakse orderit suure ühiskondliku tähtsusega hoonete, sealhulgas kultusehitiste ideoloogilise tähtsuse esiletoomiseks.
Ainus antiikaja arhitektuuri käsitlev säilinud käsiraamat on Vitruviuse "De architectura", mis avastati 15. sajandil. Seetõttu oli Vitruviusel hiliskeskaja ja uusaja arhitektuurile määratu mõju.
Praha loomaaed
thumb|Praha loomaaia peasissekäik Praha loomaaed on 1931. aastal avatud loomaaed Prahas. 31. detsembril 2011 oli loomaaias 4334 looma 671 liigist.
Mõdriku-Roela maastikukaitseala
Mõdriku-Roela maastikukaitseala on maastikukaitseala Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Roela alevikus.
Mõdriku-Roela maastikukaitseala hõlmab eelkõige samanimelist oosi (Mõdriku-Roela oos), mis on ühtlasi Eesti pikim oos. Oos algab Mõdrikult, kulgeb mööda põllumaid Roelani. Sealt edasi võib oosi märgata juba Rakvere–Tartu maantee äärest, mis liigub Muugani välja.
Kaitsealale jäävad ka Mõdriku-Kulina allikad ja allikajärved.
Rabindranath Tagore
Rabindranath Tagore (Rabīndranāth Ṭhākur; 7. mai 1861 Kolkata – 7. august 1941 Kolkata) oli India kirjanik, helilooja, filosoof ning kultuuri- ja rahvustegelane.
Ta oli 14-lapselise pere noorim poeg. Nende brahmiinisuguvõsas oli juba varem olnud muusikuid, kunstnikke ja kirjanikke. Tema rikas perekond oli lääne kultuuri mõju all.
Valitsedes oma perekonna valdusi Ida-Bengalis, õppis ta tundma loodust ning maainimeste elu. Aastal 1901 asutas ta oma valdustes Shantiniketanis kooli ning 1921 Visva-Bharati ülikooli.
Kirjanikuna oli Tagore eeskätt luuletaja. Esimese luuletuse kirjutas Rabindranath kaheksa-aastaselt. Ta kirjutas üle 50 luulekogu ning sadu laule, millele ta kirjutas ise viisi. Ta oli ka viljakas näitekirjanik ja prosaist. Tagore kirjutas peamiselt oma emakeeles bengali keeles, kuid tõlkis osa oma teoseid inglise keelde. Ta katsetas juba varakult eri stiile, kuid eelistas lihtsat väljendusviisi. Tema luule temaatika ulatub armastusluulest religioosse luuleni ning väljendab kõiki inimlikke tundeid. Hoolimata indialikest motiividest on tema luule üldinimlik. Ta kirjutas ka näidendeid, romaane, jutustusi, artikleid, kooliõpikuid, töid keele ja kirjanduse, filosoofia ja religiooni alal.
Ta oli tuntud ka hea muusikuna, heliloojana ja näitlejana. Rabindranath esines vaid oma koduteatris Kolkatas (Calcutta), kus näitlejateks ja publikuks olid Tagore perekonna liikmed ja sõbrad.
Euroopas käis ta esimest korda 1878. Hiljem käis ta palju välismaal. 1920. ja 1930. aastatel reisis ta sageli Euroopas, Ameerikas ja Kaug-Idas. Ta pidas loenguid religioonist, elu teostamisest, loovast ühtsusest ja inimisiksusest, Ida ja Lääne suhetest, rahvuslusest, haridusest jne. Ta püüdis oma loengutes väljendada optimistlikku suhtumist inimkonna tulevikku.
Gerd Kanter
Gerd Kanter (sündinud 6. mail 1979 Tallinnas) on endine eesti kettaheitja, olümpiavõitja ja maailmameister.
Haridus
Pärast 1. klassi lõpetamist läks ta koos vanematega Tallinnast elama Vana-Vigalasse ja asus õppima kohalikus põhikoolis. Keskkooli läbis Gerd Pärnu-Jaagupis, seejärel õppis TTÜ Kõrgemas Majanduskoolis ärijuhtimise eriala ja sai diplomi 2001. aasta juunis. Pärast seda on õppinud Estonian Business Schooli magistriõppes.
2018. aastal sai temast esimene eesti tippsportlane, kes on läbinud EBS-i juhtimiskootsingu (juhtimistreeneri) diplomiprogrammi. ,
Sportlastee
Võistlustel esindas ta Tallinna Kalevit (alates 9. jaanuarist 2007; varem oli ta Pärnu SK Altius esindaja).
Kastanipuu
Kastanipuu (Castanea) on pöögilaadsete seltsi pöögiliste sugukonda kuuluv puude perekond.
Gerd Kanter
Treenerid
Tema esimene treener oli Ando Palginõmm, samuti on teda treeninud Helgi Parts, Aleksander Tammert seenior ja kuni 30. augustini 2006 Uno Ojand. Aastatel 2006–2012 treenis teda islandlane Vésteinn Hafsteinsson. 2000. aastast hakkas Raul Rebase juhtimisel tegutsema Gerd Kanteri meeskond Team75 Plus (arv 75 viitas suurele eesmärgile aidata Gerd Kanteril liikuda isikliku rekordi 75 meetrit kursil, mis olnuks ühtlasi maailmarekord).
Kastanipuu
Kastanite kõige lähedasemad sugulased on tammed ja pöögid, mis kuuluvad samasse sugukonda. Kastaneid on 12 liiki.
Levila
Nad kasvavad kolmes piirkonnas: Vahemere maades, Ida-Aasias ja Põhja-Ameerikas. Vahemere maades kasvab üksnes harilik kastanipuu. Ida-Aasias kasvab 5 liiki, neist üks Jaapanis ja ülejäänud Hiinas. Põhja-Ameerikas kasvab 6 liiki, kõik USA-s.
Gerd Kanter
Treenerid
2006. aastal võitis ta esimese sportlasena Bigbank Kuldliiga peaauhinna.
Kastanipuu
Levila
Hiinas on kastanipuid kasvatatud juba 6 aastatuhandet, Euroopas 3 aastatuhandet. Vanad kreeklased ja roomlased levitasid kastaneid teistesse maadesse. Puu ladinakeelse nimega on seotud tema nimi peaaegu kõigis Euroopa keeltes.
Põhja-Ameerika kastaniliikidele mõjus laastavalt 20. sajandi alguses Ida-Aasiast sisse toodud seenhaigus, mida tekitas parasiitne seen Cryphonectria parasitica. Kuigi ükski kastaniliik välja ei surnud, on kastanimetsad kadunud ning neid leidub vaid üksikute puude ja saludena. Ida-Aasia liigid, kes on selle seenega koos arenenud, on selle tõve suhtes väga vastupidavad.
Gerd Kanter
Treenerid
22. märtsil 2009 püstitas ta Rootsis Växjös tulemusega 69.51 sisemaailmarekordi.
Kastanipuu
Kasvukoht
Kastanipuu kasvab kõige paremini 200–1000 m kõrgusel merepinnast. Kõrgemal ja madalamal jääb kasv aeglaseks. Vilja hakkab kastanipuu kandma suhteliselt hilja, alles 30–40 aasta vanuselt. Kõige paremini kasvab ta täisvalguses.
Kastanipuu eelistab sügavat sõmerat mulda, mis vett hästi läbi laseb, seevastu rasked savimullad, mis vett läbi ei lase, kastanile ei sobi. Kastanipuu eelistab mulda, mille pH on 5,5–6,0. Ta suudab kasvada ka väga happelises mullas, aga aluselist mulda, näiteks kriiti, ta väldib. Aluselistel mullal on kastanipuud võimalik kasvatada tammele poogitult.
Gerd Kanter
Treenerid
24. oktoobril 2012 teatas ta, et lõpetab koostöö treener Vésteinn Hafsteinssoni ja tiimijuht Raul Rebasega. Tema treeneriks jäi füsioterapeut Indrek Tustit.
Kastanipuu
Kasvukoht
Optimaalne aastane sademete hulk on 800 mm, aga kui see jääb alla 700 mm, on soovitatav noori puid kasta. Kõige parem oleks, kui sademed jaotuksid aasta lõikes ühtlaselt, kuigi vanad puud taluvad põuda ja kuiva aastaaega üsna hästi.
Kastanipuud peetakse iseenese õietolmu suhtes steriilseks, see tähendab, et viljastumiseks ja kastanimunade saamiseks on vaja vähemalt kaht puud.
Kasutamine
Kastaneid kasvatatakse põhiliselt kahel eesmärgil: seemnete ehk kastanimunade ja puidu saamiseks.
Gerd Kanter
Treenerid
Kanter võitis 2012. ja 2013. aastal IAAF-i Teemantliiga.
Kastanipuu
Kasutamine
Kastanipuit on dekoratiivne, helepruuni värvi ja meenutab tammepuitu. Neid kaht ongi vahel segi aetud, mis pole kuigi üllatav, sest nad kuuluvadki samasse sugukonda. Mõlemad sisaldavad palju tanniine, mis muudavad puidu välistingimustele vastupidavaks ka ilma eritöötluseta. Kastanist saab rohkem puitu kui samade mõõtmetega tammest. Noore kastani puit peab tammepuidust pareminigi vastu niisugustes olukordades, kus puit osalt maapinnaga kokku puutub, nagu vaiad ja aiad. Kuid vana kastani puit kipub rohkem koolduma ja pragunema kui tammepuit, kastanipuit ei ole ka nii tugev ega kõva. Vanemate kui 50-aastaste kastanite puidu väärtus väheneb, sellepärast raiutakse puiduks mõeldud kastanid umbes selles vanuses maha. Sellest tuleneb, et kastanist ei saa väga laiu laudu, ning mõnikord saab laudade laiuse järgi väita, et tegu on tamme ja mitte kastaniga. Seevastu on kastanipuit väga väärtuslik mööbli valmistamisel.
pisi|Kastanimunad Kastanimune kasutatakse peamiselt söögiks ja söödaks. Neid kooritakse ja röstitakse. Koorimata kastanimune ei tohi röstida, sest nad võivad plahvatada. Kooritud kastanimune ka jahvatatakse ja saadud jahust valmistatakse mitmesuguseid jahutooteid.
Sajandeid oli kastanijahu talurahva ja sõjaväe toidus väga olulisel kohal, hõlmates mõnikord pikki perioode suurema osa toidust. Alles 19. sajandil hakkas kastanijahust toitude osatähtsus vähenema, osalt sellepärast, et kastaneid peeti vaeste toiduks.