cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sloveenia euromündid
Sloveenia euromüntidel on igal vääringul rahvuslikul küljel erinev kujutis. Kaheeurosel on kujutatud rahvuspoeeti France Prešereni ja värssi tema kirjutatud riigihümnist. Ühe eurosel on protestantlik usupuhastaja Primož Trubar ja tekst "stati inu obstati" ("seista ja vastu pidada"). Viiekümnesendisel on Sloveenia kõrgeim mägi Triglav, Krabi tähtkuju ja tekst "Oj Triglav Moj Dom" ("Oo Triglav, mu kodu"). Kahekümnesendisel on kujutatud kaks lipitsa tõugu hobust ja kiri "LIPICANEC" (Lipitsa hobune). Kümnesendisel on kiri "Katedrala Svobode" ("Vabaduse katedraal") ja pilt ehitamata jäänud, arhitekt Jože Plečniki projekteeritud parlamendihoonest. Viiesendisel on kujutatud külvajat külvamas tähti ja punkte. Kahesendisel on nn Printsi kivi, vana kroonimiskivi. Ühesendisel on kujutatud toonekurge.
Välislingid
€
Haudehitis
Haudehitised on nt hauasammas, hauakivi, kääbas, dolmen, mausoleum.
Peeter Lutt
Peeter Lutt (11. august 1947 Kaarli – 22. detsember 1994) oli eesti poliitik ja majandijuht.
Ta lõpetas aastal 1965 Mustla Keskkooli ja aastal 1970 Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse mehhaniseerimise erialal.
Ta töötas aastatel 1970–1972 Gagarini nimelises näidissovhoostehnikumis. Aastatel 1972–1973 töötas ta kalurikolhoosis "Pärnu Kalur", aastatel 1973–1980 "Säde" sovhoosis peainsenerina, aastatel 1980–1991 Tori katsesovhoosi direktorina.
Pärast Ülemnõukogust lahkumist näitas ta oma võimekust ettevõtte juhina, pankrotistunud piimakombinaadist sai AS Pärnu Meierei, mille direktorina töötas ta surmani.
Ta oli aastatel 1976–1989 NLKP liige.
Peeter Lutt suri 22. detsembril 1994 ja ta saadeti 29. detsembril 1994 Tori kirikust Viljandi Metsakalmistule.
Mähu ots
Mähu ots (kohalikus keelepruugis Mähü ots) on neem Harju maakonnas Kuusalu vallas Pärispea poolsaarel; ühtlasi selle poolsaare üks põhjatippudest (teine tipp on Purekkari neem).
Neeme koordinaadid on.
Remniku oja
Remniku oja on oja Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas.
Oja on 7,2 km pikk, valgla pindala on 27,6 km². Oja suubub Peipsi järve.
Gabriela Urm
Gabriela Urm (varem Gabriela Liivamägi; sündinud 21. septembril 1980 ) on eesti kunstnik, fotograaf ja graafiline disainer.
Ta on õppinud Tartu Kõrgemas Kunstikoolis meedia- ja reklaamikunsti ning Eesti Kunstiakadeemias animatsiooni. Fotograafi ja kujundajana on ta teinud koostööd eesti teatrite, filmiettevõtete, moedisainerite ja kirjastustega ning esinenud mitmel grupinäitusel.
Pikardid
Pikardid (Pikarti) olid adamiitlik usulahk Flandrias ja hiljem usupõgenikena Böömimaal.
Nimi ja päritolu
Sageli ei eristatud neid valdeslastest; katoliku kirik pidas mõlemaid hereetikuteks. Näiteks inkvisiitor Heinrich Kramerile anti 1500 voli jälitada valdeslasi ja pikarde.
Tegevus Böömimaal
Enne 1420. aastat asusid nad oma juhi Richardus Picardi eestvedamisel elama kõigepealt Tábori linna Böömimaal.
Vaated ja praktikad
Pikardid olid radikaalsed hussiidid. Oma missadel ei kasutanud nad karikat ega ornaati, nad kasutasid tavalist leiba. Pikardid uskusid, et täiuslik hing ei vaja voorust. Nende ideed mõjutasid Martin Húskat, kes aga distantseeris end nendest. Vanaaja adamiitide sarnaselt olevat nad harrastanud radikaalset nudismi ning pidanud armastuse pidustusi.
Nad elasid kommuunina oma uskumuste järgi, mille hulgas olid abielu eitamine, naiste ühisus ning sotsiaalsete ja varanduslike erinevuste kaotamine. Hoolimata katsetest seda usulahku maha suruda kasvas selle liikmete arv hiljem ühe teate järgi 80 tuhandeni. On väidetud, et jutt pikardide alasti jumalateenistustest ja promiskuiteedist on väär või liialdatud.
Tagakiusamine
Jan Žižka saatis 1421 400-mehelise väesalga pikarde hävitama. 50 põletati, veel 25 anti vihase rahva kätte.
Böömi vennad
Ka böömi vendi (1457) kutsuti pikardideks. Võib-olla oli nende hulgas algseid pikarde.
Ninaots
Ninaots on neem Saare maakonna kaguosas.
Neeme koordinaadid on.
Penči
Penči (ka Burtnieku vidusskola (tõlkes Burtnieki keskkool)) on küla (mazciems) Lätis Valmiera piirkonnas Burtnieki vallas.
Küla asub valla keskosas. Seal on Burtnieku internātskola bussipeatus.
Külas kasvav Penči saar (ümbermõõt 4,12 meetrit) on looduskaitse all.
Aastal 2007 oli külas 90 elanikku. Aastail 2009-2021 kuulus küla Burtnieki piirkonda.
Turbulentse kovariatsiooni meetod
Turbulentse kovariatsiooni meetod (inglise keeles Eddy Covariance) on mikrometeoroloogiline meetod, millega määratakse gaaside liikumist biosfääri ja atmosfääri vahel, mõõtes vertikaalse tuule kiiruse ja gaaside segunemise vahelist kovariatsiooni.
Tegemist on statistilise meetodiga, mida lisaks meteoroloogiale kasutatakse ka okeanograafias, hüdroloogias, põllumajandusteadustes, tööstusaladel jm. Mõõdetakse nii energiavooge, veeauru kui aine liikumist looduslikes ökosüsteemides. Kõige tihedamalt kasutatakse seda soojuse-, veeauru-, süsihappegaasi- ja metaanivoogude hindamiseks. Turbulentse kovariatsiooni meetodil on võrreldes teiste meetoditega märkimisväärseid eeliseid nii ajaliselt kui ruumiliselt, kuna võimaldab ennustada neto süsinikuvahetust suurel ruumilisel lahutusvõimel ning seda ajaskaalal tundidest aastateni. Mõõdetava ala suurus võib olla mõnest meetrist kilomeetriteni. Eeldused turbulentse kovariatsiooni meetodi kasutamiseks on ühtlane maapind ja taimkate, sobiv asukoht (tuule suunas), vähene õhutiheduse kõikumine. Kuna täielikult ühetaolist aluspinda on raske leida, esinevad mõõtmisvead, mille tuvastamiseks ja eemaldamiseks tuleb teha erinevaid korrektsioone.
Mõõtmine
Õhuvoolu võib ette kujutada kui mitmete pööriste ühtlast horisontaalset voogu, milles igal pöörisel on nii horisontaalne kui ka vertikaalne komponent. Voo arvutamiseks mõõdetakse ära molekulid, mis on teatud punktis ning teatud aja jooksul üles ja alla liikunud. Kui mõõta õhuhulkade karakteristikuid (nt gaasi kontsentratsioon, temperatuur, niiskus), saab välja arvutada voo gaasi koguse, temperatuuri ja niiskuse. Seega saab öelda, et kovariatsioon on uuritava kontsentratsiooni ja vertikaaltuule kiirus keeristes.
Turbulentse kovariatsiooni valem
F=ρaw'c'
Turbulentne voog (F) on keskmine õhutihedus korrutatud vertikaalse tuule kiiruse (w) ja uuritava gaasi kontsentratsiooniga (c), kus ρa on õhutihedus, ülakomad tähistavad kõikumist keskmisest.
Andmetöötlus ja korrektsioonid
Turbulentse kovariatsiooni andmete töötlemise puhul teisendatakse esimese sammuna ühikud ning eemaldatakse suure nihkega väärtused algandmestikust. Need suured nihked on peamiselt põhjustatud nii füüsilisest kui elektroonilisest mürast. Korrektuuride tegemiseks on olemas mitmeid programme, neist üldkasutatavaimaks on vabavaraline EddyPro. Lisaks viimasele on kasutusel ECO2S, Ecpack, samuti EdiRe, TK3, Alteddy ja Eddysoft. Andmestiku korrigeerimise vajadus sõltub võimalike häirivate tegurite olemasolust mõõtmisel, ehk mida ideaalsemad on mõõtmistingimused, seda vähem on vaja korrektsioone läbi viia. Suurt rolli mängib mõõteseadmete konstruktsioon, mille seadistamine võib olla erinev. Tähtsaimateks korrektuurideks on tavaliselt koordinaatide roteerimine, spektraalne, tiheduse ning horisontaalõhuvoolude parandus. Turbulentse kovariatsiooni voo arvutamise protsessis on parandused olulised, kuna võivad algselt mõõdetud voogu suurendada kahekordseks. Eriti märgatav on vahe väikeste voogude või laia ajavahemikuga mõõtmiste puhul. Samuti on tähtis kontrollida turbulentse kovariatsiooni eelduste täitmist – iga näidu taha lisatakse kvaliteedikontrolli näit. Turbulentse kovariatsiooni meetodiga öisel ajal mõõdetud süsihappegaasi voo andmed võivad olla reaalsest tunduvalt väiksemad, kuna õhuliikumine on madalam, mistõttu mõjutavad oluliselt horisontaalse tuule omadusi.
Peamised eeldused turbulentse kovariatsiooni kasutamiseks on: tegemist turbulentse vooga; mõõtmispunkt on allatuult ja määratletud alal; mõõdetud vood on asjakohasest piirkonnast; maapind on horisontaalne ja taimkate ühtlane; instrumendid on võimelised mõõtma väikeseid muudatusi suurel (alates 5 Hz kuni 40 Hz) sagedusel.
Kasutamine
Peamiselt kasutatakse turbulentse kovariatsiooni meetodit: Harvem kasutatakse meetodit ka:
Meetodi kasutamine muudes keskkondades
Turbulentse kovariatsiooni meetodit on kasutatud ka veealustel uuringutel põhjavööndites, et mõõta hapnikuvooge merepõhja ja ülemiste veekihtide vahel. Veekeskkonnas kasutatavat turbulentset kovariatsiooni nimetatakse turbulentse korrelatsiooni meetodiks (eddy correlation). Hapnikuvoogude suurused leitakse algandmetest peamiselt samade printsiipide alusel nagu atmosfääriski ning kasutatakse peamiselt süsinikuvahetuse uurimiseks, mis on tähtis kohaliku ja globaalse süsinikuringe hindamiseks. Peamiste põhjavööndite ökosüsteemide puhul on turbulentse korrelatsiooni meetod kõige täpsem variant kindlate süsteemide voo mõõtmiseks.
Kasutamine Eestis
Soontagal asuvas 35 m kõrgusel selleks spetsiaalselt kohandatud mastis tehakse turbulentse kovariatsiooni meetodil pidevaid CO2 ja H2O mõõtmisi (20 Hz sagedusega, keskmistatakse 30 min intervalliga, 1440 keskmistatud tulemust). Kuna pikaajalistes andmeridades on lüngad vältimatud, mõõdetakse lisaks CO2 ja H2O voogudele mastis ka õhurõhku, -temperatuuri ja -niiskust ning sademeid, et siis hiljem andmelünki interpoleerida. Lisaks mõõdetakse ööpäevaringselt päikesekiirgust: kogukiirgust, lühi- ja pikalainelist otse- ja maapinnalt peegelduvast kiirgust.
Nong Khaem
Nong Khaem (tai หนองแขม) on Bangkoki linnaosa (khet). Linnaosa asub Bangkoki lääneosas.
Linnaosa koosneb kahest asumist (khwaeng): Nong Khaem ja Nong Khang Phlu.
Nong Khaem linnaosa on moodustatud 1972. aastal. Praegustes piirides on alates 1998. aastast.
Linus Johansson
pisi|Linus Johansson (2019) Nils Linus Emmet Johansson (sündinud 30. novembril 1992 Ljungbys) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana Rootsi kõrgliiga klubis Färjestad BK.
Ta alustas jäähoki mängimist Rootsi klubis IF Troja-Ljungby, mille meeskonnas debüteeris ta hooajal 2010–11 Rootsi esiliigas.
Hooajal 2011–12 mängis ta North American Hockey League'i klubis Topeka RoadRunners. Aastatel 2012–2014 mängis ta põhiliselt Rootsi tugevuselt kolmandas liigas. Hooajal 2014–15 mängis ta Norra kõrgliiga klubis Storhamar Dragons ja hooajal 2015–16 Rootsi esiliiga klubis Mora IK.
Rootsi kõrgliigas debüteeris Johansson hooajal 2016–17 Djurgårdensis meeskonnas. Aastatel 2018–2020 mängis ta Färjestadis.
Hooajal 2020–21 mängis Johansson KHL-is HK Sotši ja HK Nižnekamski Neftehimiki ridades.
2021. aasta mais naasis ta Färjestadi.
Rootsi jäähokikoondise koosseisus on Johansson osalenud Euro Hockey Touril.
Ninaots (Hiiu maakond)
Ninaots on neem Hiiu maakonnas Ninametsa poolsaare tipus.
Neeme koordinaadid on.
Hillar Heinsalu
Hillar Heinsalu (14. märtsini 1936 Hillar Grossfürst; 2. juuli 1934 Lellapere – 5. oktoober 1991 Kohila) oli eesti karikaturist ja toimetaja.
Ta õppis Tartu Kujutava Kunsti Koolis maalimist ja Eesti Põllumajanduse Akadeemias põllumajanduse mehhaniseerimist.
Heinsalu hakkas karikatuure joonistama 1959. aastal. Töötas kunstilise toimetajana ajakirja Pikker toimetuses, hiljem oli vabakutseline karikaturist.
Hillar Heinsalu on maetud Kehtna kalmistule.
Gunilla Wolde
Barbro Gunilla Kristina Brorsson Wolde (15. juuli 1939 Göteborg – 15. aprill 2015) oli rootsi lastekirjanik ja illustraator.
Eesti keeles ilmunud:
Ott Ernesaks
Ott Ernesaks (12. oktoober 1938 Tallinn – 26. august 2009 Tallinn) oli eesti allveesporditreener.
Ta lõpetas aastal 1957 Tallinna 2. keskkooli. Ta õppis aastatel 1957–1960 TPedI kehakultuuri- ja muusikaosakonnas ning lõpetas 1965. aastal muusikapedagoogina Tallinna Riikliku Konservatooriumi.
Ta tuli Eesti NSV meistriks tuli ta purjetamises ja allveespordis, kuulus Eesti NSV allveespordikoondisesse aastatel 1963–1969, tegutsenud ka kohtuniku ja ühiskondliku aktivistina. Kuulus aastatel 1963–1995 Eesti NSV ja Eesti allveeliidu juhtkonda.
Ott Ernesaks maeti 5. septembril 2009 Metsakalmistule.
Isiklikku
Tema isa oli koorijuht ja helilooja Gustav Ernesaks. Tema äi oli 103-aastaseks elanud EELK Roosa Jakobi koguduse õpetaja Karl Karlson.
Jaanus Pöial
Jaanus Pöial (sündinud 6. aprillil 1959 Toris Pärnumaal) on eesti matemaatik ja arvutiteadlane.
Elulugu
Lõpetas 1977 Nõo Keskkooli, 1982 Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna, 1985 aspirantuuri Tartu Riiklikus Ülikoolis, tehnikakandidaat (1987, Küberneetika Instituut), väitekiri "Спецификции ФОРТ-программ и их применение в системах построения трансляторов". Oli 1985–1986 Tartu Riikliku Ülikooli rakendus­matemaatika labori teadur, 1986–1989 programmeerimise kateedri vanemõpetaja, 1989–1993 sama kateedri dotsent, 1993 loodud Arvutiteaduse instituudi esimene juhataja, 1993–2004 sama instituudi dotsent, 2001 instituudi juhataja. 2004–2017 Eesti Infotehnoloogia Kolledži juhtivõppejõud. 2017–... Tallinna Tehnikaülikooli IT Kolledži dotsent. Õpetanud programmeerimist ja programmeerimiskeeli, arvutikasutust, algoritme ja andmestruktuure, programmeerimist Javas, UNIXi-süsteeme, graafiliste kasutajaliideste disaini, programmianalüüsi; koostanud õppevahendeid. Aastatel 2011–2015 oli ta Viini Tehnikakõrgkooli külalisõppejõud.
Jaanus Pöial kuulus Eesti UNIXi Pruukijate Seltsi asutavasse toimkonda. Aastatel 2012–2018 Eesti Kõrghariduse Kvaliteediagentuuri hindamisnõukogu liige.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: arvutiteadus – programmeerimis­­keeled, translaatorid, programmide spetsifitseerimine, programmi­analüüs, matemaatilised poolrühmad. Forth Interest Groupi (USA) liige, EuroFORTH programmikomitee liige. 35 teadustrükist.
Ugar'ova
Ugar'ova (ka Ugareva; vene keeles Угарёво) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Pankjavitsa vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Seeritsä nulka.
Ahela levik
Ahela levik (propagation), on ahelreaktsioonis esinev elementaarreaktsioonide jada, mille tulemuseks on ikka ja jälle uute aktiivsete osakeste teke. Siin on kolm enamesinevat võimalust olenevalt lähteaine keemilisest olemusest:
Reaktsiooniahela tekitamiseks on vajalik eelnev reaktsiooni initsieerimise staadium, näiteks katalüsaatori või kiirguse toimel.
Polükondensatsiooni korral esineb ahela kasv astmelise liitumise mehhanismi järgi.
Maidla lastekodu
pisi|Maidla mõisa härrastemaja, kus 1950–2012 tegutses Maidla lastekodu Maidla lastekodu on Rapla maakonnas Rapla vallas Maidla külas asuv Eesti lastekodu (asenduskodu). Lastekodu juhib MTÜ Maidla Lastekodu Toetajate Ühendus.
Pakettkommutatsiooniga võrgu latentsusaeg
Pakettkommutatsiooniga võrgu latentsusaeg on aeg, mis kulub andmepaketi saatmiseks ühest võrgupunktist teise. Latentsusaeg koos ribalaiusega (ingl bandwidth) defineerivad võrgu kiirust ja võimsust.
Mõõtmiseks kasutatakse kas ühesuunalist või edasi-tagasi viivitusaega. Ühesuunaliseks latentsusajaks on paketi saatmise lähtepunktist ja selle kättesaamise sihtpunktis vaheline ajavahemik. Edasi-tagasi latentsusajaks on ühesuunaline latentsusaeg lähtepunktist sihtpunkti pluss ühesuunaline latentsusaeg sihtpunktist lähtepunkti. Enamasti mõõdetakse edasi-tagasi latentsusaega, mida saab mõõta ühest masinast.
Paljudel tarkvaraplatvormidel on olemas teenus ping, mille abil saab latentsusaega mõõta. Pingimisteenus ei teosta paketi töötlemist; paketi saamise korral see saadab kohe vastuspaketi tagasi. Pingimisteenuse abil ei saa teha täpseid mõõtmisi. Põhjuseks on ICMP protokolli kasutamine, mille eesmärgiks on süsteemi diagnoosimine ja kontroll.
Latentsusaja komponendid
Latentsusaeg koosneb järgmistest komponentidest:
Latentsusaeg Internet-kommunikatsiooniga mängudes
Internet-kommunikatsiooniga (ingl online) mängud on väga tundlikud latentsusaegale, eriti need mängud, mille tempo on kiire ja tegevusaeg on piiratud. Tihtipeale väikese latentsusajaga mängimine on autasustatud ja suurega karistatud.
Partner võrguarhitektuur
Online-mängude sünniajal oli kasutusel partner võrguarhitektuur (ingl peer-to-peer), mida tänapäevaselt kasutatakse harvasti. Põhjusteks on eksponentsiaalselt raske mängu deterministlikkuse tagamine, mängijate sünkroonimise vajadus ning ka see, et iga mängija käsud peaksid olema saadud enne järgmist käiku (mis tähendab, et iga mängija latentsusaeg on võrdne kõige suurima latentsusajaga mängijale).
Kliendi-serveri võrguarhitektuur
Kõige levinum online-mängude võrguarhitektuuriks on klient-server arhitektuur (ingl client-server), mille põhimõtteliselt ainus piirang on mängijate latentsusaeg. Klient-server arhitektuuri põhiprintsiip on see, et on olemas arvuti-server, kus jookseb tegelik mänguprotsess, mille kaudu mängijad (kliendid) saavad teineteisega suhelda. mängijate arvutites jooksevad klientmängud on tavaliselt graafilised representatsioonid sellest, mida toimub serveris. Latentsusaeg põhjustab seda, et iga mängija näeb oma mängu klientrakenduses teisi mängijaid n-ö minevikus.
Näiteks, kui mängija A vajutab aktiivse nuppu peale, mida server peab edastama teistele mängijatele, siis selle registreerimine serveril toimub peale mängija A ja serveri ühesuunalise latentsusaega. Server omakorda saadab selle informatsiooni edasi mängijale B, mis jõuab mängijani B peale serveri ja mängija B ühesuunalise latentsusaega. Online-mängude latentsusaega probleemi heaks näideks on situatsioon tulistamismängudes, kus mängija A just peidis ennast seina taga, ning mängija B tulistab ja tabab mängijat A enda kliendis (kus ta näeb, et mängija A ei ole veel seina taga peitnud). See probleem ei ole täielikult lahendatud ning seetõttu erinevate mängijate erinev latentsusaeg on peamine takistus ja puudus online-mängudes.
Gonzalo Jara
Gonzalo Alejandro Jara Reyes (sündinud 29. augustil 1985 Hualpénis) on Tšiili jalgpallur, kes mängib kaitsjana Argentina kõrgliiga klubis Estudiantes de La Plata ja Tšiili jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri 2003. aastal Tšiili klubis Huachipato. Karjääri jooksul on ta mänginud veel Tšiili kõrgliiga klubides Colo-Colo ja Universidad de Chile. Colo-Cologa tuli ta Tšiili meistriks kolm korda ja Universidad de Chilega ühe korra. Aastatel 2009–2014 mängis ta Inglismaa klubides West Bromwich Albion, Brighton & Hove Albion ja Nottingham Forest. Pärast seda mängis ta hooajal 2014–15 Saksamaa kõrgliiga klubis Mainz 05. Estudiantes de La Plataga liitus ta 2019. aastal.
Debüüdi Tšiili jalgpallikoondises tegi Jara 2006. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 19. juunil 2008 MM-i valikmängus Venezuela vastu. Tšiili koondisega on ta võitnud 2015. aasta Copa América ja 2016. aasta Copa América Centenario. Mõlemal turniiril valiti ta turniiri sümboolsesse koosseisu. Ta on kuulunud Tšiili koondisse veel ka 2010. ja 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, 2007., 2011. ja 2019. aasta Copa Américal ning 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril.
Pidriķis
Pidriķis (ka Pidriķi) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Burtnieki vallas.
Küla asub valla keskosas. Seal on Pidriķise bussipeatus.
Aastal 2007 oli külas 51 elanikku. Aastail 2009-2021 kuulus küla Burtnieki piirkonda.
Joakim Nygård
Johan Alvar Joakim Nygård (sündinud 8. jaanuaril 1993 Stockholmis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib ründajana Rootsi kõrgliiga klubis Färjestad BK.
Färjestadiga liitus ta 2011. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Rootsi kõrgliigas hooajal 2012–13. Hooajal 2013–14 jõudis ta Färjestadiga Rootsi meistrivõistlustel finaali, kus kaotati Skellefteåle. Hooajal 2018–19 tegi Nygård Rootsi kõrgliigas oma seni parima hooaja, kui lõi 21 väravat ja andis 14 väravasöötu.
2019. aasta mais sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Edmonton Oilers. Hooajal 2019–20 sai ta NHL-is 33 liigamänguga kirja kolm väravat ja kuus väravasöötu. Enne järgmise NHL-i algust mängis ta hooaja esimeses pooles laenul Färjestadis. Hooajal 2020–21 pääses ta Oilersi meeskonnas NHL-is väljakule üheksas mängus, kuid ei kogunud neis ühtegi resultatiivsuspunkti ning naasis 2021. aasta mais Färjestadi, kellega sõlmis kuueaastase lepingu.
Rootsi jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud Euro Hockey Touril.
Alajoki
Alajoki ehk Bolšije Pikki (ka Suuri-Pikki, Pikko, Peroja, vene Большие Пикки) on endine ingerisoome küla ajaloolises Tuutari kihelkonnas Kesk-Ingerimaal Peterburi linnast lõunas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb kunagine küla Leningradi oblasti Lomonossovi rajooni Villozi valda Krasnoje Selo linnast idas asuvas metsas.
Ludwig Senfl
Ludwig Senfl (sündinud u. 1486. aastal Baselis, suri 2. detsembri 1542 ja 10. augusti 1543 vahel) oli renessansiaegne Šveitsi päritolu helilooja, kes tegutses Saksamaal. Ta oli Heinrich Isaaci kuulsaim õpilane, samuti oli ta muusikadirektor Saksa-Rooma keiser Maximilian I õukonnas. Ta oli ka mõjukas tegelane Prantsuse-Flandria polüfoonilise stiili arengus Saksamaal.
Alajoki
1817. aastal oli külas (nimetatud kui Пико или Чернороречье) 5 talu.
Ludwig Senfl
Elu
Senfl elas 1488–1496 Zürichis. 1496 liitus ta Keiser Maximiliani Esimese Hofkapelle kooriga Augsburgis. Pärast üht väikest külastust 1504 tundub, et ta on kunagi elanud Šveitsis. Aastal 1497 ta järgneb Hofkapelle Viini ning 1500 ja 1504 ta ilmselt õppinud Viinis kolm aastat ja olnud kooripoiss, kelle hääl oli katki, sest osa tavalisest koolitus preestriks. Selle aja jooksul ta õppis Heinrich Isaac, olles oma matkija poolt 1509, ta on teada, et on kopeeritud palju vanem helilooja Choralis Constantinus, tohutu töö, mida ta oli hiljem täita pärast Iisaki surma. Pärast reisi Itaaliasse millalgi vahel 1508 ja 1510 Senfl tagasi Hofkapelle; keiser nimetas ta täita Isaac positsiooni kohus helilooja kui Isaac suri 1517. 1518 Senfl kadunud kokkujooks jaht õnnetuse ilmselt kahju puuetega teda kuni aasta. Kui keiser suri 1519, Senfl oli välja tööd, ja tema asjaolusid muuta, halvemaks: Charles V jättis enamik Maximilian muusikutega ning isegi keeldus maksmast Senfl aastane stipendium, mis oli lubanud teda korral keisri surmani. Järgnevatel aastatel reisis ta laialdaselt, peamiselt tööotsimise, kuid ta oli aktiivne ka kui helilooja. Ta on teadaolevalt osalenud toitumises usside 1521, ja kuigi ta ei ole kunagi ametlikult sai protestant, tema sümpaatia ilmselt olid koos Luther, ja ta oli hiljem uuris inkvisitsioon ja vabatahtlikult loobus preestriks. Senfl teostatud ulatuslik kirjavahetus nii luteri Duke Albrecht Preisimaa ning Martin Luther ise, alustades 1530. Lõpuks Senfl omandatud post Münchenis, koht, mis oli kõrge muusikaline standardid, tugev vajadus uut muusikat, ja mis oli suhteliselt tolerantne need, kellel on protestantlik kaastunnet, ta oli sinna jääma oma ülejäänud elu. Autor 1540 ta oli haige, otsustades tema kirjavahetus Duke Albrecht ja ta vist suri varakult 1543.
Alajoki
1831. aasta F. Schuberti koostatud Peterburi lähiümbruse kaardil on küla nimetatud kui Пори или Пикко ning selles oli 13 talu.
Sauniku oja
Sauniku oja on oja Valga maakonnas.
Alajoki
1838. aastal elas külas (nimetatud kui Пикко) 80 inimest, kellest 42 olid mehed ja 38 naised.
Sauniku oja
Oja on 21,9 km pikk, valgla pindala on 44,4 km². Oja suubub paremalt poolt Väiksesse Emajõkke.
Alajoki
1848. aastal elas külas (nimetatud kui Peroja) 95 ingerisoomlast-äyrämöist, kellest 49 olid mehed ja 46 naised.
1856. aastal oli külas (nimetatud kui Пикко) 19 talu 46 meeshingega.
1913. aastal oli külas (nimetatud kui Бол. Пиккo) 17 talu.
Küla hävis Teises maailmasõjas. Nüüdisajal on kunagisest külast alles üksnes üksikud hoonete vundamendid.
Saabastega kass
"Saabastega kass" (prantsuse keeles "Le Maître Chat, ou Le Chat Botté") on Prantsuse kunstmuinasjutt kassist, kes kasutab pettust ja trikitamist, et võita oma madalat päritolu ja vaesele peremehele võim, rikkus ja abielu printsessiga. Muinasjutu kirjutas 17. sajandi lõpul Charles Perrault (1628–1703), erruläinud ametnik ja Prantsuse Akadeemia liige. Esmakordselt ilmus lugu illustreeritud käsikirjas kaks aastat enne seda, kui Barbin avaldas selle 1697. aastal kogumikus "Histoires ou contes du temps passé", kus leidus kaheksa Perrault' muinasjuttu. Raamat sai kohe populaarseks ja on jäänud selleks tänini.
Perrault' muinaslugudel on olnud maailma kultuuriloole ulatuslik mõju. Algse kogumiku pealkiri oli "Histoires ou contes du temps passé, avec des moralités" alapealkirjaga "Les Contes de ma mère l'Oye" ("Möödunud aegade moraalilood", alapealkirjaga "Haneema jutud"). "Saabastega kass" on sajandite vältel inspireerinud heliloojaid, koreograafe, kirjanikke, filmiloojaid jpt. Näiteks esineb kass Tšaikovski balleti "Uinuv kaunitar" kolmandas vaatuses.
LIA
LIA või Lia võib tähendada järgmist:
Auri Jürna
pisi|Auri Jürna 14. aprillil 2014 [[Eesti Teatriliit|Eesti Teatriliidus raamatuesitlusel]] Auri Rebecca Jürna (sündinud 17.detsembril 1984 ) on eesti lavastaja.
Auri Jürna lõpetas 2006. aastal Tartu Ülikool eesti kirjanduse erialal, õppides kõrvalerialana teatriteadust. 2012. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli lavastaja erialal (25.lend). Aastatel 2014–2016 õppis ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia Lavakunstikoolis magistriõppes teatripedagoogikat ja psühholoogiat,
Aastatel 2005–2007 oli Auri Jürna raamatusarja "Värske Raamat" tegevjuht ja toimetaja, aastatel 2006–2007 ajakirja Värske Rõhk luuletoimetaja, 2007. aastal ajakirja Avenüü toimetaja ja autor. 2006. aastal töötas ta ka Vaal Galeriis assistendina.
2008. aastal oli Auri Jürna Eesti Kirjanike Liidu kirjanduslike kolmapäevade projektijuht.
2011. aastal oli ta Tallinna Toomklubis lavastaja-trupijuht. Aastatel 2012–2017 oli Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis õppejõud ja vabakutseline lavastaja. 2016. aastast on ta rahvusooperi Estonia lavastuse assistent.
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia ooperistuudios on ta lavastanud katkendeid ooperitest.
Ta on tegutsenud ka Giorgio Bongiovanni ("Salaabielu", EMTA ooperistuudio lavastus Estonia laval), Christian Römeri ("Black Rider", VAT Teatri lavastus Kultuurikatlas) ja Ain Mäeotsa ("Peko", Vanemuise teatri lavastus Värska laululaval) assistendi, VAT Teatri lavastuse "Tsaar Saltaan" dramaturg-kaaslavastaja ja näitlejana Hardi Volmeri filmis "Elavad pildid" ning Elmo Nüganeni lavastuses "Jumala Narride Vennaskond" Tallinna Linnateatri Põrgulaval.
Lisaks on ta töötanud harrastusteatrite näitejuhi ja teinud kaastööd ajakirjandusväljaannetele.
Isiklikku
Ta on Vello Jürna tütar.
Starohnativka
Starohnativka on küla Ukrainas Donetski oblastis Volnovahha rajoonis, 65,9 km kaugusel Donetskist lõunas.
Starohnativka kõrgus merepinnast on 99 meetrit.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 2100 inimest.
Starohnativka asutasid 1782. aastal grusiinidest ja valahhidest ümberasujad Kaffast, Bahtšisaraist, Qarasuvbazarist ja mujalt Krimmist. Asula varasem nimi oli Gnativka (Гнатівка).
1920. aastal võttis asula oma kontrolli alla Punaarmee.
Donbassi sõja ajal, 2014. aasta 6. oktoobril hukkus Starohnativka lähistel valitsusvägede ja valitsusvastaste relvajõudude kokkupõrkes üks Ukraina sõjaväelane, seitse sai haavata.
Angamuco
Angamuco on endisagne linn tänaväeva Mehhiko territooriumil, Michoacáni osariigis, umbes 10 km kaugusel Pátzcuaro järvest idas.
Lidaruuringute andmeil oli linna pindala 26 km². Õitsenguaegses linnas (u 1000–1350) oli umbes 40 000 hoonet.
Georg Friedrich Pöschmann
Georg Friedrich Pöschman oli kaupmehe poeg. Ta õppis Leipzigi Ülikoolis ja töötas Tartu Ülikoolis ajaloo, statistika ja geograafia professorina 1800–1812.
Elulugu
Georg Friedrich Pöschmann oli sakslane.
Lõpetas 1787 Naumburgi linnakooli, 1789 Leipzigi Ülikooli ''mag. phil.'' kraadiga. Töötas 1790–98 erinevatel ametikohtadel Saksamaal, tõlkis teaduskirjandust ning avaldas luulekogumiku. 1798–99 viibis Riias ja Moskvas. 1800–12 oli TÜ üldajaloo professor, 1803 ja 1809–10 ka filosoofiateaduskonna dekaan. TÜ taasavamisel 1802 esines ladinakeelse tervituskõnega. TÜ ainukese ajalooprofessorina luges nii üldajaloo kui ka Vene ajaloo üldkursusi ning erikursustena sissejuhatust ajalooteadusse ja riigiteadusse, samuti ajaloolise etnograafia kursust, õpetas ka ladina, saksa ja inglise keelt. Üliõpilaste eeskujuliku kasvatamise eest kinkis keiser Aleksander I talle briljantidega kaunistatud tubakakarbi. Õppetöö kõrval pidas arvukalt muid ameteid: oli TÜ raamatukogu esimese direktori abi-bibliotekaar, kellena etendas olulist osa raamatukogu komplekteerimisel praeguseni ajaloolist väärtust omava, kuulus 1803 TÜ koolikomisjoni esimesse koosseisu, oli TÜ Üldise Õpetajate (Pedagoogika) Instituudi direktor ning professor. Paljude ametite tõttu jäi teaduslik produktsioon tagasihoidlikuks, tähtsaim töö (1802) käsitleb Õhtumaa kultuuri mõju Venemaale.
Karl Radek
Karl Radek (sünnijärgne nimi Karol Sobelsohn; 31. oktoober 1885 Lemberg, Austria-Ungari – 19. mai 1939 Verhneuralsk, NSV Liit) oli Nõukogude Liidu poliitik ning rahvusvahelise sotsialistliku ja kommunistliku liikumise tegelane. Rahvuselt juut.
Elulugu
Karol Sobelsohn sündis Austria-Ungari keisririigi koosseisu kuulunud Lembergi (tänapäeva Lvivi) linnas õpetajate perekonnas, 5-aastaselt kaotas isa ning oli ema kasvatada. Alustas varakult poliitilist tegevus, mille tõttu heideti ta gümnaasiumist välja, kuid ta sooritas gümnaasiumieksamid 1902. aastal eksternina. Lõpetas ka Krakówi ülikooli ajalooteaduskonna ja õppis samuti Berni ja Leipzigi ülikoolides.
1902. aastal astus ta Poola Sotsialistlikku Parteisse, 1903. aastal Venemaa SDTP-sse, 1904. aastast Poola Kuningriigi ja Leedu Sotsiaaldemokraatialiikumisse.
1903–1917 tegi kaastööd mitmele Poola, Saksamaa, Venemaa ja Šveitsi kommunistlike ajakirjandusväljaandele. Võttis 1905. aasta revolutsioonist Poolas Varssavis.
Alates 1908. aastast osales Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei vasakpoolse tiiva tegevuses, kuni Rosa Luxemburgiga kujunenud võimuvõitluse tulemusena heideti SDP parteist välja.
Pärast Esimese maailmasõja algust tegutses Radek koos Venemaa sotsiaaldemokraatide vasakpoolse tiiva bolševikega, olles pärast 1917. aasta veebruarirevolutsiooni VSDTP Välismaa esinduse liige Stockholmis. Karl Radek organiseeris koos Jakob Ganetski / Jakob Fürstenbergiga välismaal väljaantavate bolševistlike propagandistlike ajakirjandusväljannete Pravda ja Vestnik Russkoi Revolutsi («Вестник Русской революции») toimetamist ja levitamist.
Radek oli vahendaja Saksamaa keisririigi Kindralstaabi poolt Šveitsis ja Euroopas emigratsioonis olevate bolševike vahel ning osales 1917. aasta kevadel nn plommitud vagunites aktiivsemate Venemaa keisrivõimu vastaste bolševike saatmisel läbi Saksamaa, Rootsi ja Soome Venemaale Petrogradi.
1917. aasta novembris, pärast bolševike riigipööret Petrogradis, määrati Radek nõukogude kõrgeima riigiorgani Ülevenemaalise Nõukogude Kesktäitevkomitee välissuhete osakonna juhatajaks.
Saksamaa revolutsiooni juhina 1918. aastal
Pärast 1918. aasta Novembrirevolutsiooni Saksamaal suunati Karl Radek VK(b)P KK ja Kominterni poolt illegaalselt Saksamaale, kus ta osales saksa kommunistide organiseerimisel ning kommunistliku ülestõusu ettevalmistamisel. Veebruaris 1919 Radek aga vahistati Saksamaa võimude poolt ning teda hoiti kinni Berliinis Moabiti vanglas. 1920. aasta jaanuaris vahetati K. Radek Nõukogude Venemaa võimude poolt välja Venemaal vahistatud ja nõukogude kirikuvastase poliitikale vastutegevuse eest surma mõistetud Venemaa Rooma-katoliku kiriku metropoliidi Eduard von der Roppi vastu.
K. Radek osales Nõukogude Venemaa ja Eesti vahel toimunud Eesti Vabadussõja lõpetanud Tartu rahulepingu sõlmimise läbirääkimistel.
1920. aastal valiti Radek Vladimir Lenini ettepanekul VK(b)P KK liikmeks, olles samaaegselt ka Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee sekretär ja Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee liige. 1922. aasta detsembris esindas Karl Radek Nõukogude Venemaad Haagis toimunud rahvusvahelisel kongressil, juhendas ka idamaade ja aasia kommunistide väljaõppega tegeleva Sun Yatseni nimelist Kommunistlikku ülikooli.
Saksamaa revolutsiooni juhina 1923. aastal
1923. aastal suunati Karl Radek VK(b)P KK ja Kominterni poolt uuesti ette valmistama revolutsiooni Saksamaal, kuid pärast riigipöördekatse ebaõnnestumist süüdistati selles parteijuhtkonna poolt Radekit ning ta arvati välja Kominterni Täitevkomiteest ja VK(b)P KK-st.
Langus ja asumisele saatmine
1923. aastal alanud Jossif Stalini ja Lev Trotski vahelises võimuvõitluses liidrirolli pärast Venemaa Kommunistlikus Parteis valis Radek Trotski toetamise ning Trotski poolt juhitava opositsiooni kaotuse järel 1927. aastal heideti ka Radek VK(b)P-st välja ja saadeti OGPU Kolleegiumi otsusega poolt neljaks aastaks administratiivasumisele Siberisse. Trotski ise saadeti asumisele Kesk-Aasiasse ning 1929. saadeti NSV Liidust välja.
Asumisel Siberis muutis Radek oma poliitilisi veendumusi ning asus avalikult toetama Jossif Stalini võimu ja juhtimist ning tegi sellekohaseid avaldusi ajakirjanduses, 1929. aasta mais lubati tal naasta asumiselt Moskvasse. Ehkki Radek lõi avalikult lahku Trotskist, saatis Türgis Konstantinoopolis viibiv Trotski talle läbi OGPU Pärsia residendi Jakov Blumkini kirja, mille eest aga Blumkin vahistati süüdistatuna trotskismis ning hukati, olles esimene bolševik, kes hukati trotskismisüüdistusega.
pisi|Karl Radek, 1923. aastal (Bundesarchiv) Radek aga, olles muutunud lõplikuks Stalini ainuvõimu pooldajaks, jätkas oma avalikku patukahetsust ning avaldas 1929. aasta suvel koos endiste Trotski toetajate Jevgeni Preobraženski (endine VK(b)P KK sekretär) ja Ivars Smilgaga (endine VK(b)P KK liige). Patukahetsuse ja trotskismi osava ning avaliku hukkamõistu tulemusena taastati 1930. aastal VKP liikmesus. Pärast KP liikmeseisundi taastamist jätkas Radek osava kirjamehena kirjandusteoste loomist ning koostas hinnatud ülevaateid rahvusvahelisest poliitilisest olukorrast ning kommunistlikust liikumisest, maailma mastaabis ning revolutsioonidest Saksamaal, kuid vastavuses Stalini poolt määratud partei põhiliini põhimõtetele ning rõhutades Jossif Stalini juhtivat osa maailmarevolutsioonis ja 1917. aasta revolutsioonides.
1936. aastal alanud Stalini poliitiliste vastaste suhtes alanud poliitiliste protsesside alguses, kui nn Nõukogudevastase trotskistlik-zinovjevliku keskuse süüasjas mõisteti süüdi endised Kominterni ja VKP KK juhid Georgi Zinovjev ja Lev Kamenev, avaldas 21. augustil juhtivas kommunistlikus ajalehes Izvestija artikli, milles õigustas süüdimõistmist ning nõudis nende mahalaskmist.
Karl Radek vahistati 16. septembril 1936 ning teda süüdistati osalemises "Paralleelses nõukogudevastases trotskistliku keskuse" tegevuses, mille eesmärk oli kukutada nõukogude valitsus. 1937. aasta alguses toimunud 17 kohtualusega kohtuistungil tunnistas Radek ennast süüdi kõigis süüdistuses ning süüdistas ka kõiki teisi kaaskohtualuseid, mille eest talle mõisteti mitte surmanuhtlus nagu enamusele (13) kohtualustele, vaid 10 aastat vanglat, mida ta kandis Verhneuralski poliitisolaatoris.
Surm
Vaatamata enda rõõnamisele kohtus püüdis Radek kinnipidamiskohas kaasvangidele selgitada oma süüdimõistmise asjaolusid. Tema kinnipidamiskohas viibimise ja käitumise kohta koostati poliitisolaatori operatiiv-tšeksitliku jaoskonna poolt pidevalt ülevaateid, mis suunati läbi Moskvas asuva NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse 2. salajas-poliitilise osakonna, tutvumiseks Jossif Stalinile. 1939. aasta mais, eeldatavalt Stalini korraldusel, anti 19. mail läbi Beria-Kobulov edasi korraldus, mille alusel viis 2. osakonna operatiivtöötaja Pjotr Kubatkin läbi Radeki likvideerimise operatsiooni. Tasuks operatsiooni eduka läbiviimise eest määrati Kubatkin, kes oli senini olnud lihtne 2. osakonna töötaja – NSV Liidu SARKi Moskva oblastivalitsuse ülemaks.
Radek tapeti teisel katsel kinnipidamiskambris, kasutades selleks Kubatkini poolt samasse vanglasse toodud ametialaste kuritegude eest süüdi mõistetud SARKi Tšetšeeni-Inguši ANSV Siseasjade Valitsuse endist töötajat. Kaks päeva hiljem tapeti ka Grigori Sokolnikov, kelle tapmise organiseerija Šarok edutati Kasahstani NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi rahvakomissari asetäitjaks.
Karl Radek rehabiliteeriti 1988. aastal NSV Liidu Ülemkohtu pleenumil, kus tunnistati kehtetuks Karl Radeki, Grigori Sokolnikovi ja Juri Pjatakovi suhtes esitatud süüdistused nn paralleelses nõukogudevastases trotskistlikus keskuses osalemise kohta ning ka süüdistused spionaažis, terrorismis ja diversioonitegevuses.
Arnold Hasselblatt (farmakoloog)
Arnold Hasselblatt (sündinud 20. juunil 1929 Tallinnas) on baltisaksa päritolu Saksa farmakoloog.
Hasselblatt on suhkurtõve uuringute pioneere Saksamaal.
Hasselblatti algatusel sõlmiti koostööleping Tartu Ülikooli ja Göttingeni ülikooli vahel. 1996. aastal sai ta Tartu Ülikooli audoktoriks.
Isiklikku
Tema isa Meinhard Eduard Nathanael Hasselblatt (1888–1966) oli keemik, onu Werner Hasselblatt oli Eesti poliitik, vanaisa Arnold Hasselblatt oli Eesti ajakirjanik ja ajaloolane, vanavanaisa Carl Jacob Eduard Hasselblatt oli Kambja koguduse õpetaja.
Polariseeritud relee
Polariseeritud relee on elektromehaaniline relee, mille ankur paikneb püsimagneti pooluste magnetväljas. Seetõttu sõltub ankru liikumise suund ja vastavalt kontaktide olek (avatud/suletud) relee mähist läbiva voolu suunast ehk sisendpinge polaarsusest. Niisugune relee on palju tundlikum kui tavaline, nn neutraalrelee (selle relee rakendumine ei sõltu mähist läbiva voolu suunast).
Rõuge tüüpi keraamika
Rõuge tüüpi keraamika pärineb Kagu-Eestist ja sellega piirnevatelt aladelt eelviikingi- ja viikingiajast. Samal ajal levis Lääne- ja Põhja-Eestis nn Iru tüüpi keraamika. Kindlalt ei saa väita, kuidas Rõuge tüüpi keraamika kujunes, kuna varasemat rahvasterännuaegset keraamikat pole sügavuti uuritud. Valter Lang on oletanud, et Rõuge tüüpi peenkeraamika aluseks oli Põhja-Läti ja Kagu-Eesti 3.-4. sajandi keraamika. 11. sajandi teisel veerandil hakati Ida-Eestis valmistama slaavipäraseid potikedral valmistatud nõusid.
Jagunemine
Rõuge tüüpi keraamika jaguneb peen- ja jämekeraamikaks.
Rõuge tüüpi peenkeraamika
Rõuge tüüpi peenkeraamikas on tegemist madalate kumera põhjaga kausside või lameda põhjaga pottidega, mõlemaid iseloomustab nivendiline kuju ja püstine võrik. Peenkeraamilised kausid võivad olla võrdlemisi suured, läbimõõt võib olla üle 30 sentimeetri. Rõuge tüüpi peenkeraamilised nõud on enamasti hea põletusega, mustad, silutud ja poleeritud. Leidub nii kaunistamata kui kaunistatud peenkeraamika nõusid, dekoratsioonidena kasutati väikeseid ümaraid lohke ja täkkeid, mis moodustavad rea; kolmnurkadest ja nelinurkadest mustreid; reas paiknevaid ringe. Dekoratsioonid paiknesid nõu ülaosas. Väike osa peenkeraamikast on kaunistatud sirgete joonte või lainetega, harva kasutati nöörivajutust, vähe leidub ka siksak- või võreornamenti. Rõuge tüüpi peenkeraamika oli Kagu-Eestis kasutusel 11. sajandi esimese pooleni.
Ivdel
Ivdel (vene keeles Ивдель, mansi keeles Сапсаус) on linn Venemaal Sverdlovski oblasti põhjaosas, Ivdeli linnaringkonna keskus. Linn asub Ivdeli jõe ääres 535 km kaugusel Jekaterinburgist.
Linna lähedal asus 1589 asutatud Lozvinski gorodok, esimene venelaste asundus Uuralitest ida pool. Ivdeli on mainitud 1831. aastal Nikito-Ivdeli külana. 1937 rajati asula juurde nõukogude sunnitöölaager Ivdellag. Linnaõigused sai 1943. aastal.
Kiirtee
Kiirteel on enamasti ka valgustus: kas kahte sõidusuunda eraldaval kitsal haljasalal või ühe sõidusuuna serval. Mõnikord on need mõlemad, aga enamasti mitte.
Kiirteel liiklemise reeglid
Kiirteel kehtivad liiklemiseks erireeglid. Kiirteel liiklemise põhireeglite hulka kuulub kohustus hoida tee sisemine sõidurada vaba kiiremate liiklejate jaoks: see tähendab, et alaliselt on keelatud sõita kiirtee sisemisel (vasakpoolseeimal) sõidurajal, kui parempoolne rada on vaba. Kiirema sõiduki lähenemisel tuleb reastuda parempoolsele sõidurajale (sama kohustus kehtib ka kõigil neljarajalistel asulavälistel teedel, mis ei ole kiirteed). Kiirteel ei tohi liigelda jalakäijad, samuti ei tohi seal liigelda loomaga, jalgrattaga, mopeediga või niisuguse sõidukiga, mille valmistajakiirus on alla 40 kilomeetri tunnis; peatuda või parkida väljaspool selleks määratud ala; sõita kaugemal teisest sõidurajast C-kategooria mootorsõidukiga ning üle seitsme meetri pikkuse autorongiga; pöörata tagasi, sõita eraldusribale ja eraldusriba katkestuskohale ning tagurdada .pisi|Kiirtee Saksamaal, Augsburgi külje all 2019. aasta suvel
Ohutus
Vaatamata kiirteedel sõitvate autode suurele kiirusele on kiirteed üheks ohutumaks teeliigiks. Saksamaal, kus kiirteedel puuduvad kiiruspiirangud ning seal sõitvate sõidukite kiirus sageli suurem kui 200 kilomeetrit tunnis, hukkub kiirteedel kaks korda vähem inimesi kui linnaliikluses ning kolm korda vähem kui tavalistel maanteedel sama läbisõidu korral. Ka teiste Euroopa riikide kiirteedel on märkimisväärselt vähem hukkunutega liiklusõnnetusi kui mistahes muudel teedel.
Kiirteede rajamine Eestisse
Seni puuduvad Eestis teed, mis oleks tähistatud kiirteemärkidega. Alates Eesti iseseisvuse taastamisest on olnud kõne all Tallinna–Tartu kiirtee ehitamine. Samuti on arutletud Tallinna–Pärnu–Ikla (Via Baltica) kiirtee ehitamise üle. Samas on Eestis olemas kiirteelaadsed teelõigud, kus on eraldi suunavöönditega sõidurajad ning puuduvad samatasandilised ristumised. Selliseks teeks Eestis on näiteks Tallinna–Tartu maantee neljarajaline teelõik. Samas on sellel teel lubatud sõidukiirus oluliselt väiksem kui teiste riikide sarnastel teedel (poolkiirteedel või kiirteedel).
Kristjan Jurnas
pisi|386x386px|Sadama villa (Sadama 13) Kristjan Jurnas (28. märts 1894 Pärnumaa, Sauga vald – 24. märts 1943 Kirov) oli Pärnu reeder ja Sadama villa tellija.
Haridus
Kristjan Jurnas sündis 1894. aastal 28. märtsil Pärnumaal Sauga vallas ja käis kaks aastat Papsaare külakoolis, kuid pärast isaga tülliminekut lahkus nii koolist kui ka põgenes kodust ning alustas 13-aastaselt iseseisvat elu.
Töökäik
Kristjan Jurnas tegeles paljude valdkondadega hoolimata sellest, et kooliharidust oli tal ainult kahe aasta jagu. Ta tegeles laevaehituse ja relvakaubandusega, talle kuulusid purje- ja aurulaevad ning ta seilas ookeanil, viimane andis talle ka hüüdnime Pärnu Jõnn. Kristjan Jurnas teenis elatist kaupade ja metsamaterjali transportimisega Eestist välismaale, lisaks arenenumatest riikidest odavalt laevade ostmise ja Eestis kallimalt müümisega.
Isiklikku
1934. aastal naasis Pärnumaalt pärit Kristjan Jurnas purjelaeval Ameerikast Pärnusse. Samal aastal abiellus Jurnas Häädemeestelt pärit Lydia Tomsoniga ja peagi sündisid pojad Viktor Jurnas, Albert Jurnas ja Otto Jurnas. Suureneva pere jaoks tellis Kristjan Jurnas 1936. aastal majaehituse aadressile Sadama 13. 1937. aastal sai hoone valmis ja pere kolis sisse. Tänapäeval on see külalistemaja Sadama Villa.
1939. aastal pärast Teise maailmasõja algust emigreerus Jurnas perega sõja eest Kopenhaagenisse. 1940. aastal okupeerisid Saksa väed Taani ning Jurnased naasid üsna pea Pärnusse. 1941. aastal küüditati kogu pere Siberisse, kus Jurnas suri samal aastal ja kaks poega hiljem Venemaal lastekodus. Jurnase naine ja vanim poeg tulid hiljem Eestisse tagasi.
Lii (täpsustus)
LII või Lii võib tähendada järgmist:
Alvar Olm
Alvar Olm (1. aprill 1932 Are vald, Pärnu-Jaagupi kihelkond, Pärnumaa – 11. august 1990 Tallinn) oli eesti põllumajandustehnikateadlane.
Elulugu
Õppis 1945–1949 Pärnu 1. Keskkoolis.
küüditati 1949 koos vanematega Novosibirski oblastisse. Töötas 1949–1950 ja 1952–1957 seal traktoristina. Lõpetas seal 1952 Masljanino keskkooli. Pöördus 1957 tagasi Eestisse.
Lõpetas 1960 kaugõppe teel Novosibirski Põllumajanduse Instituudi põllumajanduse mehhaniseerimise insenerina ning samuti kaugõppe teel 1966 TRÜ arvutusmatemaatikuna. Tehnikakandidaat (1971, Eesti TA), väitekiri "Некоторые методы декомпозиции для решения многомерных задач управления".
Oli 1957–1958 Tõlla sovhoosi töökoja juhataja, 1958–1962 Lanksaare sovhoosi peainsener, 1962–9190 EMMI noorem- ja vanemteadur.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: mitmekriteeriumilised majandusmatemaatilised mudelid, traktori- ja masinapargi koosseisu optimeerimine, mehhanisaatorite vajaduse selgitamine, väetiste jaotamise algoritmide koostamine. Osales majandusmatemaatiliste meetodite ja elektronarvutite kasutamisel põhineva ülesannete kompleksi loomises ja rakendamises Eesti põllumajanduses.
Teoseid
70 teadustrükist.
Isiklikku
Alvar Olm oli talupidaja poeg ja Tiiu Olmi abikaasa.
Sääreots (Lääne-Saare vald)
Sääreots on neem Saare maakonnas lääneosas Vahase saarel.
Neeme koordinaadid on.
Alma Kurtna
Alma Kurtna (aastani 1942 Alma Hablitz; 1. aprill 1906 Peterburi – 12. juuli 1984 Tartu) oli eesti laulja (sopran) ja muusikapedagoog.
Ta lõpetas aastal 1925 Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumi ja aastal 1931 cum laude Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna. Aastal 1935 lõpetas ta Budapesti Liszti nimelise Muusikaakadeemia ooperiklassi. Täiendas end aastatel 1935–1936 Budapestis ja Viinis, laulis aastatel 1936–1937 Berliini Riigiooperis.
Oli aastatel 1937–1938 Tallinnas laulupedagoog Ficki juures diktsiooniõpetaja ja esines Eestis kontsertlauljana. Peale selle täiendas end (Eesti Vabariigi stipendiaadina) 1939–1941 Itaalias, töötas Academia Nazionale di Santa Cecilia's laulupedagoogina, aastatel 1941–1942 oli Rooma Raadio kammerlaulija. Aastatel 1942–1944 oli ta Roomas vangis, vahetati aastal 1944 Nõukogude Liidus vangis olnud itaallase vastu, elas aastani 1945 Moskvas.
Töötas aastatel 1945–1980 Tartu Muusikakoolis laulu- ja itaalia keele õpetajana, oli aastatel 1957–1979 ka Vanemuise teatri hääleseadja ja pedagoog. Ta pälvis tunnustust kui isikupärase musitseerimise kujundaja. Õpilasi: Silvia Urb, Helju Koppa, Leida Jürgens, Illart Orav, Voldemar Kuslap, Mare Jõgeva, Kaie Konrad, Silvia Vestmann, Nadia Kurem.
Isiklikku
Ta oli abielus Aleksander Kurtnaga, abielust sündis tütar.
Leelo Olm
Leelo Olm (sündinud Leelo Raudsepp; sündinud 28. mail 1944 Viljandis) on eesti keemiainsener ja tselluloositehnoloogia eriteadlane.
Elulugu
Oli 1962–1964 Tallinna Tselluloosi- ja Paberikombinaadi laborant, 1967–1968 insener, 1969 TPI orgaanilise keemia kateedri teadur.
Asus 1970 Rootsi, oli 1971 Asea Atomi (Västerås) ja 1971–1972 Sandviken Coromantis insener, 1972–1979 Rootsi Puidumassi ja Paberi Uurimise Instituudi (SPPRI) teadur.
1979–1980 Austraalias CSIRO keemilise tehnoloogia osakonna ja 1982–1983 Sydney Ülikooli toiduainete tehnoloogia kateedri teadur.
Aastast 1983 oli ta taas Rootsis SPPRI vanemteadur.
Teoseid
Üle 25 teadustrükise, kahe patendi (1 rahvusvaheline) kaasautor.
SuperDraco
pisi|Kaks SuperDraco rakettmootorit SpaceX-i peakorteris [[Hawthorne'is]] SuperDraco on vedelkütust kasutav rakettmootor, mida arendab ja toodab SpaceX.