cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1900. aasta suveolümpiamängud
Mängude läbiviimine
Paljud Prantsuse spordiametnikud ei sallinud Pierre de Coubertini tema rahvusvahelise vaatekoha pärast, sest nad nägid selles soovi importida Inglismaa pedagoogilisi ideid. Seetõttu oleksid 1900. aasta mängud peaaegu ära jäänud ning nad olid halvasti korraldatud. Asi hakkas liikuma alles siis, kui Coubertin lahkus Prantsuse Spordiseltside Liidust (USFSA). Siis otsustas liit korraldada olümpiamängud osana maailmanäitusest, mis Pariisis samal aastal aset leidis, ning mängud võistlesid külastajate pärast muu ekspositsiooniga, jäädes peaaegu märkamatuks. Näiteks vehklemisvõistlused korraldati omamoodi kõrvaletendusena näituse terariistade sektsioonis. Näituse korraldajad hajutasid võistlused viiele kuule ning jätsid varju asjaolu, et tegemist on olümpiamängude osadega (peale olümpiamängude korraldati näituse raames muidki spordivõistlusi), nii et paljud võistlejad ei saanudki kunagi teada, et nad osalesid olümpiamängudel, teised aga arvasid, et käisid olümpiamängudel, kuigi see tegelikult nii ei olnud. Näiteks Margaret Abbott (USA) võttis nalja pärast osa üheksa auguga golfiturniirist ja võitis selle, kuid ei saanudki kunagi teada, et ta on olümpiavõitja.
Tegemist oli kõige halvemini korraldatud mängudega olümpiamängude ajaloos ja Coubertin ütles hiljem, et on ime, et olümpiamängud need mängud üldse üle elasid. Neid mänge on nimetatud ka kõige organiseeritumaks kaoseks.
Võistluspaigad
Mitteametlik avatseremoonia ning jalgpallispordi-, kriketi-, ragbi-, jalgpalli- ja võimlemisvõistlused toimusid staadioniks ümberehitatud Vincennesi velodroomil.
Kergejõustrikuvõistlused peeti halvas seisukorras Racing Club de France'i spordiväljakul Boulogne'i metsas. Selle 500-meetrine rada oli rohuga kaetud, rajakatet ega süvendeid ei olnud. Pealtvaatajate vaatevälja varjasid puud. Odad, vasarad ja kettad visati puudesse.
Ujumine, vettehüpped, veepall ja sõudmine toimusid Seine'i harujõel d'Asnieres'is.
Mängudest osavõtt
Pariisi olümpiast võttis ROK-i andmetel (andmeid on mitu korda korrigeeritud) osa 26 rahvuskoondist ja 1225 (1206 meest ja 22 naist) sportlast. Toimus 95 võistlust 20 spordialal. Võrreldes esimeste, 1896. aasta suveolümpiamängudega oli osalevaid riike poole rohkem, sportlasi neli korda rohkem ning ka tulemused olid paremad.
Esimest korda võtsid mängudest osa ka naised (tennises toimusid võistlused naisüksikmängus ja segapaarismängus, golfis toimusid eraldi võistlused naistele, kroketis võistlesid mehed ja naised koos. Esimene naisolümpiavõitja oli Charlotte Cooper (tennise naisüksik- ja segapaarismängus). Esimesed naisvõistlejad olid proua Brohy ja preili Ohnier Prantsusmaalt kroketis. Ka purjetamisest võttis osa naisvõistleja krahvinna Helen de Pourtales, kes tuli Šveitsi võistkonna koosseisus 1,0–2,0 tonni klassis olümpiavõitjaks. Naiste osavõtt oli vastuolus Pierre de Coubertini veendumustega.
Tennises, jalgpallis, polos, sõudmises ja köieveos võisid eri riikide sportlased võistelda samas meeskonnas.
Kõik kergejõustiku olümpiarekordid purustati. 23 kergejõustikualast võitsid ameeriklased 17.
Alvin Kraenzlein võitis kolme päeva sees 60 meetri jooksu, 110 ja 200 meetri tõkkejooksu ning kaugushüppe. Neli kuldmedalit kergejõustikus on seni ületamatu saavutus. Tema konkurent Meyer Prinstein, kes pühapäeval toimunud finaalvõistlusest loobus, pidas temaga pärast võistlust maha rusikavõitluse. Ka paljud teised USA sportlased keeldusid pühapäeval võistlemast, sealhulgas mõlemad 1500 meetri jooksus osalejad ja ratsutamise (Prix des Nations) võistkond. Järgmisel päeval võitis Prinstein kolmikhüppe, edestades poole meetriga 1896. aasta suveolümpiamängudel olümpiamängude ajaloo esimese kuldmedali saanud James Connollyt.
Konrad Stäheli (Šveits) võitis laskmises 3 esikohta ja 1 kolmanda koha.
Maratonirada muudeti viimasel minutil. Liidripositsioonil olnud ameeriklane sai autolt löögi.
Üks ragbimatš Prantsusmaa ja Saksamaa vahel läks nii ägedaks, et politsei pidi sekkuma.
Esimest korda olid olümpiamängude kavas kriket, kroket, elusate tuvide laskmine, takistusujumine (need võeti hiljem kavast välja), golf, ragbi ja jalgpall. Kavast olid välja jäetud maadlus ja tõstmine ning võimlemises oli ainult üldvõistlus ilma eraldi aladeta.
Autasud
Kuldmedaleid ei antud. Esikoha eest sai hõbemedali ja teise koha eest pronksmedali. Teistel andmetel ei antud üldse medaleid, vaid jagati mälestusesemeid (vaagnaid, vihmavarje, mappe), mida enamasti keelduti vastu võtmast. Mõned sportlased said medalid kätte 1912. aasta suveolümpiamängude ajal.
Medaliarvestus
Kuldmedaleid sai kõige rohkem Prantsusmaa (26), teiseks tuli USA (20) ja kolmandaks Suurbritannia (17).
Ants Oidermaa
Ants Oidermaa (enne nime eestistamist Hans Oidermann) (2. detsember 1891 Sauga vald, Pärnumaa – mõistetud surma 2. juulil 1941 Tallinnas) oli Eesti poliitik.
Õppis Peterburi ülikooli filosoofiateaduskonnas (1912–1914),
1914. astus vabatahtlikult armeesse ning lõpetas sõjakooli ja sai ohvitseriauastme, sõdis esimeses maailmasõjas ja Venemaa kodusõjas Punaarmee vastu.
1920. aastal pärast Venemaa kodusõja lõppu tuli Eestisse tagasi, aastail 1922–1927 töötas diplomaadina (1926–1927 oli esindaja Leedus).
esimees, aastail 1927–1935, ajalehe Kaja peatoimetaja 1931–1934.
Isamaaliidu keskjuhatuse liige aastail 1935–1940, Riikliku Propaganda Talituse juht aastail 1935–1937, ajalehe Uus Eesti peatoimetaja aastail 1937–1939, minister (Riikliku Propaganda Talituse ja Informatsiooni Keskuse juhataja) aastail 1939–1940 Kaarel Eenpalu teises valitsuses ja Jüri Uluotsa valitsuses.
Arreteeriti detsembris 1940 Aegviidus, kus varjas ennast Nõukogude okupatsioonivõimude eest.
Oidermaa käis 1937. aastal Eesti delegatsiooni liikmena tutvumas saksa kunsti ja saavutustega Königsbergis, Münchenis, Nürnbergis, Frankfurdis, Düsseldorfis, Oldenburgis, Hamburgis ja Berliinis. Münchenis külastas ta degenereerunud kunsti kujutavat näitust. Oidermaa on näituse kohta öelnud järgmist: "Sellel näitusel olid välja pandud mitmesuguste äärmuslike kunstivoolude esindajate teosed, mis teatavasti mõni aeg tagasi mõnel pool kaunis moes olid. Selle näitusega taheti näidata, missugune kunst mitte ei pea olema. Näitus oli päris mõjuv. Siia oli tõesti palju hirmsaid lõustasid kokku kogutud. Eriti silma torkasid igasugused Aadama ja Eeva paradiisi pildid, siis Jeesuse ristilt mahavõtmine, kus igalpool oli palju iseloomulikke juudi nägusid. Oli palju lausa tooreid, inetuid, jõhkraid pilte, mis tekitasid vastikust." Lisaks külastas ta ametlikult soositud kunsti kujutavat näitust, mida iseloomustas järgmiselt: "Oli palju tööinimeste, meeste ja naiste portreid, tööd, maastikke ja loomi kujutavaid pilte. Üldine mulje jäi siiski, et selle näituse tase peale üksikute erandite on võrdlemisi keskmine."
11. septembril oli Eesti delegatsioon jõudnud Nürnbergi, kus toimus parasjagu12 000 Hitlerjugendi vannutamise tseremoonia. Seal nägi Oidermaa Adolf Hitlerit, keda ta iseloomustas järgmiselt: "Käitub hulkade ees vabalt, pingetult, ilma poosita, enesekindlalt. Hääl – kandev bariton, isikupärase sügava tämbriga. Žestikulatsioon – napp. Pea- ja käeliigutused üksikutes tähtsamates kohtades allakriipsutustena. Kõnetempo pikaldane, selge hääldamisega. Lauseehitus ja ainestik lihtne, nii et läbilõike-inimene vaevata võib kõne arenemist jälgida ja kaasa elada. Improviseerib kõne keskel kergelt ja osavasti." Eesti delegatsiooni leidis kokkuvõttes, et rahvussotsialistlik liikumine sobib Saksa rahva iseloomu ja maitsete põhilistele omaduste ning Saksa olustikuga.
Mesoliitikum
Mesoliitikum ehk keskmine kiviaeg on paleoliitikumi ja neoliitikumi vaheline üleminekuaeg, muinasaja teine suur periood.
Mesoliitikum lõppes põlluharimise algusega ühes või teises piirkonnas. Mõnes piirkonnas oli pleistotseeni lõpus põlluharimine juba alanud, nii et mesoliitikumist ei saagi rääkida.
Mesoliitikum on seega ajavahemik pärast pleistotseeni lõppu ning enne tüüpilisi neoliitilisi kultuure.
Mõnel maal peetakse neoliitikumi alguseks keraamika ilmumist.
Mesoliitikumi ajal taandus viimase jääaja jää ning kliima soojenes. Jääaegsed tundrad asendusid metsadega. Soojalembeste liikide järkjärgulise sisserände tulemusel sai boreaalsest männi-kase-segametsast algul sarapuumets ja lõpuks atlantiline tammesegamets. Asustuspiir nihkus põhja poole. Põhjapoolsetel aladel asustus mesoliitikumis alles tekkis.
Töö- ja tarberiistu valmistati kivist (tulekivi ja kvarts), sarvest, puust, nahast ja luust.
Mesoliitikumile on iseloomulikud kivitööriistade kõrge kultuur. Nende vorm oli põhijoontes samasugune nagu praegustel tööriistadel. Tüüpilised on väikesed tulekivist riistad (mikroliidid, mida kasutati keerukamate tööriistade (näiteks saagide) osadena. Eristatakse väga väikestest teradest (mikroteradest) mikroliite ja geomeetrilisi mikroliite, mida valmistati suuremate terade sihiliku katkimurdmise ning järgneva retušeerimise teel. Põhja-Euroopas kasutati puidu töötlemiseks varrega kirveid. Mesoliitikumisisene kronoloogia põhinebki eeskätt nende tööriistaliikide sagedusvahekordadel.
Esimesed püsivad suurasulad olid tekkinud paleoliitikumis. Mesoliitikumis paiksus suurenes. Hulkumisraadiuse vähenemisest annab tunnistust muuhulgas tulekivitooraine koostis. Mesoliitikumi inimrühmad kasutasid hooaja vältel mitut asulakohta, kuid samu kohti aastate vältel. Põhjuseks oli eriti koriluse objektide (puuvilja jne) parem kättesaadavus, paremad väikeloomapüügi tehnikad ja kalapüügi areng.
Mesoliitikumist pärinevad esimesed märgid metsade hävimisest inimtegevuse tulemusena, kuigi massiliseks muutus see alles neoliitikumis, kui põllumaad oli juurde vaja.
Mõned uurijad paigutavad mesoliitikumi paleoliitikumi koosseisu.
Mesoliitikumi leide on vähe ja nad ei paikne lähestikku. Enamik leide pärineb suurtest jäätmehunnikutest.
Kunstiajaloos käsitletakse mesoliitikumi enamasti koos neoliitikumiga.
Eesti
6.–5. aastatuhandel eKr muutus ilmastik niiskemaks, jäädes seejuures soojaks. Talved olid pehmed ja vegetatsiooniperiood pikenes. Algas taimedele väga soodne kasvuperiood. Kõikjal vähegi sobivatel aladel kasvasid lopsakad metsad. Üha enam levisid laialehelised puuliigid, eriti jalakas, pärn ja tamm. On arvatud, et lehtpuud ületasid oma hulgalt okaspuid kolmekordselt. Metsades elutses rikkalik loomastik.
Samal ajal tekkis Läänemere nõos olnud veekogul jälle ühendus ookeaniga. Vesi alanes ja muutus soolasemaks. Seda Läänemere staadiumi nimetatakse Litoriinamereks.
Ramón Margalef
Margalef oli maailmakuulus vee ökosüsteemide uurija. Üks põhilisi Hispaania ökoloogia rajajaid.
Eduard Riisna
Eduard Riisna (kuni 15. oktoobrini 1938 Eduard Riismann ; 6. märts 1898 Juuru vald, Harjumaa – 2. november 1990 Toronto) oli Eesti poliitik, I Riigivolikogu liige.
Ta õppis Westholmi Gümnaasiumis ja Tallinna Õhtugümnaasiumis ning lõpetas 1925. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Osales vabadussõjas. Akadeemiliselt kuulus ta EÜS-i Ühendus.
Riisna valiti 1936. aastal uut põhiseadust välja töötavasse Rahvuskogusse ning 1938. aastal valiti ta 10. valimisringkonnast I Riigivolikogusse. Paguluses jätkas ta Riigivolikogu liikmena tegevust Riigivolikogu ja Riiginõukogu liikmete Põhja-Ameerika rühma kirjatoimetajana. Ta oli ka 1939. aastal valitud Tallinna linnavolinik. Poliitiliselt kuulus Uuendusliitu, Konstantin Päts'i Riigivanemaks Valimist Korraldavasse Komiteesse ja Põhiseaduse Elluviimise Rahvarindesse.
Ta oli Tööühingute Liidu esimees ja ka üks ühingu Radikaal asutajaid.
Põgenes 1944. aasta sügisel perega Rootsi ja 1951. aastal emigreerus perekonnaga Kanadasse Torontosse. Seal tegutses pikka aega Balti Liidu ja Eesti Liit Kanadas esimehena. Samuti oli Riisna Toronto Eesti Ühispanga asutajaliige ning üks RVN-i loojatest.
Tema palvel kanti Riisna nr. 378 all perekonnanimede kaitseregistrisse.
Isiklikku
Tema abikaasa oli tõlk, ühiskonnategelane ja valitsuse erinõuandja immigrantide küsimustes Olga Riisna (abiellusid 1933. aastal). Neil on kaks tütart, Aime (sündinud 1935) ja Ene (sündinud 1938).
546 eKr
Aasta 546 eKr enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCVIII (208.) aasta ab urbe condita.
Ealingi linnaosa
Ealing on Londoni linnaosa.
Luukererannik
Suure osa alast hõlmab Luukereranniku rahvuspark (inglise Skeleton Coast Park).
17 eKr
Aasta 17 eKr oli 17. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi 737 ab urbe condita.
Sipingi lahing
Sipingi lahing, kommunistide poolt kasutatud ka Sipingi vabastuslahing oli lahing Jilini provintsis, Hiinas. Lahingu eesmärgiks oli saavutada kontroll Sipingi linna üle Hiina kodusõjas. Lahing algas, kui punaarmee lahkus Sipingist märtsis 1946 ning lõppes kommunistide võiduga.
Bolsena järv
thumb|Vaade järvele Bolsena järv on kraatrijärv Kesk-Itaalias, Lazio maakonnas.
Järv tekkis 370 000 aastat tagasi vulkaani kraatri kokkulangemise tagajärjel.
Järve idakaldal asub Bolsena linn.
Bolsena järve pindala on 113,5 km² ja see asub 305 m kõrgusel. Suurim sügavus on 151 m. Suurim saar on Bisentina (17 ha).
Järvest voolab välja Marta jõgi.
Esna mõis
pisi|Peahoone pisi|Ait-kuivati pisi|Piimaköök pisi|Piimaköögi sisevaade 2014 pisi|Viinavabriku varemed pisi|Esna mõisa kasvuhoone varemed.
16 eKr
Aasta 16 eKr
Esna mõis
Esna mõis (saksa keeles Orrisaar, varem ka Orgesall) oli rüütlimõis Peetri kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Paide linna Järva maakonnas.
Ajalugu
Esna mõis rajati 1623. aastal, mil see läks Rootsi kindralmajor Alexander von Essenile. Essenite järgi on mõis saanud ka eestikeelse nime.
1774. aastal ostis mõisa rüütelkonna majandussekretär ja hilisem Eestimaa rüütelkonna peamees Moritz Engelbrecht von Kursell.
Grünewaldtide kätte jäi mõis 1919. aasta võõrandamiseni. 1919. aasta maareformi järel jäi Adolph von Grünewaldt mõisasüdamesse elama, kuid ta mõrvati 1921. aastal.
Hoonestu
Mõisa klassitsistlikku peahoonet hakati ehitama 1820. aastal. Hoone oli tagasihoidlik ühekorruseline puitehitis. 1880. aastail rajati hoone ühte otsa kivist juurdeehitis ja valmis ka historitsistlik varikatus.
Nüüdisajal on peahoone eravalduses ja seda on restaureeritud.
Säilinud on suur hulk majandushooneid ja varemeid.
Kalmistu
Mõisasüdamest umbes kilomeetri kaugusel asub kalmistu.
Mõis XXI sajandil
Tõnu Õnnepalu romaani "Mandala" tegevus on suuresti seotud Esna mõisa lähedal asuva majaga, mida kirjanik kutsub "Kollaseks majaks". Raamatus räägitakse palju ka Esna mõisa ajaloost ning raamatu tegevuse ajal mõisas toimuvast.
15 eKr
Aasta 15 eKr
Vsevolod Mstislavitš
Vsevolod Mstislavitš (vene Всеволод Мстиславич) oli mitme 11. –13. sajandil elanud vene vürsti nimi:
Bromley linnaosa
Bromley on Londoni kagupoolseim linnaosa.
Konstantin Pätsi neljas valitsus
Konstantin Pätsi neljas valitsus oli ametis 1. novembrist 1932 kuni 18. maini 1933.
Rahvuslik Revolutsiooniarmee
Rahvuslik revolutsiooniarmee oli Guomindangile (Hiina natsionalistlikule parteile) alluv sõjavägi. Alates 1928. aastast allus RRV Hiina riigile. Aastal 1947 nimetati Rahvuslik revolutsiooniarmee ümber Hiina Vabariigi relvajõududeks.
Demokritos
pisi|Henrik ter Brugghen "Democritus" Demokritos (kreeka: Δημόκριτος, mis tähendab "rahva valitud", elas umbes 460 eKr – umbes 370 eKr) oli vanakreeka mõtleja, antiikaja atomismi esindaja.
Demokritos tunti suure rännumehena, kes huvitus kõigist loodusteadustest. Teda hüüti naervaks filosoofiks.
Elu ja töö
Demokritose isa Damasippos oli kõrgest soost ja väga jõukas. Pärast tema surma sai tema hiigelpärand kolmele pojale: Damasosele, Heredotosele ja Demokritosele. Demokritos kasutas oma osa pärandist reisimisele, uute maade ja kultuuride tundmaõppimisele. Ta sõitis Aasiasse ja räägitakse, et ta jõudis isegi Indiasse ja Etioopiasse. On teada, et ta kirjutas Babülonist ja Meroest, külastas Egiptust. Ta ise on öelnud , et keegi tema kaasaegsetest pole nii palju reisinud kui tema. Ta reisis läbi Kreeka, et õppida paremini tundma selle kultuuri, kohtus paljude kreeka filosoofidega. Kõige rohkem mõjutas teda Leukippos, atomismi rajaja, samuti oli ta vaimustuses Egiptuse matemaatikute teadmistest.
Tema kaaskodanikud hindasid teda kõrgelt, sest nagu ütles Diogenes Laertios, "oli ta neile mõningaid asju ette kuulutanud, millised sündmused hiljem ka tõeks osutusid". See võib viidata tema loodusteaduslikele teadmistele.
Diodorose sõnul suri Demokritos 90 aasta vanuselt. Mõne muu allika alusel elas ta üle saja aasta – 104- või isegi 109-aastaseks. Väidetavalt lahkus ta elust oma vabal tahtel, kui tundis, et on juba täiesti jõuetu.
Demokritos kirjutas erinevates valdkondades nagu eetika, füüsika, matemaatika, muusika ja kosmoloogia. Kuigi biograaf Diogenes Laertius suutis suure hulga Demokritose töid arhiveerida, on tema tööd säilinud vaid osaliselt.
Mõnede andmete põhjal tundub, et Demokritos võttis palju mõtteid üle Leukipposelt, kelle õpilane ja vaadete süstematiseerija ta oli.
4. veebruar
4. veebruar on Gregoriuse kalendri 35. päev. Juliuse kalendri järgi 22. jaanuar (1901–2099).
Demokritos
Elu ja töö
Kaks kuulsat teost, "Great World System" ja "Little World System", on ühtedel andmetel Demokritose teosed, vastupidist väidab aga filosoof Theophrastus, väites, et nende autoriks on Leukippos.
Atomistlik maailmapilt
Demokritose teooria kohaselt koosneb kõik aatomitest, mis on füüsiliselt, kuid mitte geomeetriliselt jagamatud. Aatomite vahele jääb tühi ruum, aatomid on hävimatud, nad on erinevad oma kuju ja suuruse poolest ning neid on lõpmatu arv.
Demokritos, koos Leukippose ja Epikurosega pakkus välja esimesed vaated aatomite kuju ja ühenduvuse kohta. Nad arvasid, et materjali kõvadus vastab aatomite kujule. Seega on näiteks raua-aatomid kindla kujuga ja kõvad, veeaatomid on siledad ja libedad, soolaaatomid on järsud ja teravatipulised, õhu aatomid on kerged ja pöörlevad, mis läbivad kõik teised materjalid. Demokritos oletas, et aatomeid on konksutaolisi, ankrukujulisi, krobelisi, nurklikke ja kõveraid – muidu nad ei haakuks üksteise külge.
Aatomite põrkumisel tekkivat keerisliikumist pidasid atomistid maailma tekkimise põhjuseks, isegi mõtlemist seletati aatomite liikumise tagajärjena. Näiteks "nägemine" tuleneb sellest, et makroskoopiliste kehade pinnalt eemalduvad pidevalt aatomid, ning need lendlevad õhus ringi. Kui need aatomid satuvad silma, siis tekib seal kujutis sellest esemest, millest aatomid kiirgusid. Sellega nad seletavad ära, miks me näeme kaugeid asju halvemini, nimelt silmadesse hajutakse esemelt tulevad aatomid kokkupõrgete tõttu õhuaatomitega.
Atomistlik maailmapilt pole keeruline, kuid hüpotees aine atomaarsest ehitusest oli oma printsiipide poolest kõige teaduslikum ja veenvaim kõigist hüpoteesidest, mida filosoofid varem olid püstitanud. Aatomite liikumine maailmatühjuses, nende põrkumine ja liitumine on vastastikuse põhjusliku mõjustamistegevuse lihtsaim mudel.
Tunnetusteooria
Inimene ei ole ainuüksi bioloogiline olend, kes koosneb kehast ja hingest või psüühikast ning teadvusest. inimene on keeruline aatomite moodustis ja tunnetuse subjekt.
Demokritos kahtles meelte andmete absoluutses usaldatavuses. Inimtunnetuses nägi Demokritos väljaspool meie teadvust objektiivselt eksisteeriva ehtsa reaalsuse peegeldamist. Tunnetusprotsess koosneb nii aistingutest kui ka mõistuslikust tunnetusest. Mõistusega võib jõuda mateeria atomaarse ehituse, aatomite ja tühjuse mõistmiseni, meeleelundid neist otseseid tunnistusi ei anna.
Demokritos eristas kaht liiki tunnetust, meelelist ja mõistuslikku. Meelelist tunnetust nimetas ta tumedaks, sest seda tumestavad meelepetted, tunnetava subjekti individuaalsed iseärasused. Mõistuslikku, teoreetilist mõtlemist, aga nimetas heledaks, sest see tungib asjade olemusse sügavamalt, olles võimeline avastama aatomite ja tühjuse olemasolu. Meeleline taju ja mõtlemine on Demokritosel nagu kaks tasandit, madalam ja kõrgem, mis teinetest vastastikku täiendavad. See, mida me tajume, on meie kujutlused või arvamused asjadest, nende värvuse, maitse, kuju kohta. Tegelikkuses on aatomid ja tühjus.
Demokritos oli esimene, kes jagas asjade tajutavad omadused primaarseteks ja sekundaarseteks. Primaarsed omadused on aatomite vorm, järjekord ja asend, asjad, mis on mõistusega tunnetatavad ja eksisteerivad tegelikkuses. Sekundaarsed omadused on asjade meeleliselt tajutavad omadused: soojus, külmus, värvus, maitse, lõhn. Need eksisteerivad arvamuses, sest on seotud subjekti ja selle meeleelundeiga.
Hinge olemus
Sarnaselt teiste "elusolendite" iidsete teooriatega kasutas ka Demokritos terminit psyche. Demokritose arvas, et hing on arenenud välja ühest aatomist, milleks on tule aatom. Elu assotsieerus kuumusega, sest tuleaatomid on kiiresti liikuvad. Samuti arvas Demokritos, et "mõte" on aatomite füüsiline liikumine. Ta eitas inimese hinge ellujäämist pärast surma.
Juhuslikkus
Demokritos pidas sündmuste põhjusteks korraga nii juhuslikkust kui ka paratamatust. Sarnaselt Leukipposega ei mõelnud Demokritos paratamatuse all mingit ettemääratud, jumalikku saatust, vaid üksnes seda, et midagi ei juhtu ilma füüsilise põhjuseta.
Jüri Uluots
Elukäik ja teadustegevus
Jüri Uluots sündis 13. jaanuaril 1890 Kirbla vallas (tol ajal Vanamõisa vallas Haapsalu kreisis) talupidaja peres. Ta õppis kolm aastat kohalikus vallakoolis, seejärel kaks aastat kihelkonnakoolis. 1904. aastast jätkas ta oma haridusteed Pärnu linnakoolis, kus käis kolm aastat. 1907. aastal võeti ta vastu Pärnu gümnaasiumisse. Pärast Pärnu gümnaasiumi lõpetamist 1910. aasta juunis asus ta õppima Peterburi ülikoolis õigusteadust. Lõpetanud selle 1915. aastal, jäi Jüri Uluots ülikooli juurde teadusliku stipendiaadina Rooma ja tsiviilõiguse alal. Tema juhendajad Peterburis olid mainekad Rooma õiguse spetsialistid, tollane ülikooli rektor David Grimm (1864–1941) ja hilisem Tartu Ülikooli õppejõud Karl Wilhelm von Seeler (1861–1925).
1913. aastal oli Uluots Peterburis üks korporatsioon Rotalia kümnest asutajaliikmest, oli aastatel 1919–1920 ajalehe Kaja toimetaja, 1937–1938 ajalehe Postimees peatoimetaja.
1918–1919 töötas Jüri Uluots Haapsalus rahukohtuniku ja kohtu-uurijana. 1919. aastal valiti ta Asutavasse Kogusse, 1920. aastatel kuulus I, II ja IV Riigikogusse (Põllumeeste rühmas).
Eesti Vabariigi Tartu Ülikooli õigusteaduskond alustas oma tööd 1920. aastal kolme eesti rahvusest õigusteaduse õppejõuga. Need olid Nikolai Maim, Ants Piip ja Jüri Uluots. Jüri Uluots oli 1920–1924 Tartu Ülikoolis Rooma õiguse dotsent, 1925–1927 erakorraline professor, 1927–1940 korraline professor. 1924–1931 ja 1942–1944 oli ta ühtlasi õigusteaduskonna dekaan ja 1931–1934 üliõpilasasjade prorektor.
Juba oma esimestest loengutest alates muutis Jüri Uluots Eesti õigusajaloo lähtepunkti, seades esmakordselt selle keskmesse eestlase. Lühidalt võiks tema kontseptsiooni kokku võtta järgmiselt: Eesti õigusajalugu on kõigepealt Eesti rahva õigusajalugu. 1930. aastal ilmus tema sulest kaheköiteline uurimus „Eestimaa õiguse ajalugu“. Jüri Uluots on uurinud ka agraar- ja asustusajalugu: 1935. aastal avaldati „Grundzüge der Agrargeschichte Estlands“. Eestlaste muistseid lepinguid võõrastega käsitleb „Die Verträge der Esten mit den Fremden im XIII Jahrhundert“ (1938).
Jüri Uluots oli Eesti õigusteaduse loojaid, osales Eesti tsiviilseadustiku koostamises. Rahvasteliidu nõukogus kaitses ta maareformi Eestis.
1938. aastal sai Jüri Uluotsast Eesti Teaduste Akadeemia akadeemik. Lisaks õigusteaduslikele probleemidele huvitasid teda ka asustus- ja maakaitseajaloo küsimused, laiem majandus- ja poliitiline ajalugu ning ajalooline ja poliitiline geograafia. Ta võttis agaralt osa akadeemia humanitaarteaduste sektsiooni tegevusest ning interdistsiplinaarsete uurimiskavade koostamisest viimase juurde loodud toimkondades.
Jüri Uluotsale kuulus 3000-köiteline õigusteaduslik raamatukogu.
Jätkus ka tema tegevus poliitikuna. 1936. aastal valiti Jüri Uluots Rahvuskogu liikmeks, ta oli selle I koja esimees ning Eesti Vabariigi uue põhiseaduse üks peamisi autoreid. 1937–1940 oli ta Isamaaliidu keskjuhatuse esimees. 1938. aastal valiti ta Riigikogusse, oli 1938-1939 selle esimees. 12. oktoobrist 1939 oli Jüri Uluots Eesti Vabariigi peaminister, lahkudes sellest ametist 16. juunil 1940 NSV Liidu ultimaatumi ja saabunud okupatsiooni tõttu.
Kuna 21. juunil 1940 toimunud juunipöördega võimule tulnud Johannes Varese valitsus ei olnud põhiseaduslik ja ka president Konstantin Päts ei saanud enam vabalt võimu teostada, loetakse riigiõiguslikult presidendi kohusetäitjaks alates sellest kuupäevast viimasena põhiseaduslikus korras peaministri ametit pidanud poliitik Jüri Uluots. Uluots püüdis seaduslikku valitsust Eesti territooriumil taastada nii 1941. kui ka 1944. aastal, kuid tulutult. 20. aprillil 1944 kutsus ta kokku Vabariigi Presidendi Asetäitja Valimiskogu.
18. septembril 1944 nimetas ta ametisse Eesti Vabariigi valitsuse, mis on tuntud Otto Tiefi valitsusena, kuid see ei suutnud pidurdada Punaarmee edasitungi. 1944. aasta lõpus oli kogu Eesti Punaarmee poolt vallutatud. Eesti valitsus läks eksiili.
Jüri Uluots põgenes saabuvate Nõukogude okupatsioonivägede eest Rootsi, kus ta alates septembrist 1944 kandis edasi Eesti Vabariigi õiguslikku järjepidevust riigipeana eksiilis (nimetatud vahel ka eksiilpresidendiks), tema ametlik ametinimetus oli peaminister vabariigi presidendi ülesannetes.
Jüri Uluots suri 9. jaanuaril 1945 Stockholmis.
13. mail 2008 saabusid Jüri Uluotsa ja tema pere põrmud Rootsist Eestisse ja maeti 31. augustil Kirbla kalmistule.
Teenistuskäik
pisi|Jüri Uluotsa mälestuspäev Kirblas 2020. aastal
Välislingid
‎
Paracelsus
pisi|Paracelsus pisi| pisi| pisi|Monument Saksamaal Beratzhausenis Paracelsus (kodanikunimega Theophrastus Philippus Aureolus Bombastus von Hohenheim; 11. või 17. november 1493 – 24. september 1541) oli šveitsi päritolu arst ja loodusteadlane, iatrokeemia rajaja.
Paracelsus sündis Šveitsis Einsiedelnis šveitslasest ema ja sakslasest isa pojana, aga kasvas üles Austrias. 17-aastaselt 1510. aastal lõpetas ta Viini ülikooli bakalaureusena, 1516. aastal Ferrara ülikooli doktorikraadiga. Ta rändas kogu Euroopas ja arvatavasti ka araabia maades, otsides alkeemikuid, kellelt õppida. Ta sai oma teadmistega kiiresti kuulsaks.
Paracelsuse nime võttis ta endale ülikooli lõpetamise paiku vanarooma arsti Aulus Cornelius Celsuse järgi, näidates sellega, et on temast parem arst.
Paracelsus eitas tollal tavalist haavade kinnipõletamist kuuma õliga, samuti praktikat lasta jäsemetel olevatele haavadele tekkida gangreen ja need siis amputeerida. Selle asemel väitis ta, et haavad paranevad kõige paremini, kui nad omapead jätta. Neid on ainult vaja pesta, korralikult siduda ja hoida mustuse eest.
Tollane meditsiin põhines peamiselt Aristotelese, Galenose ja Avicenna töödel. Paracelsus heitis need täiesti kõrvale, vastandas neile Hippokratese ja kutsus ravikunsti täielikult uuendama. Tema meelest oli eesmärgiks tasakaalu saavutamine mikrokosmose (inimese) ja makrokosmose (maailma) vahel. Mõlemad koosnevad samadest elementidest – elavhõbedast, väävlist, sooladest ja teistest – ning kui need ei ole õiges tasakaalus, põhjustab see haigusi, mida saab puuduva aine lisamisega ravida. Ta esitas idee, mille kohaselt kõik on mürk ja kõik on ravim, oleneb ainult annusest.
Lisaks elavhõbeda-, antimoni-, raua-, vase-, ja arseeniühenditele kasutas ta ka taimseid ravimeid. Ta esitas raua tuvastamise meetodi gallushappega, võttis katsetel kasutusele veevanni ja valmistas viinamarjaäädika destillatsioonil kontsentreeritud äädikhapet. 1526 andis Paracelsus nimetuse tsingile.
1527 sai Paracelsus kirjastaja Johann Frobeni soovitusel Baseli linnaarstiks ja Baseli ülikooli õppejõuks. Ta ei püsinud sellel kohal kauem kui aasta. Paracelsus kutsus esile teiste teadlaste meelepaha, põletades avalikult nende raamatuid. Samuti pidas ta loenguid saksa keeles, mis ärritas neid, kelle meelest kogu teadus pidi olema ladinakeelne.
Saksa- ja ladinakeelsete meditsiiniuurimuste kõrval kirjutas Paracelsus ka filosoofilisi teoseid, milles paljusid teadusalasid haarates lõi pansoofilise maailmapildi.
Paracelsuse jaoks ei olnud inimkonnale ühtegi nii-öelda keelatud teadmist. Vastupidi, inimkond oli lausa kohustatud kõik maapealsed looduse saladused paljastama – ja mitte ainult maapealsed. Ta lükkas tagasi gnostitsismi, kuid säilitas paljugi hermetitsismist, uusplatonismist ja Pythagorase filosoofiast. Ent hermeetilistel teadustel on nii palju ühist Aristotelese teooriatega, et tema loobumine gnostitsismist jäi praktiliselt tähendusetuks. Eriti vastu oli Paracelsus Agrippa ja Nicolas Flameli maagiateooriatele. Paracelsus ei pidanud end maagiks ega sallinud, kui teised teda maagiks nimetasid. Sellegipoolest praktiseeris ta astroloogiat nagu enamik tolle aja teadlasi. Astroloogia oli Paracelsuse meditsiinis väga tähtis. Ta kirjutas sellest põhjalikult ning määras paljudele haigustele oma talismani, samuti igale sodiaagi tähtkujule. Samuti leiutas ta nii-öelda maagiatähestiku, mille abil talismanidele inglite nimesid graveerida.
14 eKr
Aasta 14 eKr oli 14. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi 740 ab urbe condita.
Aasta võistkond
Aasta võistkond on aunimetus, mida antakse Eestis aastast 1969.
Aasta võistkond valitakse interneti vahendusel toimunud rahvaküsitluse, spordiliitude hinnangute ja spordiajakirjanike valikute liitmisel. Võitjad kuulutatakse välja Eesti Olümpiakomitee auhinnagalal Spordiaasta Tähed.
Glasuurpõletus
Glasuurpõletus on põletusliik keraamikas, mille käigus toimub eelpõletatud keraamiliste toodete teistkordne põletamine pärast eelpõletatud toodete glasuurimist.
Glasuurpõletuse käigus kinnitub glasuur põletatavatele toodetele.
13 eKr
Aasta 13 eKr oli 13. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi 741 ab urbe condita.
Lordi
Lordi on heavy metal ' it ja hard rock ' i mängiv Soome bänd, mille asutas 1992. aastal laulja ja laulukirjutaja Mr. Lordi, kes on disaininud ja valmistanud ka bändiliikmete kostüümid. Bänd on tuntud selle poolest, et kannab esinedes alati koletisekostüüme ning kasutab pürotehnikat ja õudusteemalisi lavarekvisiite. Kodumaal saavutas bänd edu 2002. aastal singliga "Would You Love a Monsterman?".
2006. aasta mais esindas Lordi Soomet Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Hard Rock Hallelujah" ja võitis esikoha. Võit tuli Eurovisiooni ajaloos rekordilise punktisummaga – 292 punktiga. Sama aasta mais Lordi auks korraldatud rahvapidustustel püstitati rekord maailma suurimas grupikaraokes: bändi eurolaulu laulis Helsingis otsekui ühest suust üle 80 000 soomlase. Sellega pääses Lordi Guinnessi rekordite raamatusse.
Algusaastad
1990. aastate algul tuli Rovaniemist pärit Tomi Putaansuul idee hakata tegema muusikat. Ta alustas projekti sõber Pete Riskiga ning sai hüüdnime Lordi. Toonane Lordi erines palju tänapäeva ansamblist; Putaansuu idee oli, et Lordi muusika peaks olema keeruline. Ta soovis palju tempovahetusi ning trummide ja süntesaatorite suurt osakaalu. Eeskujuks oli White Zombie stiil, ent Lordi muusika pidi saama meloodilisem.
Putaansuu mängis algselt kõik muusikainstrumendid ise, ainult soolokitarri salvestasid muusikaks tema sõbrad. 1993. aastal valmis Lordi esimene demoalbum "Napalm Market". Ta saatis selle arvustamiseks ka muusikaajakirjadele, ent nendelt arvustusi ei tulnud. Putaansuu jätkas muusika tegemist ja tutvustas seda ka plaadifirmadele, kuid kodus tehtud Lordi-demod ei huvitanud neidki.
1995. aastal tegi Lordi kooli lõputööna oma esimese muusikavideo "Inferno". Lisaks Putaansuule osalesid muusikavideos tema sõbrad, kes oli maskeerunud koletisteks. Sealt tuli Putaansuule mõte teha bänd, kus liikmed oleksid koletiste kostüümides. "Infernost" sai esimene avaldatud Lordi lugu: see ilmus Rovaniemi muusikakogumikus "Rockmurskaa".
Pärast kooli lõpetamist asutas Lordi suure Kissi austajana fänniklubi "Kiss Army Finland". Selle eestvedamisel toimus 6. detsembril 1996 kruiis Stockholmi Kissi kontserdile. Kruiisil kohtusid kõik tulevased Lordi liikmed – Jussi Sydänmaa, Sami Keinänen, Erna Siikavirta, Sampsa Astala – esimest korda. Kokku oli kruiisil ligi 350 Kissi fänni, nende seas ka Ville Valo ja The 69 Eyes trummar Jussi 69.
Bändi loomine (1996–2002)
1997. aastal kolis Putaansuu Helsingisse. Ta soovis Lordiga rohkem tuntust saavutada ja bändi nimekaid muusikuid värvata – pealinnast lootis ta selleks paremaid võimalusi leida. Sama aasta suveks oli Lordi esimene koosseis loodud. Sinna kuulusid Tomi Putaansuu (laulja), Jussi Sydänmaa (kitarr), Sami Keinänen (basskitarr) ja Erna Siikavirta (klahvpillid). Trummarit ei olnud, sest algul kavatses bänd kasutada päris trummari asemel MIDI-trummiradasid.
Putaansuu tegi liikmetele ka neile sobivad kollikostüümid. Lordist sai sarvedega mäekoll, Sydänmaast Ameni-nimeline muumia, Keinänenist tulnukas G-Stealer ja Siikavirtast Enary, naise ja koletise "segu".
Astala sai G-Stealeri tulnuka kostüümi, mida Putaansuu pisut muutis. Kuna Astala polnud piisavalt pikk, pidi ta kandma kõrge tallaga jalanõusid, millega oleks võimalik ka trumme mängida.
"Get Heavy" (2002–2003)
Sügisel 2002 lahkus bändist isiklikel põhjustel basskitarrist Magnum, kelle mantlipärijaks sai Niko Hurme (Kalma). Kuigi Lordi debüütalbum oli Kalma liitumise ajaks juba salvestatud, on ta siiski plaadiümbrise kujunduses ja tiitrites esindatud Magnumi asemel. Debüütalbum "Get Heavy" avaldati novembris ja selle kaanekujunduse valmimisel saadi inspiratsiooni Kissi albumilt "Love Gun". Albumikaane algupärane visand oli aga inspireeritud Kissi albumist "Destroyer". Album sai 2003. aastal Emma auhinna parima kodumaise hard rock/metal-stiilis albumi eest. "Get Heavyt" müüdi üle 67 000 eksemplari. See tõusis aastal 2003 Soomes plaatinaplaadiks ja mitmekordseks plaatinaplaadiks aastal 2006.
Lordi andis esimese kontserdi 8. detsembril 2002 Helsingis Nosturi klubis. Algul plaaniti esineda küll Tavastia klubis, kuid et bänd kasutas pürotehnikat, oleks see Tavastia väikeste ruumide tõttu liiga ohtlik olnud. Nosturi klubis toimunud kontsert müüdi juba enne esinemist välja. Kontsert on täispikkuses ilmunud kogumikul "Scarchives Vol. 1".
2003. aastal osales Lordi muusikaüritustel nii Soomes kui ka välisriikides, eelkõige Saksamaal, kus nad mängisid Wacken Road Show'l. Saksamaa turnee ajal oli Lordi ka Nightwishi soojendusesinejaks. Bänd sai haruldase võimaluse, sest Nightwish lubas Lordil kogu lava kasutada – tavaliselt saavad soojendusbändid vaid pool lavast. Turnee kasvatas Saksamaal mõlema bändi populaarsust ning aitas neil saksa plaadifirmaga Drakkar lepingu sõlmida. Läbimurdeks võib pidada ka Soomes Raumanmeri festivalil esinemist 2003. aasta juunis, kus esineti pealaval. Kontsert võeti ka linti ja seda näidati samal aastal telekanalil YLE2.
2003. aastal valisid Soome ajakirja Sound lugejad Lordi aasta uutulnukaks ja laulu ("Would You Love a Monsterman?") aasta lauluks. Soome Rahvusringhäälingu raadiokanali YleX Metalliliitto kuulajad hääletasid 2002. aasta Soome albumite seas "Get Heavy" 7. kohale.
3. veebruaril ilmus Lordi teine singel "Devil Is a Loser".
Populaarsuse vähenemine (2004–2005)
2004. aasta alguses hakkas Lordi salvestama järgmist stuudioalbumit. Seekord oli produtsendiks Hiili Hiilesmaa, kellega oli bändil hea klapp. Lordi teine album "The Monsterican Dream" ilmus 14. aprillil 2004. Kaks laulu sellelt albumilt, "My Heaven Is Your Hell" ja "Blood Red Sandman", avaldati ka singlina. Uue albumi ilmumise puhul muutusid ka bändi liikmete kostüümid ja imidž. Albumi eriväljaandega oli kaasas ka DVD bändi oma lühifilmiga "The Kin". Film, vastupidi sellega kaasnenud albumile, sai jaheda vastuvõtu. "The Monsterican Dream" sai 2006. aastal kuld- ja 2007. aastal plaatinaplaadiks, sest seda müüdi üle 33 000 eksemplari.
Veebruaris 2005 ilmus kogumikalbum "The Monster Show", mille andis välja Sanctuary Records. Soomes avaldas kogumiku ka Sony BMG.
Plaadi ilmumise järel läks Lordi 2005. aasta kevadel Euroopas kontserditurneele "European Monstour".
Pärast turneed oli bändisisene õhkkond intensiivseks muutunud ja tekkisid liikmetevahelised lahkhelid. Kõigepealt lahkus bändist klahvpillimängija Enary. Kuna 2005. aasta novembris olid tulekul Lordi kontserdid Venemaal, leiti bändi uus liige Leena Peisa (Awa), kelle esimene kontsert oli 5. novembril 2005 Moskvas ja päev hiljem Peterburis.
Hiljem samal aastal avaldas Niko Hurme (Kalma) soovi lahkuda perekonna ja rahaliste probleemide tõttu. Tomi Putaansuu, proovides veenda Kalmat jääma, soovitas, et ta võiks mängida nendega ainult suurematel turneedel ja lepinguliselt kohustatud esinemistel. Kalma ei andnud siiski järele, kuna tahtis olla kas bändiga tervenisti seotud või siis üldse mitte. Sellegipoolest mängis Kalma bassi ka albumil "The Arockalypse", mis ilmus 2006. aasta märtsis. Kalma lahkus bändist vahetult enne kui Lordist sai Eurovisiooni lauluvõistluse kandidaat.
"The Arockalypse" enne Eurovisiooni (2006)
Uus album "The Arockalypse" ilmus mitmel pool maailmas 2006. aasta märtsi alguses, selle eelkuulamine toimus 24. veebruaril Helsingi Hevimesta restoranis. Paar päeva hiljem valiti album YleX nädala plaadiks. Kevadel käis bänd Soome klubiturneel, kus 11. märtsil Helsingi Nosturi klubis toimunud kontserdil tuli külalisena lavale Lordi endine basskitarrist Kalma.
Eurovisioon
Novembris 2005 helistati Lordile Soome riigitelevisioonist YLE-st ja kutsuti esinema Soome Eurovisiooni eelvooru. Kutse tundus bändiliikmetele nii uskumatuna, et kõne peeti esialgu valeühenduseks. Sellegipoolest otsustas ansambel kohale minna. Lordi võttis enda sõnul kutse vastu ainult selleks, et uuele plaadile "The Arockalypse" (2006) tähelepanu saada.
13. jaanuaril 2006 esitas Lordi Soome Eurovisiooni eelvoorus kaks laulu: "Bringing Back The Balls To Rock" ja "Hard Rock Hallelujah", mis oli ka esimene kontsert OX-ile. Samal päeval selgus, et "Hard Rock Hallelujah" pääseb 10. märtsil Turus toimuvale Soome finaali. Laul "Hard Rock Hallelujah" sai jaanuari eelvoorus 41,6% kõigist häältest. Ülejäänud 11 võistleja hääletusprotsendid jäid 1,7% ja 13,9% vahele. Eurovisioonilaval esines bänd erikülalisega: Thunderstone'i vokalisti Pasi Rantaneniga, kes oli mõlemas laulus eelvooru ajal taustalaulja.
Kuigi "Hard Rock Hallelujah" polnud veel Soome Eurovisiooni finaalis võitnud, hakati tegema uut muusikavideot ja laul otsustati välja lasta esimese singlina. Lordi ilmus mitmetel kogumikplaatidel. Tulid ka esimesed kontserdipakkumised suvefestivalidele, sealhulgas Haapsalus toimuvale "American Beauty Car Show'le".
20. mail oli Ateenas Eurovisiooni 51. lauluvõistluse lõppvoor, kuhu poolfinaalist pääses kümne parima hulgas ka Lordi. Lõpptulemus: Lordi võitis kõigi aegade suurima punktisummaga, teenides 35 riigi televaatajatelt 292 punkti. Lordile andisid 12 punkti Eesti, Saksamaa, Island, Poola, Rootsi ja Inglismaa – kokku kuus riiki. Ainult kolm riiki – Armeenia, Albaania ja Monaco – ei andnud finaalis Soomele ühtegi punkti. Koos Lordiga oli laval nii poolfinaalis kui ka finaalis Gene Simmonsi näomaalinguga Pasi Rantanen.
Pärast Eurovisiooni peeti 26. mail pidustusi Helsingis Kauppatoril, kus oli kohal hinnanguliselt 80 000–90 000 kuulajat. Enne kontserti püstitati ka uus Guinnessi maailmarekord karaokes, kus 80 000 inimest esitas laulu "Hard Rock Hallelujah". Ürituse korraldas Karaoke Service Finland ja rekord märgiti 2007. aasta Guinnessi rekordite raamatus. Ansambel ise esitas hiljem kontserdil lood "Bringing Back the Balls to Rock", "Devil is a Loser", "Blood Red Sandman", "It Snows in Hell", "Would You Love a Monsterman?" ja "Hard Rock Hallelujah". Üritusel andis Soome president Tarja Halonen Lordile Soome Tööliidu pronksvõtme lipuga. Sündmus võeti DVD jaoks linti ja see ilmus hiljem Market Square Massacre'i väljaandes.
"The Arockalypse": pärast Eurovisiooni (2006–2008)
2006. aasta juunis avati Rovaniemis Lordi väljak, mis varem kandis Sampo väljaku nime. Nimevahetusotsuse tegi Rovaniemi linnapea. Just selsamal väljakul tiriti Mr. Lordit lapsepõlves juustest, kuna ta kandis oma iidoli Kissi eeskujul leopardimustriga pükse. Hiljem istus Mr. Lordi väljakul, käes punt omaenda veriseid juukseid. Tema kuklal ei kasva juuksed tänaseni. Mäntsäläs avati kitarrist Ameni ausammas ja Karkkilas trummari auks Kita-nimeline noortekeskus.
6. juulil pidi Lordi äikesetormi tõttu tühistama oma Belgias Meseni kindluses toimuma pidanud kontserdi. Päev varem kohtus bänd fännidega Leuveni linnas autogrammitunnil.
15. juulil esines bänd esimest korda Eestis American Beauty Car Show'l Haapsalus.
Augusti lõpus ilmus Lordi singel "Who's Your Daddy?".
Novembris 2006 oli Lordi peaesineja MTV Euroopa Muusikaauhindade galal Kopenhaagenis, kus Mr. Lordi andis üle auhinna parimale rokkansamblile. Gala lõpuks esitasid nad loo "Hard Rock Hallelujah". Umbes samal ajal sai Lordi mänedžeriks Bill Aucoin, kes on tuntud Kissi originaalmänedžerina.
Oktoobris ilmus Lordi hittsingli "Would You Love a Monsterman?" uus versioon, mis salvestati "The Arockalypse" stuudioseansi ajal, mistõttu astub singlil üles Lordi eelmine basskitarrist Kalma.
11. detsembril ilmus Lordi biograafia "Mie oon Lordi".
15. detsembril 2006 avati Rovaniemis Lordi restoran Rocktaurant. Kujunduses on kasutatud lossi ja vangikongide motiive ning hoones avati ka koletisebaar Monsterdiscohell. Samuti sai restoranis näha Lordi vanu kostüüme ja rekvisiite, mida on esinemiste ajal kasutatud. Restoran suleti 2011. aasta juuni lõpus, kuna rendileping lõppes.
10. märtsil 2007 võitis Lordi kodusel Emma galal viies kategoorias: 2006. aasta parim ansambel, aasta lugu ("Hard Rock Hallelujah"), aasta album ("The Arockalypse"), välismaal kuulsust kogunud artist ja e-Emma auhind "Hard Rock Hallelujah". Lisaks oli albumi "The Arockalypse" produtsent Jyrki Toivunen kandideerinud auhinnale parima produtsendi kategoorias.
2007. aasta alguses läks Lordi turneele "Bringing Back the Balls", külastades Jaapanit ja Balti riike. 24. veebruaril andsid nad kontserdi ka Tallinnas Saku Suurhallis, mis oli nende teine esinemine Eestis. Kontserdi korraldas OÜ Promorecords. Kevadel sai Lordi uueks turneemänedžeriks Tommi Niemi asemel Rikk Scholvinck.
Mais 2007 avas Lordi Helsingis Eurovisiooni lauluvõistluse eelmise aasta võidulooga "Hard Rock Hallelujah".
2007. aasta varasuvel osalesid Lordi liikmed Oulus õudusfilmi "Dark Floors" võtetel. Film esilinastus 6. veebruaril 2008.
Juulis 2007 tuuritas Lordi Põhja-Ameerikas, esinedes Ozzfesti festivali pealaval. Pärast seda pidas Lordi alates augusti lõpust väikese puhkepausi.
Septembris teatati, et bänd läheb uuele turneele Ameerika Ühendriikidesse koos bändidega Type O Negative ja Twin Method. 12. oktoobril 2007 toimuski selle esimene kontsert New Havenis. Turnee lõppes 31. oktoobril 2007, kokku anti 16 kontserti. Viimasel kontserdil New Yorgis astus erikülalisena Lordi esinemise ajal lavale Jay Jay French Twisted Sisterist. Turnee ajal tulistati bändi turneemeeskonna liiget, turvatöötajat ja mõnda fänni. Pärast turnee lõppu naasis bänd Soome, et hakata salvestama teemalaulu filmile "Dark Floors".
2007. aastal ilmus Lordil koostöös Fanpluggediga nende esimene mobiilimäng.
2008. aasta lihavõttepühadel esines Lordi esimest korda toimunud Rock2Wgtn festivalil, mis toimus Wellingtonis Uus-Meremaal Westpac Stadiumil. Bänd astus üles 22. märtsil ning samal õhtul esinesid samal laval Lordi iidol Kiss ja Alice Cooper. Eriefektide eest kontserdil hoolitses Weta-workshop. Festivalil esinesid 23. märtsil veel Poison, Ozzy Osbourne, Whitesnake ja teised kohalikud bändid.
2. augustil esines Lordi Saksamaal Wackeni festivalil pealaval viimase esinejana. Enne neid astus üles Nightwish. Bändile jäi see viimaseks esinemiseks vanades "The Arockalypse'i" ajastu kostüümides. Bändiga teist korda tuli loo "They Only Come Out At Night" ajal lavale Udo Dirkschneider.
"Deadache" (2008–2009)
2008. aasta veebruaris ilmus Lordi teine film "Dark Floors", mis linastus ka Eesti kinodes.
15. septembril 2008 kohtusid Lordi fännid Jaapanis Tokyos Takadanobaba ESP hallis uutes kostüümides iidolite Mr. Lordi ja Kitaga. Kohal oli ligi 200 fänni, kellest noorim 3- ja vanim 60-aastane. Uue plaadi ilmumise eel reklaamiti loomingut ka Jaapanis. Esimest korda esineti uutes kostüümides laval 10. oktoobril Saksamaal Popkommi klubis.
Lordi hakkas neljandat albumit salvestama 2008. aasta kevadel ja album anti välja 29. oktoobril 2008. Albumi "Deadache" produtsent oli Nino Laurenne. Uue albumi avaldamisega kaasnes ka järjekordne kostüümide vahetus. Album sarnanes stiililt eelkäijatega: meloodiline hard rock ja heavy metal, lisatud oli rohkem õuduseteemat. Esimene singel sellelt albumilt, "Bite It Like a Bulldog", avaldati 3. septembril 2008. Plaadi esitus toimus 31. oktoobril Tavastia klubis Helsingis, mis on üks kuulsamaid Soome rokiklubisid. Seal plaanis Lordi 2002. aastal algselt enda esimese kontserdi anda.
Veidi pärast "Deadache'i" väljatulekut tegi Lordi novembris turnee Ameerika Ühendriikides koos Lizzy Bordeniga. 6. novembril 2008 esitas Lordi lugu "Bite It Like A Bulldog" NBC saates "Late Night with Conan O'Brien". Turnee lõppes 24. novembril New Yorgis, kus tuli taas lavale Jay Jay French.
Uus Lordi singel "Deadache" ilmus 10. detsembril 2008.
Euroopa turnee algas 29. jaanuaril 2009. 5. veebruaril 2009 tehti Lordi täispikast kontserdist Münchenis otseülekanne livedome.com-i kodulehel. Turnee "Deadache to Europe" lõppes 29. märtsil Göteborgis.