cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Franz Mesmer
Hüpnotismi ravimeetodi neli põhimõtet: 1. Maailm on täidetud peene fluidumiga, mis ühendab inimest planeetidega ja samuti inimesi omavahel; 2. Haigused tekivad sellest, et fluidum ei jagune organismis ühtlaselt; tervis saab taastuda siis, kui jaotuse osakaal taastub; 3. Teatud võtete abil on võimalik fluidumi „kanaliseerida“ ja suunata ühest kohast teise, kanda üle ühelt inimeselt teisele; 4. Fluidumi ülekandmisega võib esile kutuda „kriisi,“ mille tulemusel patsient paraneb.
Kuigi Mesmer võis olla eksiteele sattunud ekstsentrik, avas tema töö ukse teistele. Tema saavutused julgustasid teisi uurima vaimu ja lõppkokkuvõttes hüpnoosi.
Elu
Ta sündis 1734. aastal Bodeni järve ääres, mis on tänapäeval Saksamaa ja Šveitsi vaheliseks piiriks. Metsavahi pojana õppis noor Mesmer kõigepealt teoloogiat ja õigusteadust, kuid leidis lõpuks ala, mis talle au ja kuulsuse tõi – arstiteadus. Selle lõpetas 33-aastaselt Viini Ülikoolis. Üliõpilasena tundis ta huvi planeetide ja tõusu-mõõna nähtuste vastu. See sundiski teada uurima väliste mõjude tagajärgi inimkehale. Oma väitekirjas oletas ta, nagu paljud teadlased varem olid arvanud, et on olemas mingisugune üleüldine gravitatsiooniline vedelik. See vedelik oli vahend, mille kaudu suured objektid, sealhulgas planeedid, olid võimelised mõju avaldama teistele esemetele, kaasa arvatud inimkehale. Sellest sai alguse ka Mesmeri „animaalse magnetismi“ uurimine.
1767. aastal abiellus lesknaise Maria Anna von Poschiga ja alustas tööd arstina. Ta oli kaunite kunstide patroon. Tema maja külastasid Gluck, Haydn ja Mozart. Mozarti esimene ooper "Bastien und Bastienne" lavastati Mesmeri koduteatris. 1773. aastal ravis ta 27-aastast preili Oesterlini, kellel oli vähemalt 15 erinevat sümptomit, mis perioodiliselt kordusid. Patsient ei saanud oma närvihädadele tavapärasest ravist abi. Seega otsustas proovida ebatraditsioonilisi meetodeid, mida kasutas üks tema kaasaegsetest – vaimulik Macximilian Hell. Ta oli kuulnud, et magnetil on ravitoime, ja ta kinnitas kolm erinevat magnetit keha külge ja lasi eelnevalt juua vedelikku, mis sisaldas rauda, eesmärgiga tõrjuda “kurjad” jõud kehast välja. 28. juulil 1774taipas Mesmer, et lisaks magnetile on veel mingi teine jõud, mis toimet avaldab. See oli pöördepunktis ja ta oli veendunud, et oli avastanud magnetismi jõu – ta nimetas selle “loomseks magnetismiks”, mis koguneb tema enda kehasse. Pärast mitmeid raviseansse Fräulin Oesterlin paranes ja abiellus Mesmeri kasupojaga. Ta loobus magnetite kasutamisest ja hakkas patsiente käte abil ravima. Mesmer muutus prominendiks, kes liikus kõrgemas seltskonnas. Rikkad ja kuulsad, eriti naisterahvad, tunglesid tema ukse taga. Tema seansid muutusid etendusteks.
1777. aastal lahkus ta teadmata põhjusel Viinist ja asus elama Pariisi. Üheks põhjuseks võib olla see, et samal aastal võttis ta patsiendiks noore naise Maria Theresa Paradise, kes oli keisrinna lemmik, kuid kes oli neljandast eluaastast alates pime. Mesmer asus teda ravima ja mingist hetkest hakkas arsti hinnangul nägemine taastuma. Kuid Mesmeri jaoks tähendas see hoopis hävingut, sest see tekitas kadedust teistes arstides, kelle soovitusel võeti noor pianist ravilt ära. Maria puue, mis võis olla põhjustatud mitte füüsilisest, vaid hüsteerilisest seisundist, tuli kohe tagasi ning Mesmeri maine oli rikutud. See võis ajendada ka teda Pariisi elama asuma.
1779 avaldas ta Pariisis olles 88-leheküljelise teose "Mémoire sur la découverte du magnétisme animal", kuhu olid koondatud tema teooria põhiteesid (27 teesi).
1784. aastal kirjeldas tunnistaja, et Mesmeril ei olnud vastuvõtul kunagi vähem kui 200 patsienti. Mesmer võitles oma avastuste tunnustamise eest. Kuigi ta oli oma kuulsuse tipus, polnud teaduslik kogukond tema meetodite tõhususes siiski veendunud ning suhtusid arsti kahtlusega. 1784. aastal määras kuningas komisjoni, kuhu kuulusid astronoom Bailly, keemik Lavoisier, arst Guillotin ja Ameerika saadik Benjamin Franklin. Uurimise eesmärgiks oli välja selgitada, kas tegemist on erilise “magnetilise fluidumiga” või mitte. Komisjon jõudis järeldusele, et tõendusi tundmatu füüsilise jõu kohta ei õnnestunud leida. Patsientide paranemist seletas komisjon haigete “kujutlusvõimega”. Samuti rõhutati Mesmeri erootilist ligitõmmet tema naispatsientidele. Pärast korduvaid rünnakuid tema vastu Mesmer lahkus 1785. aastal Pariisist ja veetis elu viimased päevad eraldatult Šveitsis. Mesmer suri 5. märtsil 1815.
Protseduur ja vaated
Mesmer uskus, et paranemistele on olemas füüsikaline seletus, mida ta võis esile kutsuda magnetite ja raudvarrastega. Ta arvas, et on olemas universaalne magnetiline vedelik ja et midagi sarnast on olemas ka meie kehas. Haigused olid tema arvates tingitud takistustest selles magnetilises voolus. Mõjustades seda magnetilist vedelikku ja saades üle takistustes, võib ravida erinevaid häireid, kaasa arvatud närvihaigusi. Mesmer väitis veel, et protsessi aitab mõjutada tema enda võimas animaalne magnetism ning et tema annab seda edasi patsiendile. Tema eesmärk oli rajada „magnetiline polaarsus“ tervendaja ja patsiendi vahel.
Mesmeri raviseansid olid sageli avalikud üritused. Ta tegi nii grupiteraapiat kui ka individuaalseid raviseansse. Tema patsiendid paigutati vanni ümber, mis oli täidetud rauapuru ja veega. See aitas Mesmeri sõnul luua mesmerilist tervenduskeskkonda. Kui patsient oli „kriisi“ läbinud, sai ta terveks.
Fakt, et Mesmer puudutas oma patsiente, kellest peaaegu kõik olid naisterahvad, pani kriitikud tema motiivides kahtlema. Mesmeri patsiendid elasid raviseansside ajal sageli läbi krampe ja vapustusi. Huvitav on seejuures see, et Mesmer uskus vankumatult, et tervenemise põhjus on füüsiline, mitte psühholoogiline. Ta arvas, et magnetism aitas patsienti. Tema ravis on vähe tähtsust patsiendi mõistuse või kujutlusvõime roll, mis on nüüdisaja hüpnoosi nurgakiviks.
Haapsalu kuursaal
Haapsalu kuursaal on historitsistlikus stiilis puitehitis, mis asub Haapsalu rannas aadressil Promenaadi tänav 1. See on ainuke algupärasel kujul säilinud kuursaal Eestis.
Hõimupäevad
Hõimupäevad on soome-ugri rahvaid, keeli ja kultuuri tutvustav avalikkusele suunatud üritustesari, mida Eestis on korraldatud 1928. aastast ja mille eestvedaja on Fenno-Ugria Asutus. Hõimupäevade tähistamisel osaleb soome-ugri rahvaste kultuuritegelasi, poliitikuid, teadlasi ja muusikuid Venemaalt, Ungarist, Soomest jm. Oluline roll on Eestis elavatel soome-ugri rahvastel ning nende loodud seltsidel ja folklooriansamblitel.
Haapsalu kuursaal
Kuursaali projekteeris arhitekt Rudolf Otto von Knüpffer. Algselt oli kuursaal kavandatud väiksemaks, kuid ehitustööde käigus otsustati lisada hoonet ümbritsev galerii. Eri allikate kohaselt valmis hoone lõplikult kas 1898. või 1905. aastal.
Hõimupäevad
Oktoobrikuu kolmandal nädalal kulmineeruv üritustesari sisaldab soome-ugri rahvaid tutvustavaid kontserte, näitusi, filmiõhtuid ja muid kultuuriüritusi. Igal aastal toimub ka hõimupäevade konverents. Fenno-Ugria kõrval sisustavad kultuuriprogrammi muudki kultuuriorganisatsioonid ja -seltsid. Osa üritusi toimub maakondades ja on suunatud koolinoortele.
Haapsalu kuursaal
Tänapäeval kasutatakse hoonet suverestoranina ning kuursaal on avatud vaid suviti.
Hõimupäevad
1931. aastal võttis Helsingis toimunud neljas soome-ugri kultuurikongress vastu otsuse hakata tähistama hõimupäeva tähtpäevana oktoobri kolmandal nädalavahetusel. 1930. aastatel tähistati Eestis hõimupäeva laialt koolides ja valdades. Nõukogude ajal hõimupäevade traditsioon katkes, kuid 1988. aastal see taastati.
Haapsalu kuursaal
1998. aastal tunnistati kuursaal kultuurimälestiseks.
Hõimupäevad
1990. aastal kasvas üheõhtustest üritustest välja nädalapikkune sari, mis sai nimeks hõimupäevad.
Sügiseste hõimupäevade pidamine on saanud traditsiooniks ka Venemaa soome-ugri aladel. 1931. aasta otsust kinnitas 2000. aastal Helsingis toimunud soome-ugri rahvaste III maailmakongressi otsus. 2011. aastal kuulutas Riigikogu oktoobri kolmandal laupäeval tähistatava hõimupäeva riiklikuks tähtpäevaks.
Haapsalu kuursaal
19. sajand
19. sajandil kuurordi- ja suvituslinnaks kujunenud Haapsalu külastas teiste hulgas ka Peterburi kõrgkiht ja tsaari perekond. 1831. aastal hakati rajama poolekilomeetrist promenaadi ning selle juurde ehitati mitu paviljoni. 1897. aastal tellis Haapsalu Aianduse Selts Eestimaa kubermangu arhitekt Rudolf Otto von Knüpfferilt promenaadi äärde ehitatava kuursaali.
Kuursaali roheline põhihoone rajati pooleldi promenaadi kaldarinnatisele, mis oli ehitatud peaaegu vertikaalse palkseinana, ja pooleldi merre. Maja vundament kindlustati tugevate veetõusude vastu. Ristkülikukujulist hoonet ümbritses toona lahtine mere poolt klaasitud veranda. Hoone põhimahu moodustas kahekorruseline viilkatusega saal. Veranda kaldkatus ehitati balustraadile toetuvatele sammastele. Hoonet dekoreeris vene puitstiilile omane saelõiketehnika. Sellega olid kaetud nii viilud kui ka akende ehisraamistused ja vintskapid. Sissepääsude kohal asetsevad katuseviilud olid ehitud pitsornamendi ja akroteeridega.
Haapsalu kuursaal oli Eesti uusajal üks viimastest, mis ehitati. Teised Eestis asuvad kuursaalid rajati 1880. aastatel: Bellevue Kadriorus (1881), kuursaal Narva-Jõesuus (1881–1882), Kuressaares (1889), Pärnus (1890).
20. sajand
1929. aasta sügistormi järel said nii kuursaal kui promenaad tõsisemalt kahjustada, mistõttu võeti ette suurem remonditöö 1930. aasta kevadel. Kui varem koosnes kaldarinnatis peamiselt puidust, siis nüüd ehitati see ümber raudkividest koosnevaks kaldakindlustiseks. Sama töö käigus lisati promenaadi kaunistavad skulptuurid, millest tuntumad “Merilõvi” ja “Jääkaru” püstitas Roman Haavamäe Tagalahte. Neid oli näha ka kuursaali verandalt. Kuursaali hoone värviti remonditööde käigus rohelisest beežiks. 1932. aastal lisas Haavamäe mõlemale poole kuursaali dolomiidist trepid ja trepipiirded.
20. sajandi teisel poolel kuursaali kasutus vähenes: seda kasutati peamiselt laona ja paaril viimasel aastal enne kinnipanekut ka kinona. Hoone suleti 1970. aastatel. 1995. aastal alustati restaureerimistöid, mille eestvedaja oli tollane Haapsalu linnapea Urmas Sukles ja mida rahastas nii Eesti valitsus kui ka Haapsalu linn. Objekt valmis 1997. aastal ning järgmise aasta märtsis tunnistati hoone kultuurimälestiseks. Kuursaali rentnikuks sai aktsiaselts Laine, hiljem kultuurikorraldaja Sirje Ginter.
21. sajand
2007. aastal võttis kuursaali juhtimise üle Haapsalu Kutsehariduskeskus ning kaks aastat hiljem Haapsalu Müüriääre kohvikupidajad Rein ja Marget Vatku. Kuursaal vajas põhjalikumat remonti 2010. aasta talvel. Põrand oli nõtkuv ja normtasemest madalamaks langenud ning põranda kandetalad olid kahjustunud. Põranda all leidunud vettinud ehitusjäätmed aitasid kaasa hallituse levimisele ning saali põranda puitkonstruktsiooni alumised kihid olid osaliselt varisenud. Remondi käigus vahetati välja kahjustada saanud toed ja seeni täis pinnas ning võimaldati põrandaaluse ruumi parem õhuvahetus. Remont valmis 2010. aasta suvel. Kuursaali rentnikuks sai 2014. aastal Hella Hundi omanik Marek Reinaas.
Alates 2021. aastast asub Haapsalu kuursaalis Tõnis Siiguri restoraniketi suverestoran. Igal suvel toimub restoranis kultuuriüritusi, kus esinevad erinevad muusikud. Hoone on avatud ainult suveperioodil.
Tänapäevaks on taastatud ka Roman Haavamäe skulptuur “Jääkaru”, mis asub Tagalahes ja mida on võimalik näha kuursaali galerii akendest.
Arhitektuur
pisi|Kuursaali sissepääsu kolmnurkfrontooni puitpits Haapsalu kuursaal on historitsistlik puitmaja, mis on ehitatud nn Šveitsi stiilis. Põhiplaanilt on kuursaal ristkülikukujuline ning hoone ümber paikneb osaliselt kinniehitatud galerii. Peamise osa hoonest moodustab läbi kahe korruse ulatuv viilkatusega saal. Kuna kuursaal kavandati algselt väiksemana ning hoonet ümbritsev galerii lisati juurde alles ehitustööde käigus, siis hoone keskmisel osal ja galeriil on erinevad vundamendid. Hoonest kahele poole jäävad dolomiidist trepid ning piirded. Viiluväljasid, vintskappe ja sissepääsude kolmnurkfrontoone dekoreerib historitsistlikus saelõiketehnikas puitornament, mis loodi vanade fotode ning esialgse projekti põhjal.
Haapsalu kuursaal sai Tõnis Siiguri juhtimisel uue Prantsuse mõjutustega sisekujunduse. Sisustusteenust osutas Eesti firma Occo. Restoranis on Pariisi brasserie stiilile omane ajalooline sisearhitektuur ning kaasaegne sisustus.
Túrkeve
Túrkeve on linn Ungaris Jász-Nagykun-Szolnoki komitaadis Mezőtúri kreisis.
1. jaanuaril 2022 oli linnas 7820 elanikku.
Túrkeve on üks Ungari kõige soojema ja kuivema kliimaga linnu. Aasta keskmine sademete hulk on 513 mm. Päikesepaistelisi päevi on aastas umbes 2060.
Pelikan (perekond)
Pelikan (Pelecanus) on lindude perekond pelikaniliste seltsis.
Eestis on harva eksikülalisena nähtud üht selle perekonna liiki – Pelecanus onocrotalus.
Pankase
Külast on teateid alates umbes 1900 (Панкасе).
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümne kolmas parandus
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümne kolmas parandus on Ameerika Ühendriikide põhiseaduse muudatus Columbia ringkonna elanike osalemisõigusest Ameerika Ühendriikide presidendivalimistel.
Parandus võeti vastu Kongressis 17. juunil 1960 ning ratifitseeriti osariikide tasemel 29. märtsil 1961.
Suur-punajooksik
Suur-punajooksik (Panagaeus cruxmajor) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Karin Olentšenko
Karin Olentšenko (sündinud 26. märtsil 1966  Tallinnas ) on Eesti jurist, kohtunik.
1983–1987 töötas Olentšenko Harju Rajooni Rahvakohtus istungisekretärina. 1987–1993 oli ta majandusjurist.
30. juunil 1993 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Karin Olentšenko esimese astme kohtunikuks Harju Maakohtusse.
Ibeeria hunt
Ibeeria hunt (Canis lupus signatus) on hundi alamliik.
Kirjeldus
Ibeeria hunt on hallikas-pruuni värvi karvkattega ja väiksema kehaehitusega kui Canis lupus lupus. Näo ülaosale ja sabale on iseloomulik tumedam ning ülamokkadele heledam värvus.
Täiskasvanud isashundid kaaluvad 30 kuni 40 kilo ja nende turjakõrgus on kuni 70 cm. Emased kaaluvad 20 kuni 35 kilo.
Nende saakloomadeks on metssead, küülikud, metskitsed, punahirved, pürenee kaljukitsed ja kalad ning koduloomad nagu lambad ja koerad.
Viivikonna karjääri settebassein
Viivikonna karjääri settebassein on järv Ida-Viru maakonnas Toila vallas Konju külas. Veekogu pindala on 11 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 3190 m. Järves on üks saar.
Ibeeria hunt
Kirjeldus
Ibeeria hundid ei moodusta suuri hundikarju, vaid väiksemaid hundiperesid, mis reeglina koosnevad vanematest ja ühe aastakäigu pesakonna noorloomadest.
Levila
Ibeeria hundid elavad Portugali põhjaosas ja Hispaania loodeosas.
Kirjandus
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Iberian wolf seisuga 3.04.2015.
Henn Sarv
thumb|Henn Sarv tutvustamas [[Eesti Genealoogia Seltsi Saaremaa osakonnale geni.com-i keskkonda, 2010]]
Henn Sarv (sündinud 7. märtsil 1955 Tallinnas) on eesti arvutikoolitaja.
Haridus
Henn Sarv on õppinud aastatel 1961–1970 Tallinna Muusikakeskkoolis (klaver, flööt), aastatel 1970–1973 Nõo Keskkoolis matemaatika eriklassis, aastatel 1973–1975 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonnas, aastatel 1975–1976 Tallinna Pedagoogilises Instituudis matemaatikat ning aastatel 1975–1984 Tallinna Polütehnilises Instituudis (infotöötlus, majandusinsener).
Töökäik
Sarv on töötanud Tallinna Polütehnilise Instituudi (praegune Tallinna Tehnikaülikool) arvutuskeskuse (praegune Mektory) programmeerijate grupi juhina aastatel 1975–1990 ning Kodakondsus- ja Migratsiooniameti asedirektorina IT alal aastatel 1990–1994. Ta on alates 1995. aastast tegev IT Koolituse, IT Groupi ning IT Koolituskeskuse partneri, lektori ja juhatuse liikmena, alates 2003. aastast VITA Group OÜ ja OÜ Infomaaklerid partnerina.
Poliitiline tegevus
Henn Sarv oli Eesti Kongressi ja Eesti Komitee liige aastatel 1990–1992 ning Tallinna Linnavolikogu liige aastatel 1990–1997. Ta on. aastast Reformierakonna liige, enne seda oli Eesti Liberaaldemokraatliku Partei liige.
Liikmesus
Ta on Eesti Sertifitseeritud Arvutispetsialistide Liidu juhatuse liige alates 1998. aastast ning Eesti Infotehnoloogia Seltsi volikogu liige alates 2001. aastast.
Pikassaare
Pikassaare oli küla Virumaal. Küla jääb tänapäeval Läsna küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Läsna külaga.
Partyzanski rajoon
pisi|left|[[Maksim Gorki nimeline kesklastepark]] Partyzanski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski linna koosseisus Valgevenes. Rajooni pindala on 64,6 km². 2015. aasta seisuga elas seal 97 697 inimest, neist 76% oli valgevenelasi.
Rajoon loodi aastal 1978. Tänapäevastes piirides on rajoon aastast 2012, mil sellele lisandusid suured hõredalt asustatud metsaalad Minski rajoonist. Kõrgeim koht ulatub 207 meetrit üle merepinna. Rajoonis voolab Svisłači jõgi.
Partyzanski rajooni territooriumil asuvad suured tööstusettevõtted, nende seas Minski mootoritehas ja Minski traktoritehas ja Minski Elektrotehnikatehas. Kõrgemat haridust annavad Minski Riiklik Lingvistikaülikool, Valgevene Riiklik Sideakadeemia ja A. D. Sahharavi nimeline Riiklik Rahvusvaheline Ökoloogiainstituut. Seal asub ka Valgevene riikliku tsirkuse hoone, lisaks on seal üks kino. Rajooni jääb üks Minski Lasteraudtee jaamadest. Rajooni läbivad Minski metroo ja mitu trammiliini. Raamatukogudest asuvad seal haridusministeeriumi raamatukogu ja kolm Minski linnaraamatukogu filiaali. Sellesse rajooni jääb ka Eesti Suursaatkond Valgevenes.
Täitevkomitee hoone asub aadressil вул. Дарашэвіча, 8, rajooni juhib Juryj Uładzimiravič Truščanka.
Rajooni territooriumile jäävad linnaosadest Ściapianka, Slapianka, Vialikaja Slapianka, Zacharava-Pulichava, Dražnia ja Traktoritehase linnak.
Zen 2
Zen 2 on AMD arvutiprotsessori mikroarhitektuuri koodnimi. See on AMD Zen ja Zen+ mikroarhitektuuride järeltulija ning see on valmistatud 7-nm tehnoloogia tasemel.
Mikroarhitektuur toetab Ryzeni protsessorite kolmandat põlvkonda, tuntud kui Ryzen 3000 (laua arvuti jaoks), Ryzen 4000U/H ja Ryzen 5000U (mobiil seadmete jaoks), Threadripper 3000 (tööjamade jaoks), ja Ryzen 4000G (hübriid-protsessorina (''ingl. APU'')). Ryzen 3000 seeria protsessorid ilmusid 7. juulil 2019, samas kui Zen 2-põhised EPYC-serveri protsessorid ilmusid 7. augustil 2019. 2019. aasta novembris ilmus täiendav kiip Ryzen 9 3950X.
CES 2019 näitas AMD Ryzeni kolmanda põlvkonna insenerivalimit, mis sisaldas ühte kiipi 8 tuumaga ja 16 lõimega (ingl thread). Ka AMD tegevjuht Lisa Su loodab lõppkoosseisus oodata rohkem kui 8 tuumad. Computex 2019-is näitas AMD, et Zen 2 protsessoritel on võimalus sisadldada 12 tuumad ja mõni nädal hiljem ilmus E3 2019-l ka 16-tuumaline desktop protsessor, olles eelmainitud Ryzen 9 3950X.
Zen 2 sisaldab Spectre turvanõrkuse riistvaralisi leevendusi. Zen 2-põhised EPYC-serveri protsessorid kasutavad disaini, milles mitu protsessorit sureb (kokku kuni kaheksa), mis on toodetud 7 nm protsessil, kombineerituna 14-nanomeetrisse Sisend/Väljund-vormiga, selle kasutamisel toetatakse ühe pesa kohta kuni 64 füüsilist tuumdaga ja 128 threadiga. See arhitektuur on peaaegu identne protsessori Threadripper 3990X paigutusega. Zen 2 edastab takti kohta umbes 15% rohkem käsku kui Zen ja Zen +, 14- ja 12-nm mikroarhitektuurid, mida kasutatakse vastavalt esimese ja teise põlvkonna Ryzenil.
Anders de la Motte
pisi|Anders de la Motte 2014 pisi|Anders de la Motte esinemas 2. juunil 2013 kirjandusfestivali [[HeadRead raames Tallinna Kirjanike Maja musta laega saalis]] Lars Anders Thomas de la Motte (sündinud 1971) on politseiniku taustaga rootsi kriminaalkirjanik ja IT-spetsialist.
Zen 2
Disain
Zen 2 liigub mitme kiibiga moodulikujundusele, kus protsessori Sisend/Väljund-komponendid on paigutatud eraldi, teises integraal skeemis, mida selles kontekstis nimetatakse ka kiibiks (ingl. chiplet). Sellel eraldamisel on eeliseid mastaapsuse ja valmistatavuse osas. Kuna füüsikalised liidesed vähenes ei ole eriti head, nende eraldamine erinevateks integraal skeemideks võimaldab neid komponente valmistada kasutades palju keerulisemad tehnoloogiad. CPU integraalskeem ise nüüd palju kompaktsem (sest Sisend/Väljund-komponendid on paigutatud eraldi) ja saab valmistada väiksema protsessiga, kus on vähem tootmisdefekte, sest kui suurem seadme, suurem on deffekti tõenäosus. Lisaks saab keskne Sisend/Väljund integraal skeem tooetada mitut kiibi, mis muudab suure hulga tuumaga protsessorite ehitamise lihtsamaks.
Sisend/Väljund kiibil on mitu varianti: üks on toodetud GlobalFoundries 14 nanomeetrise protsessiga ja teine sama ettevõtte 12 nanomeetrise protsessi abil. 14 nanomeetrisel integraalskeemilil on rohkem funktsioone ja neid kasutatakse EPYC protsessorite jaoks, samas kui 12 nm versioone kasutatakse tarbijaprotsessorite jaoks. Mõlemal protsessil on sarnased funktsioonide suurused, seega on ka nende transistori tihedus sarnane.
RAF-Avia
RAF-Avia on kaubalende opereeriv Läti lennufirma, mille klientideks on teiste seas ka TNT, DHL ja ÜRO. Lennufirma põhilennujaam asub Riias.
Ajalugu
Lennufirma asutati 1990. aastal esimese eralennufirmana Lätis. Lende alustati 1991, transportides varuosi ja varustades RAF Minibusi Läti tehast. 1994 hakati tegema kommertstšarterlende. 2015. aasta lõpus teatati, et järgmisel aastal võidakse alustada reisijatevedu.
Lennukipark
Septembris 2015 oli RAF-Avial 7 kaubalennukit:
Alföld
Sinna alla kuuluvad ka mõned Ida-Slovakkia alamiku (Východoslovenská nížina) ja Transkarpaatia alamiku (Zakarpats'ka nyzovyna), Edela-Ukraina, Lääne-Rumeenia, Põhja-Serbia ning Ida-Horvaatia (sh Slavoonia) alad. See piirneb Karpaatide mäestikuga põhjas ja idas, Transdanubia ja Horvaatia Dinaari mägedega edelas, ja enam-vähem kohakuti Sava jõega lõunas. See on Pannoonia tasandiku suurim osa.
Leoni maakond (Texas)
thumb|Leoni maakonna kohtumaja centerville's
Leoni maakond (Leon County) on maakond USA-s Texase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Centerville.
Maakonna pindala on 2797 km², millest 21 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 16 801. Aastal 2000 oli elanike arv 15 335.
Ajalugu
Leoni maakond moodustati 1846. aastal Robertsoni maakonna osast. Maakond on saanud nime Victoria linna asutaja Martín De Leóni järgi.
Ralf Aron
Ralf Aron (sündinud 21. märtsil 1998) on endine Eesti autosportlane.
2015. aastal võitis ta Itaalia F4 meistrivõistlused. 2016–2018 osales Euroopa F3 meistrivõistlustel.
Collegium Musicale
Kammerkoor Collegium Musicale on Eesti kammerkoor, mis tegutseb aastast 2010.
Koori asutaja ja dirigent on Endrik Üksvärav.
Kammerkoor Collegium Musicale on Eesti Kammerkooride Liidu liige.
Martfű
Martfű on linn Ungaris Jász-Nagykun-Szolnoki komitaadis Szolnoki kreisis. Asub Szolnokist lõunas.
1. jaanuaril 2022 oli linnas 5869 elanikku.
Põdri
Põdri oli küla Virumaal, ajalooliselt Samma mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Viru-Kabala küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Viru-Nigula kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Viru-Kabala külaga.
Külast on teateid alates 1712 (Pöddrashe Dörff).
Vipera berus sachalinensis
Vipera berus sachalinensis on hariliku rästiku alamliik, mõnede autorite järgi liik Vipera sachalinensis.
Klassifikatsioon
Vipera berus sachalinensis klassifitseeriti McDiarmidi, Campbelli ja Touré  poolt (1999) (järgides Golay jt klassifikatsiooni (1993)) hariliku rästiku (Vipera berus) alamliigina. Osa autoreid vaatleb seda eraldi rästikuliigina.
Levila
Nad elavad Venemaal (Amuuri oblastis ja Sahhalinil), Hiinas (Jilini provintsis) ja Põhja-Koreas.
Amatino Manucci
Amatino Manucci oli itaalia kaupmees, kelle tänini säilinud märkmetest võib välja lugeda raamatupidamisarvestuse kahekordse kirjendamise põhimõtte rakendamist 13/14. sajandi vahetusel Itaalias.
Manucci oli Firenzes tegutsenud kaubandusettevõtte Giovanni Farolfi & Company kaasomanik. Selle firma Salon-de-Provence'is asuva filiaali aastatest 1299–1300 säilinud finantsandmed räägivad ettevõttes peetud kahekordse kirjendamisega raamatupidamisest.
Luke (Läti)
Luke (läti keeles Lugaži, vanasti ka Vārpa; saksa keeles Luhde) on küla (vidējciems) Põhja-Lätis Valka piirkonna Valka vallas. Luke piirneb Valkaga. Asula asub merepinnast 75 meetri kõrgusel.
Luket mainiti esimest korda aastal 1334, mil sinna ehitati Luke ordulinnus (saksa keeles Schloß Luhde). Praegune küla tekkis Luke mõisa (saksa keeles Lu(h)denhof) hoonetekompleksi juurde, see hõlmab tänapäeval ka Burga mõisa asukoha. Nõukogude ajal oli see kolhoosi Ļeņina ceļš keskasula.
Külas on raamatukogu. Seal asub Lugaži bussipeatus.
Külas kasvavad kaks tamme kõrgusega 19 ja 17 meetrit ning tamm (kõrgus 22, ümbermõõt 4,59 m) on looduskaitse all.
2015. aastal oli külas 260 elanikku.
Eesti Merelaevandus
Eesti Merelaevandus (inglise keeles Estonian Shipping Company Ltd., lühend ESCO) oli aastal 1940 asutatud laevandusettevõte, mille viimane omanik alates 2001. aastast oli AS Tschudi Shipping Company.
Eesti Merelaevandus sai alguse 1940. aastal, mil Eesti reederite laevad natsionaliseeriti. Natsionaliseeritud laevade ja varade haldamiseks asutati teedeministeeriumi juurde 6. augustil 1940 a. August Hanseni poolt juhitud ENSV Meretranspordi Keskus, mille ülesandeks sai natsionaliseeritud kauba- ja reisilaevadega transpordi ja tegevuste korraldamine. Eesti Riiklik Merelaevandusele anti üle ka Eesti rannikul paiknevad kaubasadamad ja sadamapunktid. Eesti Riiklik Merelaevandusest sai hiljem natsionaliseeritud laevade haldamiseks ettevõte Eesti Riiklik Merelaevandus. Tallinna sadamale allutati sadamapunktid Narvas, Kundas, Roomassaares, Kärdlas ja Pärnus. Nendele allusid omakorda veel 21 väiksemat sadamat. 25. novembril 1940. aastal vormistati Tallinna sadam Eesti Riikliku Merelaevanduse koosseisu Tallinna Merekaubasadama nime all.
Teise maailmasõja järgsel ajal allus ettevõte, hiljem tootmiskoondis NSV Liidu Mereministeeriumi Balti Merelaevanduse Eesti Merelaevastiku Valitsusele.
Alates 1964. aastast hakkas ettevõte kandma nime Eesti Merelaevandus (vene keeles Эстонское морское пароходство (ЭМП)) ning allus NSV Liidu Mereministeeriumile, mis otsustas nii laevade ehituse kui ka kinnitas kaugsõidukapteniks saajad. Enne Eesti Vabariigi taasiseseisvumist kuulusid tootmiskoondise Eesti Merelaevandus koosseisu 82 kauba- ja reisilaeva, Tallinna Merekaubasadam, Uussadam ja Loksa Laevaremonditehas kui ka hulk merendust teenindavaid väiksemaid ettevõtteid ja talitusi.
Farbauti (kuu)
Farbauti (ka nimega Saturn XL) on Saturni üks kuudest.
Eesti Merelaevandus
Eesti taasisiseseisvumisel õnnestus Eesti Merelaevanduse laevad jätta Eestile ning neil heisati peatselt Eesti lipp. Eesti Merelaevandus kujundati märtsis 1992 ümber riigiaktsiaseltsiks, mille nimeks sai RAS Eesti Merelaevandus. Samal ajal moodustati eraldi ettevõtted Tallinna Sadam, Muuga Sadam ja ka Loksa Laevaremonditehas iseseisvus. 1991. aasta jooksul vabanes Eesti Merelaevandus ka muudest laevandusega seotud ja ka väheseotud tütarettevõtetest ja abiteenistustest ning asus tegutsema vaid reederina.
Farbauti (kuu)
Selle kuu avastasid Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna ja Brian G. Marsden, kes teatasid selle olemasolust 4. mail 2005 vaatlusandmete põhjal, mida koguti 12. detsembrist 2004 kuni 9. märtsini 2005. Esmaseks kataloogimisnimeks pandi talle S/2004 S 9. 2007. aasta aprillis nimetati ta ümber Skandinaavia mütoloogiasse kuulva Loki isa, tormihiiu Fárbauti järgi.
Eesti Merelaevandus
Hiljem reorganiseeriti riigiaktsiaselts aktsiaseltsiks AS Eesti Merelaevandus ning ettevõte asus laevastikku moderniseerima. Telliti kaks segalasti-, viis konteineri- ja neli ro-ro-laeva. 10. juulil 1997 sõlmis Eesti Erastamisagentuur lepingu ASi Eesti Merelaevandus erastamise kohta ASiga ESCO Holding.
Farbauti (kuu)
Farbauti on umbes viiekilomeetrise läbimõõduga ning tiirleb ümber Saturni planeedi pöörlemisele vastupidises suunas, keskmisel kaugusel 20 291 000 km. Ühe tiiru tegemiseks ümber Saturni kulub tal ligikaudu 1079,099 ööpäeva. Orbiidi kalle ekliptika suhtes on 158° (131° Saturni ekvaatori tasandi suhtes) ja ekstsentrilisus 0,209.
Eesti Merelaevandus
Pärast laevakompanii erastamist reorganiseeris uus omanik seda korduvalt ja tegutseb muu nime all, kuid hoidis ASi Eesti Merelaevandus kui laevaomanikku alles kuni 2014. aastani, mil viimane konteinerilaev kustutati Eesti laevaregistrist.
Ettevõte kustutati äriregistrist pankrotimenetluse raugemise tõttu 2019. aastal
Transeast Airlines
Transeast Airlines oli Läti lennufirma, mille baasiks oli Riia lennujaam. Lennufirma teenindas lende Riia ja Jönköpingi (alates mai 1993) ning Billundi (märtsist 1995) vahel 2001. aastani, mil tegevus lõpetati. Lennud toimusid lennukiga Jak-40.
Keskmaajooks
Olümpiamängudel on keskmaajooksudest kavas 800 m ja 1500 m jooks.
Milevsko
Milevsko (saksa keeles Mühlhausen) on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Píseki ringkonnas. Milevsko asub Písekist 22 km kirdes, Táborist umbes 23 km idas ja České Budějovicest ligikaudu 54 km põhjas.
Milevsko asub merepinnast 461 meetri kõrgusel.
Milevskot on esmamainitud 1184. aastal. Premonstrantide klooster rajati Milevskosse 1187. aastal. Milevskot on ürikutes esmakordselt aleviks nimetatud 1327. aastal. Linnaõigused sai Milevsko 15. sajandil.
Milevskos asub masinaehitustehas ZVVZ (Závody na výrobu vzduchotechnických zařízení).
Erna retk
pisi|2005. aasta Erna retk Erna retk oli sõjalis-sportlik võistlus, mida peeti Eestis iga aasta augustis aastatel 1994–2011. Seda on nimetatud maailma üheks pikemaks ja raskemaks militaarvõistluseks.
Võistlus oli rahvusvaheline. Aastatel 2004–2010 võitsid retke Eesti meeskonnad, 2003. aastal tulid võitjaks soomlased ja 2002. aastal hiinlased.
Erna retke korraldas MTÜ Sõjalis-sportlik selts Erna, finantseeris kaitseministeerium. Peakorraldaja oli seltsi president Meelis Rätsep.
Retkega mälestati Soome ja Saksamaa koostöös moodustatud, Talvesõjas osalenud eestlastest koosnenud luureüksuse Erna operatsiooni Eestis Nõukogude tagalas 1941. aasta suvel. Erna tegi dessandi Salmistusse ning liikus edasi Kautlasse, kus pidas lahingu ülekaaluka vastasega. Seejärel siirdus salk üle rinde tagasi Saksa poolele.
Retke kirjeldus
Erna retk algas kummipaatides maabumisega "vaenulikule" rannale. Sellele järgnes 150 km pikkune jalgsirännak, mille käigus püüti vältida "vaenulikke" jõude. Aastate vältel lisandus retkesse erinevaid alavõistlusi sõjalis-sportlikes oskustes, näiteks laskmine, sideülesanded, granaadiheide, esmaabi andmine jms.
Kristalli struktuur
"Kristalli struktuur" on 1969. aastal valminud Poola mängufilm.
Süžee
Jan ja Marek on sõbrad juba ülikooliajast. Nende elu on aga kulgenud erinevalt. Jan elab koos oma õpetajast naise Annaga väikeses külas ja töötab meteoroloogina. Marek on aga teinud teadlasena hiilgavat karjääri ning on täiendanud end ka välismaal. Ühel talvepäeval saabub Marek autoga Janile ja Annale külla. Mareki sõidu eesmärgiks on veenda Jani tagasi pöörduma linna, kus nad koos nende endise professori juhendamisel töötaksid. Marek proovib veenda Jani, et see kasutaks oma annet teaduse hüvanguks, mitte ei raiskaks end tööga, millega iga teine hakkama saaks. Ka Anna asub Mareki poolele. Ent Jani ja Mareki ellusuhtumised on täiesti erinevad. Jani meelest on Marek teinud teadlaskarjääri nimel andestamatuid kompromisse. Jan otsustab jääda külla, kuna talle meeldivad loodus ja maaelu. Marek sõidab ära, kuid lubab sagedamini neil külas käia.
Rist-rohujooksik
Putukat on ka Eestis.
Poljakov
Poljakov (vene Поляков) on vene perekonnanimi.
Nime naissoo vorm on Poljakova.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Poljakov 230 mehel ja 26 naisel. Perekonnanimede levikult oli Poljakov meeste puhul 236. ja naiste puhul 5161. kohal.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Poljakova 252 naisel. Perekonnanimede levikult on Poljakova naiste puhul 236. kohal.
Perekonnanime Poljakova kandja oli keskmiselt 46 aasta vanune (mediaanvanus oli 47). Kõige levinum on perekonnanimi Poljakova vanuserühmas 60–64, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 3,33. Perekonnanimi Poljakova on levinuim Ida-Viru maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 3,41.
Nimede eestistamise käigus võeti Poljakovi asemel nimeks Alekask, Leek, Paljak, Parvelt, Reino ja Viismaa.
Frangimaa hertsogkond
Frangimaa hertsogkond (saksa keeles Herzogtum Franken) oli üks viiest Ida-Frangi riigi ja keskaegse Saksamaa kuningriigi hõimuhertsogkonnast, tekkides 10. sajandi alguses. Sõna "Franconia", mida esimest korda kasutati ladinakeelses 1053. aasta hartas, kasutati nagu sõnu "Francia", "France" ja "Franken", maaosa kohta, kus elasid frangid.
Geograafia
See ulatus piki Maini jõe orgu selle suudmest Ülem-Reinil kuni Baieri Nordgauni, seega tänapäeva Baieri Frangimaa piirkond, sellega külgnevad Tüüringi lõunaosad, Põhja-Baden-Württemberg (s.o Rein-Neckar ja Heilbronn-Franken) ja Hessen. See hõlmas ka mitmed gaud Reini vasakkaldal Mainzi, Speyeri ja Wormsi linnade ümber, mis moodustavad tänapäeva Reini Hesseni ja Pfalzi piirkonna.
Paiknedes selle ala keskel, millest 919. aasta paiku tekkis Saksa kuningriik, piirnes see põhjas Saksimaa hertsogkonna, läänes Austraasia Ülem- ja Alam-Lotringiga, edelas Švaabimaa hertsogkonna ja kagus Baieri hertsogkonnaga.
Ajalugu
Hertsogkond arenes Karolingide impeeriumi languse ajal, olles Austraasia osa, ja sai oma kuju, kui Austraasia loodeosadest tekkis Lotharingia.
Erinevalt teistest hõimuhertsogkondadest ei kujunenud Frangimaa stabiilseks poliitiliseks üksuseks, kuigi kohalikud Saali krahvid omasid suuri valdusi lääneosas (Reini Frangimaa). Aastal 906 on Konradiinist krahv Konrad Nooremat Lahngaus mainitud kui dux Franconiae. Pärast Ida-Frangi Karolingide hääbumist aastal 911 valiti ta esimeseks Saksa kuningaks (Konrad I, Rex Francorum vastavalt Saali tavaõigusele) ja Frangimaa hertsogina järgnes talle noorem vend Eberhard. Siiski ei suutnud Konradiinid seista vastu tõusvale Saksi dünastiale: aastal 919 järgnes Saksa kuningana hertsog Heinrich I Linnupüüdja ja Frangimaa hõimuhertsogkonna hõivas Heinrichi poeg, Saksamaa kuningas Otto I, pärast hertsog Eberhardi edutu mässu mahasurumist 939. aasta Andernachi lahingus. Kuningas Otto ei nimetanud uut Frangimaa hertsogit ning hertsogkond lagunes mitmeks krahvkonnaks ja piiskopkonnaks, mis allusid otse Saksa kuningatele.
Saali krahve Reini Frangimaal on mõnikord mainitud kui Frangimaa hertsogeid ja nendest sai aastal 1024 Saksamaa kuninglik ja keiserlik dünastia. Aastal 1093 anti nende Frangimaa territooriumid lääniks Aacheni pfaltskrahvile, millest kujunes tähtis Saksa vürstkond - Pfalzi kuurvürstkond (Kurpfalz). Krahv Konrad Punase edutamisega sai Reini Frangimaa Saali dünastia südamaaks, pakkudes 11. ja 12. sajandil neli keisrit: Konrad II, Heinrich III, Heinrich IV ja Heinrich V. Alal asusid Mainzi, Speyeri ja Wormsi linnad, millest kaks viimast olid krahvkondade keskused Konrad Punase Saali järglaste käes. Neid krahve on mõnikord kutsutud ka Frangimaa hertsogiteks.
Keiser Konrad II oli viimane hertsogitiitli kandja. Kui ta aastal 1039 suri, valitseti Reini Frangimaad kui kogumit väikeriikidest, nagu Frankfurdi, Speyeri ja Wormsi linnad, Mainzi, Speyeri ja Wormsi vürstlikud piiskopkonnad, samuti Hesseni maakrahvkond, siis Tüüringi osa. Nende võimsate üksuste kõrval oli palju väiksemaid riigikesi. Aastal 1093 andis keiser Heinrich IV Saali territooriumid Reini Frangimaal lääniks Heinrich II von Laachile, Alam-Lotringi pfaltskrahvile Aachenis. Nendest maadest kujunes tähtis Pfalzi kuurvürstkond. Kui keiser Friedrich I Barbarossa andis aastal 1168 hertsogitiitli Würzburgi piiskoppidele Ida-Frangimaal, Reini Frangimaa jaotati ja kustutati. Selle territooriumid said aastal 1500 keisririigi Ülem-Reini ringkonna osaks.
Hertsogid
Hertsogitiitlit kandsid Saksa kuningad ja Saksa-Rooma keisrid kuni keiser Konrad II surmani aastal 1039. Hiljem nõutasid seda Würzburgi vürstlikud piiskopid. Kuigi aastal 1116 andis Saali keiser Heinrich V Konrad von Hohenstaufenile taas kord hertsogitiitli, sai Konradi vennapoeg, keiser Friedrich I Barbarossa Würzburgi piiskoppidelt aastal 1168 lõpuks õigused. Piiskopid jätkasid siiski pretendeerimist hertsogkonnale, kuni piiskopkond aastal 1803 ilmalikustati ja Baieri kuurvürstkonda sulandati. Kui Würzburgi suurhertsogkond, Mainzi kuurvürstkond ja enamus muid Frangimaa osi said aastal 1814 Baieri kuningriigi osaks, võtsid kuningad endale hertsogitiitli.
Käsi
pisi pisi|Inimese käe- ja õlaluud. Käsi (ladina keeles manus) on inimese ülajäse, õlast kuni sõrmeotsteni. Käe all võidakse mõista ka labakätt.
Inimese käe osad on labakäsi, küünarvars ja õlavars. Labakätt ühendab küünarvarrega ranne ning küünarvart õlavarrega küünarliiges (sealhulgas küünarnukk).
Vaskjala pais
Vaskjala pais on pais Pirita jõel, mis jääb Vaskjala sillast ülespoole. Pais rajati 1969–1970. Paisu kõrgus on 8 m. Paisu juurest saab alguse Vaskjala–Ülemiste kanal.
Põlula-Uuemõisa
Põlula-Uuemõisa (ka Uuemõisa) oli küla Virumaal. Küla jääb tänapäeval Põlula küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Viru-Jaagupi kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Põlula külaga.
Külast on teateid alates 1945.
Jászapáti
Jászapáti on linn Ungaris Jász-Nagykun-Szolnoki komitaadis, Jászapáti kreisi keskus.
Jászapáti sai 1746 linnaõigused, kuid kaotas need 1876 ja sai 1989. aastal taas linnaks.
Vambola Rähn
Vambola Rähn (15. veebruar 1923 Eristvere, Jõgeva vald, Laiuse kihelkond, Tartumaa – 18. jaanuar 1984 Tartu) oli eesti näitekirjanik, teatrikriitik ja publitsist.
Ta õppis Painküla algkoolis, Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja lõpetas aastal 1941 Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumi. Aastal 1942 astus ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonda. Aastal 1943 mobiliseeriti ta Saksa sõjaväkke. Pärast sõda õppis ta lühemat aega Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu, kuid sunniti ülikoolist lahkuma.
Ta on töötanud inspitsiendina Vanemuises ja näitlejana Ugalas, hiljem juhendas Tartus näite- ja estraadiringe.
Dominic Cooper
pisi Dominic Edward Cooper (sündinud 2. juunil 1978 Londonis) on inglise näitleja. Ta on mänginud filmides (sh seriaalides), teatris ja kuuldemängudes.
Ta on näidelnud filmis "Mamma Mia!" ja selle järjes "Mamma Mia! Hakkab jälle pihta". Dominic on mänginud noort Howard Starki Marvel Cinematic Universe'i filmides, sealhulgas filmis "Captain America: The First Avenger" ja teleseriaalis "Agent Carter".
Lapsepõlv ja noorus
Cooper sündis ja kasvas üles Londonis Greenwichis lasteaiaõpetaja Julie (sündinud Heron) ja oksjonikorraldaja Brian Cooperi peres. Tal on kaks venda, Simon ja Nathan (kes on muusik bändis The Modern), ning poolvend James ja poolõde Emma. Tema vanavanaisa oli filmi entusiast E. T. Heron, kes andis välja ajalehte Kinematograph Weekly.
Dominic õppis John Balli algkoolis Londonis Blackheathis ja seejärel Thomas Tallise koolis Kidbrooke'i lähedal. Seejärel õppis Cooper Londoni muusika- ja draamakunsti akadeemias (LAMDA) näitlemist ja filmi toimetamist. Kooli lõpetas ta 2000. aastal.
Karjäär
Dominic näitles kõigepealt seriaalides ja filmides, kuid 2001. aastal tegi ta debüüdi Suurbritannia rahvusteatris etendunud näidendis "Mother Clap's Molly House". Cooper mängis Alan Bennetti näidendis "The History Boys" Dakinit juba selle esimesest lugemisest. Ta käis esinemas Broadwaynis, Sydneys, Wellingtonis ja Hongkongis. Tal on olnud tähtsad rollid Suurbritannia rahvusteatris, kus ta mängis peategelast Will Parryt, telesarjades "Down To Earth" ja "Sense & Sensibility".
2008. aastal mängis ta Skyd filmis "Mamma Mia!", kus esitas ka mitu laulu. Cooper mängis 2009. aastal filmides "An Education" ja "Freefall" ning mängis ka Hippolytust rahvusteatris etendunud tragöödias "Phèdre". Cooper taasesitas Sky rolli 2018. aastal linastunud filmi "Mamma Mia!" järjes "Mamma Mia! Hakkab jälle pihta".
Tunnustus
2006. aastal esitati Cooper Drama Desk Awardile näitlejatöö eest näidendi "The History Boys" Broadway-versioonis. Lisaks kandideeris ta Briti iseseisva filmi auhinnale, Briti filmikriitikute ringi auhinnale, Londoni kriitikute ringi filmiauhinnale ja impeeriumipreemiale rolli eest filmis, mis loodi näidendi "The History Boys" põhjal.
Samuti on tunnustatud Cooperi teletööd. 2014. aastal nomineeriti ta parima miniseriaali või telefilmi näitleja Satellite Awardile rolli eest miniseriaalis "Fleming". 2015. aastal kandideeris ta Saturn Awardile Howard Starki rolli eest teleseriaalis "Agent Carter".
Isiklikku
Cooper jagas oma kolleegi James Cordeniga korterit, kuni Corden alustas pereelu Julia Careyga. Cooper on Cordeni esimese lapse Maxi ristiisa.
Cooper käis kohtamas "Mamma Mia!" kaasnäitleja Amanda Seyfriediga aastatel 2008–2010. 2010. aastast oli Cooper suhtes näitleja Ruth Neggaga. Nad elasid koos Londonis Primrose Hillis. Nende suhe kestis viis aastat. Negga on rääkinud, et nende suhte purunemisest teada saamiseks kulus ajakirjandusel palju aega, nimelt olevat seda uudisena jagatud alles 2018. aasta aprillis.
OÜ Saare Dolomiit-Väokivi
OÜ Saare Dolomiit-Väokivi on aastal 1997 asutatud ettevõte, mis töötleb looduskivitooteid. Ettevõtte peakontor asub Tallinnas ja tehas asub Saaremaal.
Ettevõte kasutab aastast 2007 toodangu turustamiseks kaubamärki Reval Stone.
Ajalugu
Ettevõtte ajalugu ulatub aastasse 1967, mil asutati tehase "Eesti Dolomiit" Saaremaa tsehh. Hiljem asutati 1989 Eesti-Kanada ühisfirma Saare Dolomiit - McIntosh Granite Corporation, mis aastal 1994 läks pankrotti. See ühisfirma oli otsene eelkäija 1997. aastal asutatud aktsiaseltsile Saare Dolomiit, mis aastast 2003 kannab nime OÜ Saare Dolomiit-Väokivi.
2015. aastal oli ettevõtte käive 1,86 miljonit eurot.
Karjäärid
OÜ Saare Dolomiit-Väokivi karjäärid asuvad Saaremaal (Kaarma dolomiit ja Selgase dolomiit), Tallinnas (Lasnamäe paekivi) ja Märjamaa lähistel (Orgita dolomiit).
Theodorus (Bubnjuk)
Theodorus (ukraina keeles Федір Fedir; kodanikunimega Валентин Леонідович Бубнюк Valentõn Leonidovõtš Bubnjuk; sündinud 21. juulil 1978 Lipnes Volõõnia oblastis) on Ukraina Õigeusu Kiriku Poltaava ja Krementšugi ülempiiskop.
Michael Raffl
pisi| Michael Raffl (sündinud 1. detsembril 1988 Villachis) on Austria jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Dallas Stars ründajana vasakäärel.
Aastatel 2005–2011 mängis Raffl kuus hooaega Austria kõrgliiga klubis EC VSV ning pärast seda kaks hooaega Rootsi esiliiga klubis Leksands IF.
Kalli-Maia Holland
Kalli-Maia Holland (28. märts 1939 – 26. september 2021 Tallinn) oli eesti elektriinsener, ettevõtja ja muinsuskaitsja.
Ta lõpetas 1970. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonna elektrisüsteemide ja -võrkude erialal.
Pärtlivälja
Pärtlivälja oli küla Virumaal. Küla jääb tänapäeval Imukvere küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Imukvere külaga.
Kalli-Maia Holland
Seejärel asutas oma projektettevõtte, hilisema ärinimega OÜ Vana Tallinn, milles töötas kuni oma surmani.
Isiklikku
Tema isa oli sõjaväelane Johannes-Voldemar Holland.
Pärtlivälja
Külast on teateid alates 1970.
Õigus rahule
Deklaratsiooni tekst
Olles kaalunud punkti pealkirjaga "Rahvaste õigus rahule",
olles veendunud, et rahvaste rahuõiguse väljakuulutamine aitaks kaasa jõupingutustele, mille eesmärk on tugevdada rahvusvahelist rahu ja julgeolekut,
57. täiskogu koosolek, 12. november 1984
LISA. Deklaratsioon rahvaste õigusest rahule
Peaassamblee
Kinnitades, et ÜRO peamine eesmärk on rahvusvahelise rahu ja julgeoleku säilitamine,
Väljendades kõigi rahvaste tahet ja püüdlusi kaotada inimkonna elust sõda ja ennekõike hoida ära ülemaailmne tuumakatastroof.
Olles veendunud, et elu ilma sõjata on esmane rahvusvaheline eeltingimus riikide materiaalseks heaoluks, arenguks ja edusammudeks ning ÜRO poolt välja kuulutatud õiguste ja põhiliste inimvabaduste täielikuks rakendamiseks,
Olles teadlik, et tuumaajastul on püsiva rahu saavutamine Maal inimkonna tsivilisatsiooni säilimise ja inimkonna ellujäämise peamine tingimus.
Tunnistades, et rahvaste rahuliku elu säilitamine on iga Riigi püha kohustus,
1999. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis
'''Eesti-Soome 1999. aasta maavõistlus poksis''' toimus 26. septembril Sillamäel. Võistlus kavandati 12 kehakaalus, poksiti 4x2-minutilist raundi. Eesti võitis 6:6, sest viigilise tulemuse juures oli otsustav üliraskekaalu võit.
Helveskaal (kuni 48 kg): Roman Iljin (Eesti) – Soomel puudus selles kaalus esindaja ja Soomele arvestati loobumiskaotus
Kärbeskaal (kuni 51 kg): Juho Tolppola (Soome) – Sergei Tassimov (Eesti) 2 – 1
Kukk-kaal (kuni 54 kg): Vjatšeslav Ossipenko (Eesti) – At-Hit Thiangtrong (Soome) 3 – 0
Sulgkaal (kuni 57 kg): Roman Pavlenko (Eesti) – Teemu Lindqvist (Soome) – 3 – 0
Kergekaal (kuni 60 kg): Samuli Leppiaho (Soome) – Maksim Kotšetkov (Eesti) 3 – 0
I kergekeskkaal (kuni 63,5 kg): Albert Starikov (Eesti) – Sami Sipilä (Soome) 3 – 0
II kergekeskkaal (kuni 67 kg): ? (Soome) – Andrei Jeremejev (Eesti) 3 – 0
I keskkaal (kuni 71 kg): ? (Soome) – Dmitri Protkunas (Eesti) 3 – 0
II keskkaal (kuni 75 kg): ? (Soome) – Daniel Sternfeld (Eesti) 3 – 0
Poolraskekaal (kuni 81 kg): Deniss Kondrašov (Eesti) – Soomel puudus selles kaalus esindaja ja Soomele arvestati loobumiskaotus
Raskekaal (kuni 91 kg): Aki Kalke (Soome) – Peeter Saat (Eesti) TKO 3
Üliraskekaal (üle 91 kg): Sergei Masterov (Eesti) – Soomel puudus selles kaalus esindaja ja Soomele arvestati loobumiskaotus
Esiliiga 2014
Esiliiga 2014 on Eesti jalgpalli tugevuselt teise liiga, Esiliiga, 24. hooaeg, mis algas 2. märtsil ning lõppes 9. novembril 2014.
Hooaja eel
2013. aasta hooaja teine koht Jõhvi FC Lokomotiv tõusis Meistriliigasse, 9. koha saavutanud Tallinna FC Puuma ning 10. koht Kiviõli FC Irbis jäid liigasse püsima tänu 5. koht Tartu SK 10 ja 6. kohtTartu JK Tammeka II loobusid EMV-tel osalemisest. Vabaks jäänud kohad hõivasid Meistriliigast väljalangenud FC Kuressaare ning Esiliiga B-tasandilt edutatud klubid Nõmme Kalju FC II ja Pärnu Linnameeskond.
Tabelikohad voorude kaupa
Selles tabelis on väljatoodud meeskondade positsioonid peale igat vooru.