cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Egeuse saared
Kuuluvus
Suurem osa saartest kuulub Kreekale, olles halduslikult jaotatud üheksa piirkonna vahel. Ainsad Türgile kuuluvad märkimisväärse suurusega saared on mere kirdepoolses osas olevad Gökçeada (kreeka keeles Ímvros/Ímbros, kuni aastani 1970 kandis ametlikku nime İmroz) ja Bozcaada (kreeka keeles Ténedos). Lisaks neile kuulub Türgile ka väiksemaid saari riigi läänerannikul.
Jaotus
Traditsiooniliselt jaotatakse Egeuse mere saared seitsmesse rühma (põhjast lõuna poole):
Ajalugu
Väljendit Itaalia Egeuse saared (itaalia keeles Isole Italiane dell'Egeo) kasutatakse nende Egeuse mere saarte kohta, mille Itaalia Itaalia-Türgi sõja käigus 1912. aastal vallutas ning Lausanne'i rahu sõlmimisega aastateks 1923–1947 annekteeris: Dodekaneesid, sealhulgas Rhodos ja Kastellórizo.
Piiskopkonnad
Vana-Rooma Insulae provintsi piiskopkonnad, mis on Püha Tooli iga-aastases teatmikus Annuario Pontificio loetletud kui titulaarsed piiskopkonnad:
Vana-Rooma Lesbose provintsi piiskopkonnad, mis on Püha Tooli iga-aastases teatmikus Annuario Pontificio loetletud kui titulaarsed piiskopkonnad:
Lakkimine
pisi|Lakitud puit Lakkimine on protsess, mille käigus soovitud pind kaetakse vedela vaiku sisaldava kattematerjaliga, mis kuivab kõvaks läbipaistvaks kileks. Enamik lakke on vaigu, kuivatusõli, kuivati ja lenduva lahusti segud. Kui lakk kuivab, aurustub selle lahustiosa ja ülejäänud koostisosad oksüdeeruvad või polümeriseerivad, moodustades vastupidava läbipaistva kile. Lakkimisega on võimalik moodustada kaitsvat kihti puitpindadele, maalidele ja dekoratiivesemetele.
Ajalugu
Esimesed lakid olid looduslike vaikude lahused. Looduslike vaikude hulgast kasutati näiteks dammarat, kopaali ja kampolit. Neid valmistati vaike kuumutades, neile looduslikke õlisid (nt linaseemneõli) lisades, segu soovitud viskoossuseni keetes ja seejärel tärpentiniga lahjendades. Saadud katte tahenemine võttis kolm kuni neli päeva, selle toon oli kollane ja sellesse tekkisid aja jooksul sageli praod.
Koostis
pisi|Alküüdlakk Looduslikud lakid on suures osas asendatud sünteetilist vaiku sisaldavate lakkidega, millest peamised on alküüd-, polüuretaan-, fenool-, vinüül- ja epoksüvaigud. Esimesed lakkides kasutatud sünteetilised vaigud töötas välja keemik Leo Baekeland. Need olid bakeliiti meenutavad fenoolvaigud. 1930. ja 1940. aastatel täiustati tootmist ning fenoolid asendati paljudel kasutusaladel alküüdidega, millest sai lõpuks kattetööstuses kõige olulisem vaiguklass, kuigi ka fenoole kasutatakse jätkuvalt paadi- ja põrandalakkides. Alküüde valmistatakse alkoholist (näiteks glütserool), kahealuselisest happest (näiteks maleiin- või ftaalhape) ja õlist (riitsinus, kookospähkel, linaseemned või sojaoad) või rasvhappest. Erinevalt looduslikest vaikudest saab sünteetilisi vaike toota suures koguses ja keemiliselt väga täpselt konkreetseks kasutusvaldkonnaks kohandada. Näiteks alküüdvaikude molekulaarstruktuuri saab manipuleerida, et muuta nende viskoossust, kõvadust, vees või muudes ainetes lahustuvust ja võimet edukalt seguneda erinevate pigmentidega.
Kasutamine ja ohutus
Lakkimiseks võiks valida hea valgustuse ja ventilatsiooniga ruumi. Hea valgustus muudab laki ühtlaselt puidu pinnale kandmise lihtsamaks. Hea ventilatsioon tagab selle, et mõnest lakist eralduvad gaasid ei tekitaks peapööritust ega iiveldust. Lakkimine peaks toimuma võimalikult puhtas keskkonnas, et vältida õhus lendleva tolmu langemist värskelt viimistletud pinnale. Juhul kui lakkimine toimub välitingimustes, tuleks vältida tuulist ilma, et tuul ei kannaks lendlevaid osakesi lakitud pinnale. Oluline on ka jälgida õhutemperatuuri. Kui temperatuur on liiga kõrge, kuivab lakk liiga kiiresti ja võivad tekkida väikesed õhumullid, mis rikuvad viimistletud pinna. Kui temperatuur on aga liiga madal, kuivab lakk liiga aeglaselt ja õhus lendleval tolmul on rohkem aega niiskele lakile langeda. Lakkimise ajal võiks kanda kaitsvat riietust. Lakkimise käigus võib kokku puutuda nii nahale kui ka riietele langevate kahjulike kemikaalidega. Seetõttu oleks hea kanda kaitseriietust ja käte kaitseks kindaid. Samuti on soovitatav kanda kaitseprille ja maski.
Lakitüübid
Oluline on leida lakitüüpide seast sobiv. Kõigil on oma eelised ja puudused, kuid lõpliku valiku tegemisel peaks lähtuma sobivusest projektiga ja lakkija eelistustest.
Kuressaare Linnajooks
Esimene jooks toimus 8. mail 1982. Osales umbes 700 jooksjat. Algul kandis jooks nimetust "Ümber Kingissepa linna jooks".
Pikka aega oli võistluse eestvedaja Kaljo Ellik. Seejärel korraldas võistlusi Kuressaare Spordibaasid SA. Alates 2015 korraldab võistlust Saaremaa Spordikool.
Põhja-Baieri murre
pisi|Põhja-Baieri murde leviala (oranžis) pisi|Murde täpsem leviala Põhja-Baieri murre (baieri keeles Noadboarisch, saksa keeles Nordbairische Dialekte) moodustab baieri keele murrete alarühma Saksamaal, enamasti Baieri liidumaa põhjaosas.
Kýnthos
Kýnthos (kreeka keeles Κύνθος) on mägi Delose saarel Kreeka Küklaadide saarestikus Egeuse mere keskosas.
Vanakreeka mütoloogia kohaselt sündisid Kýnthosel titaanide Koiose ja Phoibe tütrele Letole jumalad Apollon ja tema kaksikõde Artemis.
Lukas Raeder
pisi|Lukas Raeder (2012) Lukas Raeder (sündinud 30. detsembril 1993 Essenis) on Saksamaa jalgpallur (väravavaht). Ta mängib Saksamaa tugevuselt kolmanda liiga klubis VfB Lübeck.
Aastatel 2012–2014 kuulus ta Müncheni Bayerni ridadesse. Ta mängis põhiliselt klubi duubelmeeskonnas, kuid sai kaks mängu kirja ka klubi põhimeeskonnas Saksamaa kõrgliigas.
Aastatel 2014–2017 mängis Raeder Portugali kõrgliiga klubis Vitória de Setúbal. Hooajal 2017–18 mängis ta Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Bradford City ja hooaja 2018–19 Saksamaa Regionalliga klubis Rot-Weiss Essen.
Maximilian Riedmüller
pisi Maximilian Riedmüller (sündinud 4. jaanuaril 1988 Münchenis) on saksa jalgpallur (väravavaht).
Aastatel 2008–2013 mängis ta Müncheni Bayerni duubelmeeskonnas. Aastatel 2013–2015 mängis ta Saksamaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Holstein Kieli. Seejärel liitus ta SV Heimstetteniga.
Väike-Maarja vald (1991)
Väike-Maarja vald oli omavalitsusüksus Lääne-Virumaal.
Viimane vallavanem oli Indrek Kesküla.
Alevikud
Väike-Maarja – Kiltsi – Simuna
Külad
Aavere – Aburi – Avanduse – Avispea – Ebavere – Eipri – Hirla – Imukvere – Koonu – Kurtna – Kännuküla – Kärsa – Käru – Liivaküla – Määri – Müüriku – Nadalama – Nõmme – Orguse – Pandivere – Pikevere – Pudivere – Raeküla – Raigu – Rastla – Sandimetsa – Triigi – Uuemõisa – Vao – Varangu – Vorsti – Võivere – Äntu – Ärina
Ajalugu
Väike-Maarja vald loodi 1991. aasta 12. detsembril.
2017. aasta haldusreformi käigus liideti senise Väike-Maarja vallaga Rakke vald.
Dolores Hoffmann
Dolores Hoffmann (sündinud 1. septembril 1937 Leningradis) on eesti-saksa päritolu Eesti vitraažikunstnik.
Ta on loonud eesti kunstnikest esimesena tinaraamis vitraaže ning on saavutanud lakooniliste graafiliste kujundite ja klaasi värvi suurepärase koosmõju. Hoffmanni vitraaže on avalike hoonete interjöörides ning paljudes kirikutes Eestis ja välismaal. Ta on viljelenud ka tahvel- ja monumentaalmaali.
Elulugu
Tema isa oli sakslasest meremees, kellest sai välismaalasena stalinlike repressioonide ohver ja mõrvati 1938. aastal. Tema ema oli eestlane.
Dolores Hoffmann õppis aastatel 1945–1955 Tallinna 19. Keskkoolis ja 1956. aastast Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis (ERKI). Esialgu asus ta õppima klaasikunsti eriala, kuid lõpetas 1962. aastal maali erialal. Lõputööna valmis Tallinna Pelguranna linnaosas asunud Rahu kino freskopannoo "Hommik" (1963) (demonteeritud seoses hoone lammutamisega).
Ta töötas aastatel 1965–1995 ERKI-s kompositsiooniõppejõuna (1994. aastast dotsendina).
Ta asutas 1992. aastal vitraažitöökoja Domini Canes.
Dolores Hoffmann on 1968. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.
Vitraažid
Aastast 1973 tegeleb ta süvenenult vitraažikunstiga.
Yumi Uetsuji
Yumi Uetsuji (jaapani keeles 上辻 佑実 Uetsuji Yumi; sündinud 30. novembril 1987) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani naiste jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2012–2015 4 mängu.
Nõmme Kalju FC U21
Nõmme Kalju FC U21 on Eesti jalgpalliklubi Nõmme Kalju FC duubelmeeskond.
Margarita Robles
pisi|Margarita Robles (2020) María Margarita Robles Fernández (sündinud 10. novembril 1956 Leónis) on Hispaania jurist ja poliitik. Ta on 6. juunist 2018 Hispaania kaitseminister.
Ta sündis aastal 1956 Leónis advokaadi tütrena. 12-aastaseks saades elas ta perekonnaga Barcelonas. Ta on lõpetanud Barcelona ülikooli õigusteaduskonna.
Amber Heard
Elulugu
Amber Heard sündis ja kasvas Texase osariigis pealinnas Austinis. Teismelisena osales tulevane näitleja kooliteatri lavastustes, reklaamiklippides, poliitilistes kampaaniates ja reklaamikampaaniates.
Kui Amber oli 16-aastane, hukkus tema parim sõbranna autoõnnetuses. Sellest ajendatuna kuulutas Heard, kes oli katoliiklikus peres üles kasvanud, end ateistiks. 17-aastaselt lahkus ta katoliiklikust Püha Miikaeli Akadeemiast ja läks New Yorki, kus ta hakkas modellina tööle. See elukutse talle aga ei meeldinud ning varsti läks ta Los Angelesse oma unistust täitma – näitlejaks saama.
Varsti kutsuti Amber näitlema seriaalis "Palm Springsi müsteeriumid" ("Hidden Palms"), kus ta mängis Greta Matthewsi, kes jääb ilma emast ja armastatust ning hakkab sõbrustama sarja peakangelase Johnnyga. Selle rolli saamiseks pidi Amber kaalust alla võtma: nelja kuuga kaotas ta karmi dieediga 11 kilogrammi. Seriaali hakkas näitama CW Network, kuid 12 jaost nägid vaatajad vaid 8, sest selle näitamine katkestati.
2015. aastal abiellus ta näitleja Johnny Deppiga, kuid paar läks lahku juba 2016. aastal ning lahutus jõustus 2017. aastal. Sellele järgnes laia kõlapinda leidnud kohtuvaidlus Depp v. Heard, mille Heard kaotas.
Must-kärbsenäpp
Must-kärbsenäpp (Ficedula hypoleuca) on värvuliste (Passeriformes) seltsi kärbsenäplaste (Muscicapidae) sugukonda must-kärbsenäpi (Ficedula) perekonda kuuluv lind.
Ta on üks enim uuritud liike maailmas. Must-kärbsenäpp on zooloogidele heaks uurimisobjektiks, kuna pesitseb meeleldi ja suurel arvul pesakastides, mistõttu on uurimismaterjali kogumine lihtne. Ka Tartu Ülikooli lindude käitumisökoloogia töörühm on uurimise alla võtnud rasvatihase kõrval just must-kärbsenäpi.
Süstemaatika ja nomenklatuur
Must-kärbsenäpi rahvapärased nimetused on metstikk, kadakaharakas ja kärbsepüüdja.
Ladinakeelse nimetuse tähendus on ficedula 'väike viigimarju sööv lind', hypo 'allpool' ja leuca 'valge'. Liiki kirjeldas esimesena Peter Simon Pallas 1764. aastal.
Välimuse poolest sarnanevad kärbsenäplaste sugukonna liigid mitmete teiste värvulistega, kuid kärbsenäplastel on iseloomulik toiduhankimise moodus. Varitsedes oma saaki puuoksal, sööstavad nad äkitselt õhku ja teevad tormaka jälituslennu lendava putuka suunas. Napsanud saagi nokka, sageli kuuldavalt, naasevad nad samale kohale või pisut eemale. Selle toitumisviisi järgi on kärbsenäplased nimetuse saanud.
Levila ja ränne
pisi|left|Must-kärbsenäpp Eestis Must-kärbsenäpi levila hõlmab suurt osa Euroopast, samuti leidub teda Lääne-Siberis ja Loode-Aafrikas. Eestis on must-kärbsenäpp levinud üle kogu maa.
Must-kärbsenäpp on rändlind, kes pesitseb Eestis regulaarselt. Osa isendeid viibivad Eestis ka ainult läbirändel. Must-kärbsenäpp saabub siia aprillikuu lõpus ja isendite saabumine võib kesta maikuu teise pooleni. Kevadine läbiränne võib kesta juuni alguseni. Sügisene läbiränne ja talvitumiskohta lahkumine algavad juba juulikuus, kuid enamik linde lahkub augustis. Must-kärbsenäpp talvitub Lääne-Aafrika savannimetsades. Väike osa isendeid jääb talveks Vahemere-äärsetesse riikidesse, näiteks Hispaaniasse, Portugali, Lõuna-Prantsusmaale või Itaaliasse.
Arvukus
Euroopas hinnati 2004. aastal must-kärbsenäpi arvukus 12–20 miljonile haudepaarile, mis teeks isendite koguarvuks 36–60 miljonit. Must-kärbsenäpi Euroopa populatsioon moodustab 75–94% liigi maailma populatsioonist. Mõnede andmete kohaselt on globaalse populatsiooni suuruseks 38,3–80 miljonit isendit.
Välimus
pisi|Emaslind pisi|Isaslind Nagu kõigil kärbsenäplaste sugukonna liikidel on ka must-kärbsenäppidel pikad tiivad ja pikk saba, mis võimaldavad neil õhus manööverdada. Nende jalad on lühikesed ja nõrgad ning neid vajavad nad pikka aega valvekohas saagi jälgimiseks. Kärbsenäplaste nokk on must ja lamenenud, nende suupära on lai ja väikeste peenikeste harjastega, mis kasvavad nokaservadel ja aitavad saaki tunnetada. Neile on iseloomulik püstine seisang.
Must-kärbsenäpp on koduvarblase suurune värvuline. Tema kehapikkus on 12–14,5 cm ja tiibade siruulatus 22 cm. Ta kaalub 11–12 g, mõnedel andmetel kuni 13 g.
Eluiga
Must-kärbsenäpp elab kahe- kuni kolmeaastaseks, keskmine eluiga on 1,5 aastat. Haruldased on 6–7-aastaseks elanud isendid. Rõngastusandmetel on vanim leitud isend 15-aastane.
Elupaik ja eluviis
Must-kärbsenäpp on väga kohanemisvõimeline. Ta on levinud üle kogu Eesti ja asustab mitmesuguseid elupaiku, kus leidub õõnsusi või pesakaste. Must-kärbsenäpp pesitseb kuuse-, sega- ja lehtmetsades, kuid eelistab sega- või lehtmetsi. Ta võib oma pesapaiga rajada ka puisniitudele, parkidesse või aedadesse.
Must-kärbsenäpid on päevase eluviisiga ja elavad paaridena.
Toitumine
Must-kärbsenäpp on peaaegu täielikult putuktoiduline lind. Peamiselt toitub ta selgrootutest, eriti lendavatest putukatest. Tema põhitoidu moodustavad putukad järgnevatest seltsidest: seltsist kiletiivalised (Hymenoptera) sipelgad, mesilased, herilased, seltsist mardikalised (Coleoptera) mardikad ning seltsist kahetiivalised (Diptera) sääsed ja kärbsed. Poegade toitmise perioodil on oluliseks toiduobjektiks liblikaliste (Lepidoptera) röövikud. Hilissuvel, rändel või toidupuuduse korral võivad must-kärbsenäpid süüa ka seemneid ja vilju.
Toitu hangib ta peamiselt puuokstelt ja -koorelt. Vihmase ja jaheda ilma korral otsib toitu ka lehestikust ja isegi maapinnalt. Harvemini varitseb ta oma saaki puuoksal istudes, nagu kärbsenäplaste sugukonnale üldiselt on omane. Sellisel juhul on must-kärbsenäpile iseloomulik kiire sööst õhus olevate putukate napsamiseks.
Pesitsemine
pisi|Must-kärbsenäpi munad pisi|Emaslind pesal pisi|Pojad pesas Kevaditi jõuavad must-kärbsenäpi isaslinnud varem kohale, et hõivata pesitsusterritoorium. Must-kärbsenäpp pesitseb puuõõnsustes või pesakastides. Territooriumil puuduvad kindlad piirid ja seetõttu kaitseb isaslind eelkõige väljavalitud pesaõõnsust või -kasti. Paljudel juhtudel saabuvad linnud tagasi eelnevatel aastatel hõivatud pesakohta. Isaslinnud on paigatruumad kui emaslinnud. Vastupidi vanalindudele üldiselt eelmise aasta noored ei pöördu tagasi oma sünnipaika, vaid otsivad uusi pesitsusvõimalusi naaberaladelt.
Isaslinnul tuleb tihti pesapaiga pärast võidelda teiste suluspesitsejatega. Võideldes puukoristaja, põldvarblase, sini- või rasvatihasega, jääb must-kärbsenäpp tavaliselt kaotajaks ning halvimal juhul võib isegi elu kaotada. Võitluses aed-lepalinnu, soo-, põhja- või tutt-tihasega on must-kärbsenäpid edukad. Kui valitud pesapaiga juurde saabub emaslind, tervitab isaslind teda lauluga ning näitab talle pesaõõnsust. Paari moodustumine toimub, kui emaslind on pesaõõnsusega rahul. Pesa ehitamisega tegeleb isaslinnu ergutuste saatel emaslind. Pesaõõnsus vooderdatakse kuivanud puulehtede, kõrte, sambla, puukooretükkide ja ka sulgede ning karvadega. Pesa valmib 5–6 päevaga.
Pärast pesa valmimist algab munemine. Emaslind muneb ühe muna päevas ja kurn valmib mai lõpus või juuni alguses. Kurnas on 5–7 muna. Munad on helesinised ja tähnideta. Kui viimane muna on munetud, algab haudumine. Haub ainult emaslind. Isaslind viibib pesa läheduses, kaitseb territooriumi, hoiatab ohu eest ning toidab emaslindu. Haudumine kestab 11–14 päeva.
Pojad kooruvad juuni keskel. Sündides on nad pimedad ja hõredalt udusulgedega kaetud. Poegade toitmisest võtavad osa nii emas- kui ka isaslind. Poegade toiduks on väikesed putukad, eriti liblikaröövikud. Kuna polügaamia on must-kärbsenäppide seas levinud nähtus, võib näha emaslinde, kes hoolitsevad poegade eest üksinda, sest isaslind on lahkunud teise emaslinnu juurde. Samuti võib juhtuda, et poegade eest hoolitseb ainult isaslind. Kui pesade vahemaa on piisavalt väike, suudab isaslind hoolitseda rohkem kui ühe pesakonna eest. Pojad on pesahoidjad ja lahkuvad pesast 14–15 päeva vanustena. Noorlinnud saavad suguküpseks 1-aastaselt.
Suve jooksul pesitseb must-kärbsenäpp üks kord ehk järelkurna ta ei mune.
Härjamaa
Härjamaast 1,5 kilomeetrit idas asub Sõmeri saar.
Must-kärbsenäpp
Häälitsused ja laul
Kevadel talvitumiskohast tagasi jõudes laulab must-kärbsenäpp vähe. Laulmishoog hakkab kasvama pärast esimest nädalat ja saavutab haripunkti emaslinnu munemise ajal. Haudeperioodi algul muutub laul taas vähem intensiivsemaks ja lakkab poegade koorumise ajal. Leidub ka isaslinde, kes laulavad kuni juulikuu alguseni. Hommikul alustab must-kärbsenäpp oma laulu 40–50 minutit enne päikesetõusu. Õhtul lõpetab laulmise paarkümmend minutit pärast päikeseloojangut.
Härjamaa
Saar on pikliku kujuga, kivise pinnamoega ja rohttaimestikuga.
Must-kärbsenäpp
Häälitsused ja laul
Must-kärbsenäpi laul on lihtne, hele ja kõlab kõhklevalt, vahel esineb raiuvalt rütmiline üles-alla liikuv stroof. Tema laul kõlab kui "tsikru-tsikrutsi-tsikru-tsikru", "tri-kruti-kruti-tri" või "fütsi-fütsi-fütsi-tsitsi". Erutuse korral must-kärbsenäpp häälitseb ja naksutab nokka. Kutse- ja hoiatushüüd on vali "pit", "tsüt" või "vlüt, vlüt". Erinevate isendite laul võib olla varieeruv. Erinevalt võivad laulda ka eri vanuses olevad isendid. Vanade isaslindude laul on kestvam ja mitmekesisem kui noorlindudel. Mõned isendid imiteerivad teiste linnuliikide häälitsusi, laulukatkeid või koguni terveid laule.
Härjamaa
Saar kuulub Matsalu rahvusparki Suur-Härjamaa loodusreservaati.
Must-kärbsenäpp
Vaenlased
Must-kärbsenäpi vaenlasteks on mitmed väikekiskjad ja röövlinnud. Kärp, nirk, metsnugis ja kivinugis rüüstavad pesasid. Nii noortest ja kui ka vanadest must-kärbsenäppidest toituvad kanakull, raudkull ja kodukakk.
Kasulikkus
Must-kärbsenäpp on oluline kahjurite tõrjes, kuna oma toitumisega piirab kahjurputukate arvukust.
Seisund
Eestis ei kuulu must-kärbsenäpp kaitstavate liikide nimekirja. Eesti ohustatud liikide punase nimestiku järgi kuulub must-kärbsenäpp kategooriasse ohuväline. Rahvusvahelise Looduskaitseliidu ehk IUCNi punase nimestiku järgi kuulub kategooriasse soodsas seisundis (ingl least concern, lühend LC).
Nicola Sturgeon
thumb|Nicola Sturgeon Nicola Ferguson Sturgeon (sündinud 19. juulil 1970 Irvine'is) on Šotimaa poliitik. Ta on 14. novembrist 2014 Šoti Rahvuspartei 20. novembrist 2014 Šotimaa esimene minister.
Ta on sündinud 1970. aastal North Ayrshire'i regioonis Irvine'is. Ta kasvas üles Prestwickis (South Ayrshire'i regioonis) ja Dreghornis (North Ayrshire'i regioonis), Dreghornis lõpetas ta alg- ja keskkooli. Seejärel lõpetas ta 1992. aastal Glasgow' Ülikooli õigusteaduse bakalaureuseastme.
Boliivia 2022. aasta taliolümpiamängudel
Boliivia osales 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis kahe sportlasega. See oli seitsmes kord, kui Boliivia taliolümpiamängudest osa võttis.
Boliiviat esindasid mäesuusataja Simon Breitfuss Kammerlander ja murdmaasuusataja Timo Juhani Grönlund.
María Jesús Montero
pisi|María Jesús Montero (2020) María Jesús Montero Cuadrado (sündinud 4. veebruaril 1966 Sevillas) on Hispaania poliitik, ta kuulub Hispaania Sotsialistliku Tööpartei ridadesse. Ta on 6. juunist 2018 Hispaania rahandusminister.
Ta sündis aastal 1966 Sevillas.
6. juunist 2018 on ta Hispaania rahandusminister.
Ülekreekaline Sotsialistlik Liikumine
Erakond asutati 3. septembril 1974, asutajaks oli Andréas Papandréou. 1981. aasta valimistel sai PASOK esimeseks vasakpoolseks parteiks, mis Kreeka parlamendis enamuse võitis.
PASOK on Sotsialistliku Internatsionaali, Progressiivse Alliansi ja Euroopa Sotsialistide Partei liige. Euroopa parlamendis kuuluvad PASOKi liikmed sotsiaaldemokraatide fraktsiooni.
Theodor Eicke
Theodor Eicke (17. oktoober 1892 – 26. veebruar 1943) oli Saksamaa sõjaväelane, üks võtmeisikuid koonduslaagrite rajamisel.
Ülekreekaline Sotsialistlik Liikumine
2014. aasta novembri seisuga käärivad erakonnas pinged. Toetus on madal ja erakonna eelmisel ja praegusel juhil on tulevikust erinev nägemus. Praegune liider Evángelos Venizélos on teinud ettepaneku luua PASOKi baasil uus erakond Demokraatlik Partei. Geórgios Papandréou on teatanud soovist korraldada erakorraline parteikongress ja nõuab uue esimehe valimist.
Theodor Eicke
Hukkus kolmanda Harkovi lahingu käigus Lozova linna lähistel.
Ülekreekaline Sotsialistlik Liikumine
Algus
pisi|PASOKi korraldatud rahvakogunemine [[Thessaloníkis]] Erakond asutati 1974. aastal, mil lõppes aastatel 1967–1974 valitsenud sõjaväelise režiimi võim ja taastati demokraatia. Erakonna asutajaks oli Andréas Papandréou, kelle liberaalist isa Geórgios Papandréou seenior oli olnud kolmekordne peaminister. Papandréou vastandus oma isa ideoloogilisele pärandile ja identifitseeris end avalikult sotsialisti, mitte liberaalina. PASOKi asutamisel lähtuti motost "Riiklik iseseisvus, rahva suveräänsus, sotsiaalne emantsipatsioon, demokraatlik protsess".
1985. aasta juunis toimunud valimistel saadi 46% häältest ja 161 parlamendikohta ehk saavutati parlamendienamus teiseks võimuperioodiks. 1986. aastal muutis PASOKi valitsus Kreeka põhiseadust, mille tulemusel vähendati presidendi rolli ja suurendati peaministri ja valitsuse võimu. Lisaks sellele loeti ilmaliku abielu sõlmimine võrdselt kehtivaks kirikliku laulatusega, tunnustati Teise maailmasõja ajal tegutsenud vasakpoolset teljeriikide vastu võidelnud vastupanuliikumist, vasakpoolsetele vastupanuvõitlejatele anti riigipensionid, 1946–1949 kestnud Kreeka kodusõja poliitpõgenikele anti luba Kreekasse naasta, loodi riiklik tervishoiusüsteem, tühistati mitmed sõjajärgsest kommunismivastasest ajast pärinenud repressiivsed seadused, tõsteti palku, aeti iseseisvat mitmedimensioonilist välispoliitikat, võeti vastu naiste õigusi tugevdanud seadusi ja saadeti laiali Kreeka sandarmeeria. 1988. aasta lõpuks PASOKi valitsuse populaarsus vähenes – ajakirjandus teavitas mitme ministri, sh Papandréou võimalikust seotusest korruptsiooniga, valitsus pidi kulusid kärpima ja Papandréou maadles terviseprobleemidega. 1989. aasta juunis toimunud valimistel sai PASOK 40% ja Uus Demokraatia 44,3% häältest. Et PASOK oli enne valimisi valimisseadusandlust muutnud, oli võiduparteil uue seaduse järgi enamusvalitsuse moodustamine varasemast raskem. Ka 1989. aasta novembris toimunud valimiste tulemus oli liiga tasavägine. 1990. aasta aprillis toimunud valimised võitis Uus Demokraatia, kuid hoolimata 7 protsendini küündinud edust saadi 300-kohalises parlamendis 152 kohta (PASOK oli 1985. aasta valimistel väiksema võiduprotsendi juures saanud rohkem kohti). PASOKit esindas 121 parlamendisaadikut.
Opositsioonis olemise ajal mõisteti Papandréou Kreeta Panga skandaali asjus õigeks. 1993. aasta valimistel andis 47% hääletanutest oma hääle PASOKile, mis tähendas ka valimisvõitu ja Papandreou naasmist peaministrikohale. 1995. aastal hakkas Papandreou tervis alla käima ja erakonnas kääris võimuvõitlus.
"Moderniseerumine"
1996. aasta jaanuaris astus Andréas Papandréou pärast kolme kuud haiglas olekut peaministrikohalt tagasi. Pool aastat hiljem ta suri. Tema järglaseks PASOKi esimehe kohal sai Kóstas Simítis, kes esindas PASOKi euroopameelsemat tiiba. Simítis korraldas avalikkuselt mandaadi saamiseks uued valimised. 1996. aasta valimised võitis PASOK 41,5% häältega. Simítise juhtimise aja kaheks eredamaks saavutuseks loetakse 2004. aasta suveolümpiamängude korraldamisõiguse saamist 1997. aasta septembris ja 2001. aastal eurotsooni liikmeks saamist hoolimata sellest, et riigi rahandus ei vastanud 1998. aastal konvergentsikriteeriumitele. 2000. aasta aprilli valimistel võttis PASOK 43,8% häältega parlamendis 158 kohta ja Simítis jäi teiseks ametiajaks peaministriametisse.
7. jaanuaril 2004 astus Simítis PASOKi juhi kohalt tagasi. Erakonna toetus töölis- ja keskklassi kreeklaste hulgas oli vähenenud ja juhivahetusega sooviti suurendada partei võimalusi järgmistel valimistel. Erakonna uueks juhiks sai Andréas Papandréou poeg Geórgios Papandréou. 7. märtsil 2004 toimunud valimised võitis siiski parempoolne erakond Uus Demokraatia. Paljude valijate hinnangul oli PASOK liiga pikalt võimul olnud. Parteile heideti ette laisaks ja korrumpeerunuks muutumist ja samuti algsetest progressiivsetest majanduslikku võrdsust rõhutanud põhimõtetest taganemist. PASOK suundus pärast 11 aastat võimul olemist 40,55% häälte ja 117 parlamendikohaga opositsiooni.
2007. aasta valimised
16. septembril 2007 võitis Kóstas Karamanlíse juhitud Uus Demokraatia 152 kohaga parlamendis napi enamuse. PASOKi poolt hääletas 38,1% valijatest, mis tähendas 102 parlamendikohta. PASOKi jaoks oli tegemist üle pika aja kõige nõrgema tulemusega. Jätkati opositsioonis.
pisi|Erakonna liikmed Kreeka parlamendis 2009. aasta eelarvet arutamas
2009. aasta valimised
2009. aasta oktoobris toimunud üldvalimistel saavutas PASOK ülekaaluka võidu. PASOKi poolt hääletas 43,92% valijaist (Uue Demokraatia poolt 22,48%) ja saadi 160 parlamendikohta (Uue Demokraatia 91 koha vastu). 2011. aasta novembriks oli PASOKi parlamendisaadikute arv erinevate parteivahetamiste ja väljaviskamiste tõttu vähenenud 152-ni.
2011. aasta oktoobris läbi viidud küsitluse andmetel oli 92% vastanutest valitsuses pettunud – valitsus oli finantskriisi tingimustes läbi viinud ulatusliku kärpeprogrammi. Vaid 5% küsitletutest uskus, et PASOKi valitsus oleks Kreeka jaoks järgmistel valimistel parim. PASOK osutus parteiks, millesse suhtuti kõige negatiivsemalt. 76% küsitletutest vastas, et suhtub PASOKisse negatiivselt. Valimistel hääletanuks PASOKi poolt 22,5% küsitletutest, mis tähendanuks 53–77 parlamendikohta.
2012. aasta valimised
2009–2012 valitsemisperioodil keerulisest majandusolukorrast tingituna vastu võetud rasked otsused tõid kaasa suure kaotuse toetusprotsentides. Ametist lahkuva koalitsiooni suurima erakonna PASOKi häältesaagiks jäi 13,18% ja 41 parlamendikohta.
2012. aasta juunis toimunud kordusvalimistel oli PASOKi toetus veelgi väiksem. Ebapopulaarsust on seletatud sellega, et peaminister Papandréou oli kirjutanud alla IMFi, Euroopa Komisjoni ja Euroopa Keskpanga esitatud memorandumile. PASOKi toetus oli läbi aegade madalaim – 12,28%. Sellegipoolest liitus PASOK peaminister Samaráse juhitud koalitsiooniga, kuhu kuulusid ka Uus Demokraatia ja sotsiaaldemokraatlik Demokraatlik Vasakpartei.
Muutused ideoloogias
Asutamise ajal oli PASOK radikaalne marksismist inspireeritud erakond, mis taotles Kreeka sõjalistesse liitudesse kuuluvuse lõpetamist ja riigi aktiivset sekkumist majanduse korraldamisse. Praeguseks on see muutunud peavoolu sotsiaaldemokraatlikuks parteiks.
Andréas Papandréou juhtimise all suurendati märgatavalt palku ja kapitali kasv oli progressiivselt maksustatud. Partei juhtkond ja liikmeskond olid NATO ja Euroopa Majandusühenduse suhtes kriitiliselt meelestatud, kuid see suhtumine muutus. Andréas Papandréou soovis maailma, kus võim ja jõukus poleks koondunud vaid USA kätte.
Kóstas Simítis esindas tsentristlikku vasakpoolsust ja asus parteid uuendama, muutes erakonna sotsiaaldemokraatlikuks. Aeti ranget eelarvepoliitikat, erastati riigiettevõtteid ja laiendati maksubaasi, nihutades maksukoormust madalapalgaliste suunas. Nende meetmete tõttu kaotas erakond 2004. aasta valimistel. Võimule tulnud Uue Demokraatia juhitud valitsus ajas aga täiel määral neoliberaalset poliitikat, mistõttu PASOK pöördus uue liidri Geórgios Papandréou juhtimisel tagasi vasakule. Viis aastat hiljem triumfeeriti 2009. aasta valimistel, kuid 2010. aastal avastati, et eelarvepuudujääk oli hiiglaslikuks ja hallatamatuks paisunud. Kreeka seisis silmitsi maksejõuetusega – võimetusega rahastada võlgade tagasimakseid ja laenata valitsuse kohustuste täitmise tarbeks. Seetõttu pidi Kreeka kiiresti IMFilt ja Euroopa Keskpangalt suuri summasid laenama ja Euroopa Liidu nõudel asuti läbi viima neoliberaalseid kärpepakette. Kärpepaketid tähendasid riigiettevõtete edasist erastamist, palkade vähendamisi ja töölis- ja keskklassi kuuluvate inimeste suuremat maksustamist.
Maroko 2022. aasta taliolümpiamängudel
Maroko osales 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis ühe sportlasega. See oli kaheksas kord, kui Maroko taliolümpiamängudest osa võttis.
Marokot esindas mäesuusataja Yassine Aouich.
Elin Org
pisi|Elin Org 2021. aasta Arvamusfestivalil Elin Org (neiuna Elin Lõhmussaar; sündinud 5. märtsil 1974) on eesti geeniteadlane.
Haridus
Ta lõpetas aastal 1997 Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna. Lisaks lõpetas ta aastal 1996 Heino Elleri Muusikakooli laulu erialal. Doktoritöö teemal "Alleelse aheldatuse (LD) struktuuri uurimine Euroopa opulatsioonides ja selle rakendused geneetilistes assotsiatsiooniuuringutes" kaitses ta 2006. aastal Tartu ülikoolis.
Teadustegevus
Elin Oru peamine uurimissuund on soolestiku mikroobikoosluse ja komplekshaiguste vaheliste seoste uurimine.
Tunnustus
2020 – Naissoost tippteadlaste protaali AcademiaNet liige
2006 – esimene auhind üliõpilaste teadustöö konkursil doktoritöö “Alleelse aheldatuse (LD) struktuuri uurimine Euroopa populatsioonides ja selle rakendused geneetilistes assotsiatsiooniuuringutes” eest (EV Haridusministeerium)
2002 – Eesti Teaduste Akadeemia teadustööde konkursi preemia magistritöö eest “ Geenikiip geneetilises analüüsis: meetod ja vöimalused”
Viļaka mõis
Viļaka mõis (läti keeles Viļakas muiža või Marienhauzenes muiža, saksa keeles Marienhaus) on endine mõis Lätis Viļaka piirkonnas Viļakas.
Viļaka mõis sai alguse aastal 1713, tekkides Viļaka piiskopilinnuse asemele. Algul kuulus mõis Hülsenitele, sellele kuulusid valdused ka Balvi ja Baltinava all.
Peale Põhjasõda oli Viļaka riigimõis. Katariina II andis mõisa oma nõunikule Ivan Jelaginile, aastal 1794 läks see aga Buturlinskitele. Aastal 1806 said mõisa omanikeks Gorožinskid. Aja jooksul eraldati Viļaka mõisast mitmed mõisad, teiste seas ka Balvi mõis, Ruskulova mõis, Šķilbēni mõis. Aastal 1824 said mõisa omanikeks Lippe-Lipskid ja nende kätte jäi mõis kuni võõrandamiseni aastal 1920.
Mõisakompleksist olid aastaks 1918 alles peahoone, mõisavalitseja maja ja mõned tootmishooned. Mõisasüda anti Viļaka koolile, mille hoone valmis peahoone asemele aastal 1931.
Philibert von Baden
Philibert Badenist (22. jaanuar 1536, Baden-Baden – 3. oktoober 1569, Moncontour) valitses Baden-Badeni markkrahvkonda aastatel 1554-1569. Philibert oli markkrahv Bernhard III ja Franziska von Luxemburgi poeg.
1566. aastal teenis Philibert keisriarmees, võideldes Ungaris sultan Suleiman I vastu. 1569. aastal võitles ta isegi hugenottide vastu. Ta võitles Prantsusmaa kuninga Charles IX poolel, kes oli keiser Maximilian II väimees.
Philibert tapeti 3. oktoobril 1569 Moncontouri lahingus hugenottide vastu, mille Prantsuse kuningas võitis. Tema sõbra Heinrich von Steini sõnul lahkus ta lahinguväljalt elusana ja seejärel jälitasid hugenotid teda Hispaania piiril asuvasse lossi, kus nad talle järele jõudsid ja tapsid. Temast jäi maha 10-aastane poeg Philipp, kellest sai markkrahv Philip II. Philipp II-l oli vanem õde Jakobe ja kaks nooremat õde. Philiberti onu Baieri hertsog Albrecht V tõi õed-venna Münchenisse ja kasvatas nad seal üles.
Markkrahv Philibert oli protestant, kuid ta oli usuküsimustes väga salliv. Ta andis oma alamatele usuvabaduse ja ta isegi abiellus katoliiklase Baieri Mechthildiga.
Abielu ja lapsed
Philibert abiellus 17. jaanuaril 1557 Baieri hertsogi Wilhelm IV tütre Mechthildiga (14. juuni 1532 - 2. november 1565). Nad said viis last:
Lozova
Lozova on linn Ukrainas Harkivi oblastis, Lozova rajooni halduskeskus.
27. augustil 2008 linn evakueeriti sõjaväelaos puhkenud tulekahju tõttu.
Victor Zhurbas
Victor Zhurbas (sündinud 30. jaanuaril 1951) on vene mereteadlane ja oli 2006–2016 TTÜ Meresüsteemide Instituudi professor ning teadur.
Haridus
Lõpetas Moskva Füüsika ja Tehnoloogia Instituudis aerodünaamika ja termodünaamika eriala 1974; Moskva Füüsika ja Tehnoloogia Instituut, doktoriõpe 1974–1977.
Teaduskraad ja kutse
Doktorikraad (Investigation of Turbulent Jet Propagation in the Sea, juhendaja R. V. Ozmidov), Shirshovi nim Okeanoloogia Instituut, Moskva, 1977; vanemteadur 1985; professor 2009.
Teenistus
Shirshovi nim Okeanoloogia Instituut (Moskva), nooremteadur 1977–1985, vanemteadur 1985–1993, juhtivteadur 1993–1997, peateadur 1997–1998; Souli Rahvusülikooli (Lõuna-Korea) okeanograafia uurimisinstituudi külalisteadur 1998–1999, 2004–2005; Shirshovi nim Okeanoloogia Instituut (Moskva), Mereturbulentsi Laboratooriumi juhataja 1998–…; Soome mereuuringute instituudi (Helsingi) külalisteadur 2002–2004; TTÜs 2006–2016: TTÜ Meresüsteemide Instituudi erakorraline vanemteadur 2006–2009, professor 2009–2014, vanemteadur 2014–2016.
Teadustöö põhisuunad
Loodusteadused ja tehnika, maateadused: vee tsirkulatsiooni numbriline modelleerimine, mesomastaapsed füüsikalised protsessid, termohaliinse peenstruktuuri tekkemehanismide teoreetiline uurimine, mikrostruktuur ja turbulentne diffusioon Avaldanud üle 80 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 5 doktoritööd.
Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
Shirshovi nim Okeanoloogia Instituut (Moskva), Mereturbulentsi Laboratooriumi juhataja 1998–…
Vanaraamatu keskus
Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu vanaraamatu keskus on ühendus, mis koordineerib Baltika ja haruldaste raamatute kogude vanaraamatu keskusbaasil vanaraamatuga (ehk 15. sajandi kuni 19. sajandi I pooleni ilmunud trükistega) tegelevaid struktuuriüksusi, teadvustab rariteetset raamatut kui uurimisallikat ja säilitamisobjekti ning toetab humanitaarteaduslikke ja kultuuriloolisi uurimisvaldkondi.
TLÜ Akadeemilise Raamatukogu vanatrükiste kollektsiooni aluseks on 16. sajandil tekkinud ja reformatsiooniga seotud Oleviste kiriku raamatukogu. Ajaloolised kogud pärinevad enamuses 1842–1940 Tallinnas tegutsenud baltisaksa teadusseltsi, Eestimaa Kirjanduse Ühingu raamatukogust, mille vanimaks koostisosaks ongi Oleviste kiriku raamatukogu.
Trükiste ennistamine Akadeemilises Raamatukogus sai alguse 1989. aastal ning säilitustegevuse peasuundade hulka kuulub hoidlate hooldus ja trükiste restaureerimine.
Aastatel 2007–2018 oli Akadeemiline Raamatukogu esimese Eesti raamatukoguna Euroopa Teadusraamatukogude Konsortsiumi (Consortium of European Research Libraries – CERL) täisliige. CERL kogub, haldab ja levitab omaliikmetele informatsiooni Euroopa varajase trükitud raamatu ja käsikirjade kohta.
Tom Starke
pisi|Tom Starke (2009) Tom Peter Starke (sündinud 18. märtsil 1981 Freitalis) on endine Saksamaa jalgpallur, väravavaht.
Klubikarjääri jooksul mängis ta Leverkuseni Bayeris, Hamburger SV-s, Paderbornis, MSV Duisburgis, TSG 1899 Hoffenheimis ja Müncheni Bayernis.
Alates 2019. aastast on ta töötanud Müncheni Bayerni kuni 19-aastaste võistkonna väravavahtide treenerina.
Amy Johnson
Amy Johnson (1. juuli 1903 – 5. jaanuar 1941) oli inglise naislendur, kes lendas 1930. aastal üksinda Inglismaalt Austraaliasse.
Ta hukkus Teise maailmasõja ajal lennuõnnetuses.
Rapla Selveri Suurjooks
Fenster Rapla Selveri Suurjooks on Rapla maakonnas Raplas igal aastal toimuv jooksuvõistlus. Võistlus kuulub jooksuürituste sarja Eesti Linnajooksud.
Esimene jooks toimus aastal 2013, kui kavas olid 5km ja 10km distantsid. 2019. aastal oli esimest korda kavas ka poolmaraton.
Järgmine Fenster Rapla Selveri Suurjooks toimub 27.05.2023.paremal|raamita|500x500px
Paldiski tuumaallveelaevade õppekeskus
pisi|Õppekeskuse peahoone sissepääs 1999
Linor Abargil
pisi|Linor Abargil (2014) Linor Abargil (heebrea: לינור אברג "יל, mõnikord ka Linor Aberjil; sündinud 17. veebruaril 1980 Nentayas Iisraelis) on Iisraeli modell, kes võitis Miss Worldi iludusvõistluse 1998. aastal (novembris).
Vang
500px|pisi|Vangide suhtarv 100 000 elaniku kohta maailma riikides
Linor Abargil
Linor Abargil on markolase ja juudi järeltulija. Pärast ise kogetud seksuaalset vägivalda on ta vägistamisohvrite eestkõneleja.
Paldiski tuumaallveelaevade õppekeskus
Paldiski tuumaallveelaevade õppekeskus (vene k. Учебный Центр атомных подводных лодок), sõjaväeosa nr 56190, oli Eesti NSV ajal Paldiskis asunud NSV Liidu mereväe tuumaallveelaevade õppekeskus. Oli Eesti üks suurima põrandapinnaga ehitisi ja suurim tuumaobjekt. Lammutati suuremas osas 2007. aastaks.
Vang
Vang on vastu tema tahtmist vabadusest (enamasti vähemalt liikumisvabadusest väljaspool määratud territooriumi) ilma jäetud isik.
Linor Abargil
Vägistamisjuhtum
1998. aasta oktoobri alguses (vaid seitse nädalat enne Miss Worldi võistlust) langes Linor Abargil Itaalias modellitööl viibides vägistamise ja pussitamise ohvriks, kui neiut teenindanud reisiagent Uri Shlomo Nur pakkus Linorile abi kojusõidu korraldamisel ning lubas naise viia Rooma, kuhu ta ise pidi äriasjus suunduma. Rooma asemel sõitis aga Shlomo metsa, kus ähvardas naist noaga, tekitas naisele mitu kerget haava rindu ja kõhtu ja sidus naise kinni. Seejärel vägistas mees neiut oma auto tagaistmel mitu tundi.
Paldiski tuumaallveelaevade õppekeskus
Ajalugu
1962. aastal loodi Paldiskisse NSV Liidu mereväe tuumaallveelaevade Õppekeskus nr 93 – Paldiski aatomiallveelaevade õppekeskus.
Vang
Kriminaalõiguses on vang vanglas karistust kandev või eelvangistuses viibiv isik.
Linor Abargil
Vägistamisjuhtum
Abargil tegi selle vägivallateo kohta avalduse politseisse. Iisraeli kohus mõistis Shlomo süüdi vägistamises, inimröövis ja mõrvakatses ning määras talle 16-aastase vanglakaristuse.
Paldiski tuumaallveelaevade õppekeskus
Ajalugu
1964. aastal suleti linn koos Pakri saartega ja salastati. Isegi linna elanike arv (umbes 14 000) oli riigisaladus. Paldiskist sai Nõukogude garnisonilinn.
Linna garnisoni ülem oli pikka aega Juri Bondartšuk, väeosa nr 56190 poliitosakonna ülem oli 1980. teisel poolel Aleksandr Beloussov. . pisi|Õppekeskuse hoonetekompleksi esikülg 1996 Õppekeskuse reaktorid seisati juba 1989. aastal ning tuumkütus eemaldati 1994. Samas jäi Eesti Vabariigile vastutus endisele tuumaobjektile jäänud radioaktiivsete jäätmete ohutu käitlemise ning tuumareaktorite dekomisjoneerimise eest. Endise tuumaobjekti suuremahulise ohutustamisega tegeles 1995–2013 Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumile kuulunud AS A.L.A.R.A.
Ami Otaki
Ami Otaki (jaapani keeles 大滝 麻未 Ōtaki Ami; sündinud 28. juulil 1989) on Jaapani jalgpallur, ründaja.
Linor Abargil
Eraelu
Abargil abiellus Leedu korvpalluri Šarūnas Jasikevičiusega Barcelona lähedal juulis 2006. Paar lahutas abielu 2008. aastal.
Lisieux' püha Thérèse
Lisieux' püha Thérèse (prantsuse keeles sainte Thérèse de Lisieux või Thérèse de l'Enfant Jésus et de la Sainte Face), sünninimega Marie Françoise-Thérèse Martin (2. jaanuar 1873 Alençon – 30. september 1897 Lisieux), oli prantsuse katoliku nunn, keda tänapäeval laialdaselt austatakse.
Paldiski tuumaallveelaevade õppekeskus
Ajalugu
1995. aasta sügisel, kui Paldiskist lahkus viimane Nõukogude armee teenistuses olnu, jäi tühi 16 000 m² (toona väidetavalt Eesti suurima) pinnaga peahoone esialgu valve alla ja seisis mõne aasta enam-vähem kasutamiskõlblikuna. Lammutati mittevajalikke hooneid ja ehitati rahvusvahelistele ohutusnõuetele vastav radioaktiivsete jäätmete vahehoidla. Samuti tagati reaktorisektsioonide ohutu hoiustamine. Hiljem hoonestus lagunes ning selle sisu veeti laiali. Lõpuks andis riik peahoone Paldiski linnale, kes müüs selle erafirmale TKE Grupp. Firma sattus hiljem aga pankrotiseisu ja kinnistu ostis Paldiskis 1999. aastast tegutsenud Heiti Hääl. 2007. aastaks oli peahoone lammutatud.
2040. aastal on plaanis eemaldada Paldiski tuumaobjektis asuvad kaks reaktorisektsiooni ning viia tööde käigus tekkivad radioaktiivsed jäätmed lõppladustuspaika.
Taristu
pisi|Õppekeskuse hoonetekompleksi tagakülg 1999 pisi|Õppekeskuse hoonetekompleks 1999 Linna ehitati üks kolmest NSV Liidu tuumaallveelaevnike väljaõppekeskusest koos tuumaallveelaeva maketiga, mis oli varjatud õppekorpuse hoonega (nn Pentagon). Teine oli Musta mere laevastiku baasis Sevastopolis Ukrainas ning kolmas – Leningradi tuumaelektrijaama lähedal Leningradi oblastis Sosnovõi Boris.
Paldiski õppekeskuse üks oluline ehitis oli Pakri poolsaare keskel paiknev kahe tuumareaktoriga kompleks ning tahkete ja vedelate jäätmete hoidla. Reaktorihoones olid kahe allveelaeva need sektorid, mis seotud mootori- ja energiaploki, tuumareaktorite, nende juhtimise ning turbiinide ja muude jõuseadmetega. Kõik see oli samasugune nagu tõelises allveelaevas vee all, vaid laevakruvi pöörlemise koormust imiteeris hüdrauliline pidur, mis mõningatel andmetel oli salaja ostetud Lääne-Saksamaalt. Reaktorid oli kaks allveelaeva esimese ja teise põlvkonna tuumareaktorit Delta-I ja Ehho-II
Teine oluline ehitis oli Paldiski linna sissesõidul asetsenud 9-korruseline ja mitmesaja meetri pikkune õppekorpus, mida hüüti Pentagoniks (praeguseks lammutatud).
Õppekorpuse keskosas olid õppeklassid ja auditooriumid. Ühes tiivas olid allveelaeva eri osade tööd imiteerivad trenažöörid allveelaevnike ettevalmistamiseks Taifun, Janki ja Delta I–IV klassi tuumaallveelaevadele. Neil harjutati rakettide väljatulistamist, tehnilist hoolet, allveelaevade väljapeilimist jne.
Tegevus
Raketiallveelaevadel oli teenistussüsteem selline, et igal laeval on kaks meeskonda. Kui üks on merel, siis teine on maal ja puhkab. Merel oldi tavaliselt kuni kolm kuud.
Vang
Eesti vangistusseadus räägib vangide asemel kinnipeetavatest ja vahistatutest. Kinnipeetav erineb vahistatust selle poolest, et viimane kannab vanglas eelvangistust ning tal on rohkem õiguseid. Vahistatust saab kinnipeetav, kui tema osas jõustub süüdimõistev kohtuotsus ja karistus pööratakse täitmisele.
Paldiski tuumaallveelaevade õppekeskus
Tegevus
Väljaõppekeskus valmistas ette ligi 500 ohvitseri aastas. Õppetöö toimus laevameeskondadele 2 kuu ja vahetustele 1 kuu jooksul. Parematel aegadel käis aastas õppekeskusest läbi umbes 1200 välja- ja ümberõpetatavat meest. Õppejõudude, teenindava personali ja abijõudude koguarv oli 1200.
Vang
Suurim vangide suhtarv
Enim vange populatsiooni kohta oli 2021. aastal Ameerika Ühendriikides: üle kahe miljoni vangistatu, 639 vangi 100 000 elaniku kohta ehk ligi üks protsenti elanikkonnast on vangistuses. USA vangide hulk moodustab 20% maailma vangidest, kuigi samal ajal USA elanikke on 4% maailma elanikest.
Coscinocera hercules
Coscinocera hercules on paabusilmlaste sugukonna perekonda Coscinocera kuuluv liblikaliik.
Liigi autor on William Henry Miskin (1876; algselt Attacus hercules, sest liblikas paigutati perekonda Attacus). Nimi on pandud Herculese (Heraklese) järgi.
Ta elab mõnede Uus-Guinea saarel ja mõnel teisel Paapua Uus-Guinea saarel ja Põhja-Austraalias Põhja-Queenslandis Iron Range'ist Inghamini (Common 1990:407) troopilistes vihmametsades.
Isaste tiibade siruulatus on 20 cm, emastel kuni 27 cm. Emased on ka raskemad. Ta on Austraalia suurim  liblikas. Tiibade pindala poolest peetakse teda maailma suurimaks liblikaks, sest ühel isendil on mõõdetud pindala 645 cm². Teine pretendent sellele tiitlile on atlas-paabusilm.
Peale suuruse (Common 1990:407) erinevad isased ja emased ka tundlate ehituse ja tiibade kuju ja värvuse poolest. Isastel on tüüpilised sulgjad tundlad, millega nad saavad detekteerida emaste feromoone. Isaste esitiivad on sirbikujulise äärega ja tagatiibade tagumised sabakujulised otsad (tornus) on laiemad ja pikemad (Common 1990:407). Tiibade koloriit on isastel eredam (Common 1990:407). Emastel on laiad ligikaudu ruudukujulised tiivad ja paks raske keha.
Emased valmikud ei toitu (nende suus puuduvad vastavad elundid). Nad eritavad feromoone, mis isaseid ligi tõmbavad. Pärast paaritumist munevad nad umbes 230 (Common 1990:407) roostepunast muna üksikult või väikeste rühmadena röövikute toidutaimede vartele või lehtedele. Pärast seda emased surevad, kui nende rasvavarud on otsas.
Vastsed närivad muna sisse augu ja väljuvad sellest. Röövikud kasvavad kiiresti. Varasemates staadiumides meenutavad röövikud atlas-paabusilma noori röövikuid ning on valkjad. Esimeses kuni kolmandas staadiumis on nad paksu vahakatte tõttu valged ja vahajad (Common 1990:407). Esimeses staadiumis on nad mustade triipudega. Teises ja kolmandas staadiumis on neil kahel viimasel segmendil pruunid laigud ja seljal ogad. Pärast kolmandat kestamist, neljandas ja viiendas staadiumis on nad kahvatusinised. Igal segmendil on külgedel kaks suurt oranžikas-pruuni hingamisava ja seljal kaks kahvatut kollast elastset oga (scolus) ning kahvatu äärega tumepunane sklerotiini tõttu jäigastunud silmlaigud massiivsetel anaalsetel ebajalgadel (Common 1990:407). Viimases staadiumis on nad 10 cm pikkused, rohekassinised paksude valkjate kuni kollakate ogajate jätketega seljal ning silmlaikude reaga küljel.
Röövikud söövad palju. Nende toidutaimed looduses on vihmametsa puud vinapuud Dysoxylum muelleri, Dysoxylum pettigrewianum ja Dysoxulum nernstii (Common 1990:407), Glochidion ferdinandi (Common 1990:407), tarsarik Polyscias elegans (Common 1990:407), homalandid Omalanthus novoguinensis ja Omalanthus nutans ning Timonius rumphii (Common 1990:407) ja Timonius singularis. Nad kipuvad veetustuma ja joovad võimaluse korral veetilku (Common 1990:407). Röövikud söövad sageli ära kogu äratulnud kesta või suurema osa sellest. Teised toidutaimed, mida nad vangistuses aktsepteerivad, on paplilehine homalant, liguster (ovaallehine liguster, harilik liguster), ženšenn Panax elegans, tarasarik Polyscias fulva, hilistoomingas, harilik sirel ja teised sirelid, kreeka pähklipuu, pajud, näärmeline jumalapuu. Canberras kasvatati Queenslandist saadetud röövikuid edukalt arukasel, kusjuures nad vajasid sageli vett (Common 1990:407).
Nukud on kahekordse seinaga pikkades ja peenikestes kookonites, mis on volditud lehe sisse mähitud ja ripuvad siidkiu otsas toidutaime oksa küljes (Common 1990:407). Kookoni kiud on umbes sama peened nagu siidikedriku kookoni kiud, tõmbetugevus on isegi mõnevõrra suurem.
Valmikud lendavad jaanuarist aprillini, vähesed valmivad muul ajal (Common 1990:407). Nad ei talvitu.
Paapua Uus-Guineas kasvatatakse neid liblikaid müügiks.
Narva Energiajooks
Narva Energiajooks on Ida-Viru maakonnas Narvas igal aastal toimuv jooksuvõistlus. Võistlus kuulub jooksuürituste sarja Eesti Linnajooksud.