cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
T-lümfotsüüdid
T-raku antigeeniretseptor
T-raku retseptor, nagu ka B-lümfotsüütide antigeeniretseptor, kuulub immunoglobuliini geeniülemperekonda. Neljast võimalikust valguahelast (neid tähistavad tähed α, β, γ, δ) on kaks disulfiidsildade kaudu. T-raku retseptor on enamasti αβ-heterodimer, harvem γδ-heterodimeer. Seega saab T-rakkudel eristada kaht allpopulatsiooni. α-ahelate molaarmass on 43–49, β-ahelatel 38–44 kilodaltonit, γ-ahelal 55–60 ja δ-ahelal umbes 40 kilodaltonit. T-raku retseptori ja peamise koesobivuskompleksi kompleksi suurus on 15 nm; võrreldes teiste membraanirakkude on see väike. α- ja δ-ahela geen asetsevad samas lookuses 14. kromosoomil (14q11-12), γ-ahela geen 7. kromosoomil (7p15) ja β-ahela geen 7. kromosoomil (7q32-35). Geenide järjestus ei võimalda rakul tekitada ühtaegu γδ- ja αβ-heterodimeeridest T-raku retseptoreid.
Vereringes ja lümfielundites kuulub 95–98% T-rakkudest αβ-allpopulatsiooni. CD4+- ja CD8+-T-rakud kuuluvad sinna. Kuni pool γδ-T-rakkudest paiknevad epiteelis, nagu näiteks nahast soole limaskestas ja suguelundites.
Allvormid
1980. aastatel jagati T-rakud T-abistaja- (CD4+) ja T-supressorrakkudeks (CD8+). Vahepeal on teada saadud, et T-rakud on väga "plastilised": nad võivad üle minna teisteks alltüüpideks või omandada mitme alltüübi jooni olenevalt olemasolevatest lahustuvatest mediaatoritest ning saavad toota alltüübile spetsiifilisi tsütokiine ja interleukiine. Alltüübid on nt T1, T2, T9 või T17.
T-abistajarakud
Tüüpide 1 ja 2 erinevust kirjeldas esimesena Tim Mosmann 1986. aastal.
Regulatoorsed T-rakud
Immuunvastuse intensiivsust tuleb pidevalt kontrollida, et ühelt poolt hävitada vähirakke ja patogeene, teiselt poolt aga alla suruda autoimmuunsust normaalsete kudede vastu. Peale selle tuleb hoida konstantsena leukotsüütide järeltootmist ja küpsemist. Osa kontrollimehhanismidest teostavad regulatoorsed T-rakud: tsütokiinide, nagu interleukiin-10 ja transformeeriv kasvufaktor β abil, antigeenide abil, kasvu- ja diferentseerumisfaktorite abil, B-rakkude klonaalse ekspansiooni CTLA4-vahendatud piiramise abil ning üleliigsete T-rakkude surmamise abil Fas/FasL-vahendatud signaalide teel. Regulatoorseid T-rakke jagatakse tsütokiiniprofiilide järgi allrühmadeks, näiteks (CD4+-CD25+-T-reg-rakud, TR1-rakud, TH3-lümfotsüüdid ja looduslikud tapja-T-rakud, CD8+-regulatoorsed rakud).
Mälu-T-rakud
Mälu-T-rakud moodustavad omamoodi "immunoloogilise mälu", sest nad jäävad pärast aktivatsiooni verre. Korduval nakatumisel sama patogeeniga taastatakse algne aktivatsioon. Mälurakkude kohalolu suurendab antigeenispetsiifiliste T-rakkude paljunemist 10 kuni 100 korda. Mälurolli võivad täita nii CD4+ kui ka CD8+-T-mälurakud.
Looduslikud tapja-T-rakud
Looduslikud tapja-T-rakud on väike hulk tsütotoksilisi αβ-T-rakke, millel puuduvad antigeenispetsiifilised retseptorid, mis aga siiski tunnevad ära peamise koesobivuskompleksi I antigeenikompleksid. Neid ei tohi segi ajada mittespetsiifilise immuunsüsteemi looduslike tapjarakkudega. Looduslike tapja-T-rakkude tunnus on NKR-P1A, lektiiniga sarnanev valk nende pinnal. Teised nende markerid on CD56, NCAM-1 ja CD57. Need rakud toodavad ka tsütotokilisi efektormolekule perforiini ja gransüümi. Looduslike tapja-T-rakkude ülesandeks peetakse autoimmuunhaiguste kontrolli.
γδ-antigeeniretseptor-positiivsed T-lümfotsüüdid
γδ-T-rakud moodustavad ainult väikese osa T-rakkudest veres ja lümfielundites, aga nad on väga levinud nahas ja paljudes epiteelikudedes. Nende olemuslik tunnus on T-raku retseptor, mis koosneb γ- ja δ-allühikust. γδ-T-raku retseptor on selgelt vähem variandirikas kui αβ-T-raku retseptor, geenisegmentides paljudest teoreetiliselt võimalikest kasutatakse ainult mõnesid väheseid. γδ-T-raku retseptori seondumispartnerid on veel suuresti teadmata, tõenäoliselt on aga tegu peamiselt kehaomaste molekulidega (αβ-T-raku retseptor tunneb reeglina ära patogeenide antigeene).
Arengu ja talitluse poolest on γδ-T-rakud αβ-T-rakkudest selgelt erinevad. Nii lahkuvad nad tüümusest juba eelaktiveeritud seisundis, mis tagab kiire reaktsiooni ja toimeainete kiire väljavalimise. Aktivatsioon saab tõenäoliselt toimuda ka sõltumatult γδ-T-raku retseptorist tsütokiinide abil. γδ-T-rakud tunnevad ära koekahjustusi ja -muutusi (nagu näiteks vähk) ning aaktiveerivad nende peale nii kaasasündinud kui ka adaptiivse immuunsüsteemi.
Kaasasündinud immuunpuudulikkus
Päriliku immuunpuudulikkuse vorme, mis puudutavad nii T-rakke kui ka B-rakke, st rakulist ja humoraalset immuunvastust, nimetatakse rasketeks kombineeritud immuunpuudulikkusteks. Sellise haigusega lapsi tuleb hoida võimalikult steriilses keskkonnas. Pikas perspektiivis on nende ellujäämiseks tarvis edukat luuüdi siirdamist.
DiGeorge'i sündroom takistab epiteelkoe arengut loote tüümuses. Seetõttu ei saa T-rakud küpseda, rakuline immuunvastus on tunduvalt vähenenud.
Paljaste lümfotsüütide sündroomi puhul arenevad leukotsüüdid ja tüümuserakud ilma peamise koesobivuskompleksi II molekulideta ning seega tekib CD4+-T-lümfotsüütide defitsiit.
Omandatud immuunpuudulikkus
Omandatud immuunpuudulikkust võivad põhjustada mitmesugused haigused, alatoitumine, kahjulikud keskkonnamõjud ja ravi.
Nakkused
HIV infitseerib CD4+-T-lümfotsüüte, dendriitrakke ja makrofaage, mis viib immuunnõrkushaiguse AIDS-ini. Viirused HTLV I ja HTLV II saavad inimesel ja teistel esikloomalistel tabada T-lümfotsüüte ja põhjustada mitmesuguseid haigusi, sealhulgas täiskasvanu T-rakkleukeemia ja troopiline spastiline paraparees.
Allergilised reaktsioonid
Spetsiifilisest allergiast räägitakse siis, kui vallandatakse ebakohatu immuunreaktsioon kehaomase koe või tegelikult kahjutu antigeeni (tolm, õietolm, toiduained, ravimid) vastu. Allergia nelja tüübi seas Coombsi ja Gelli järgi osalevad T-rakud eelkõige I (koheses) ja IV (hilinenud) tüübis. I tüübile on tunnuslik ülemäärane T2-vastus, hilinenud allergiale T1-rakkude pidev ülemäärane tegevus, mis toob kaasa püsiva põletiku.
Autoimmuunhaigused
Autoimmuunhaigused on kroonilised haigused, mida põhjutavad immuunvastused kehaomaste antigeenide vastu. Näiteks on I tüüpi diabeedi puhul täheldatud, et insuliinispetsiifilised CD8+-T-rakud ründavad pankrease beetarakke. Ka reumatoidartriidi puhul on tõestatud autoreaktiivsete T-rakkude osalus. Hulgiskleroosi põhjuste levinud teooria järgi saab ka see haigus alguse aktiveeritud T-rakkudest, mis hävitavad närvirakkude müeliintuppesid.
Ravimite toimed
Teatud ravimid võivad esile kutsuda soovitud või soovimatut immuunpuudulikkust. Pärast siirdamist on oht, et tekib äratõukereaktsioon, mis kaasab nii rakulist kui ka humoraalset immuunreaktsiooni.
Onkoloogilised haiguspildid
Mandunud T-rakkudest saab alguse üks kasvajate rühm (pahaloomulised lümfoomid) ja äge lümfoblastiline leukeemia, mis tabab sageli lapsi.
Beetaendorfiinid
Lümfotsüüdid võivad endorfiine sünteesida, seega tõenäoliselt ka T-rakud, (CD4+ ja CD8+ T rakud metaboliseerivad).
Põletike ajal on tuvastatud endorfiine T-rakkudes, B-rakkudes, monotsüütides ja makrofaagides.
Beetaendorfiine seostatakse mitmete autoimmuunhaiguste patogeneesiga. Oletatakse, et immunosupressioon tuleneb immuuntekkeliste (seoseliste) põletikuliste haiguslike seisundite korral tsütokiinide suurenenud sünteesist ja eritamisest, mis stimuleerib ka beetaendorfiinide teket nii näärmehüpofüüsi kui ka lümfotsüütide poolt, see omakorda inhibeerib T-abistajarakkude talitlust ja võimalik, et reguleerib ka antikehade tootmist.
Patoloogia
T-rakkude puudulikkusega seostatakse inimestel mitmesuguseid sündroome, mille patogenees ja geneetilise defekti iseloom pole seni veel selgeks saanud.
T-rakud ja ülitundlikkusreaktsioonid
T-rakud osalevad IV tüüpi ehk aeglastes ülitundlikkusreaktsioonides, kus sensibilseerunud T-lümfotsüüdid produtseerivad tsütokiine, mis tekitavad põletikulist reaktsiooni, koekahjustust ja nekroosi.
T-rakud osalevad ka transplantaadi äratõukereaktsioonis.
Omandatud immuunpuudulikkuse korral
T-rakud osalevad omandatud immuunpuudulikkuse, mis võib inimestel (ja ka loomadel) tekkida kas nakkushaiguste, lümfoomide, kiirituste, kemoteraapia, immunosupressioonravi, autoimmuunhaiguste või ka vananemisega seonduvalt, välja kujunemisel.
HI-viirus ja T-lümfotsüüdid
HI-viiruse märklauaks on lümfoid(-immuun)süsteemi olulised rakud ja ka närvisüsteemi rakud. HI-viirus kinnitub lümfotsüütidele, persisteerib T-abistajarakkudes, makrofaagides, dendriitrakkudes ja reageerib T-hävitajarakkudega ning hävitab need. Harilikult kaob nakatunul immuunsus mõne aasta jooksul.
Ravimite toimeained
Mitmed retseptiravimite toimeained, nagu kodeiin jpt aktiveerivad inimese nuumrakkude tsütokiinide ja kemokiinide sünteesi. Kodeiini indutseeritud inimese nuumrakkude degranulatsiooni toimel aktiveeritakse ühe läbiviidud katse kohaselt sellised kemo- ja tsütokiinid nagu IL-8, GM-CSF, TNF, MCP-1 ja RANTES. Need tsüto- ja kemokiinid lükkavad käima ja aktiveerivad põletikurakke nagu T-rakud, dendriitrakud ja neutrofiilid kes kõik võivad aidata kaasa kodeiini ülitundlikkuse tekkele.
Mitmete operatsiooni ajal surnud laste ja täiskasvanute surmasid seostatakse küll manustatud opioidide ülitundlikkusreaktsioonidega kuid IgE või T-rakkude vahendatud allergilisi reaktsioone opiodidele esineb siiski harva.
Tümektoomia ja T-lümfotsüüdid
Tänapäeval avatud südamelõikuse käigus vastsündinute ja väikelaste tüümus tavaliselt eemaldatakse, et ta ei segaks ja/või raskendaks operatsiooni läbiviimist.
Noores eas tümektoomia läbinud naistel ei arene munasarjad tõenäoliselt talitlusvõimeliseks, paljud sellised naised jäävad sigimisvõimetuks.
Tümektoomia järel areneb inimestel välja immuundefitsiit, mis uuringute alusel seisneb tüümuse funktsioonide, CD4+ ja CD8+ T-rakkude ja naiivsete CD4+ T-rakkude vähenemises.
Tänapäeval on veel selgusetu, kas tümektoomia läbinud patsiendid, kelle organismi kaitsevõimet juhtivad struktuurid meenutavad vananevate inimeste oma, on vastuvõtlikumad põletikulistele haigustele, autoimmuunsusele või kasvajate arengule või kannatavad nakkushaiguste ning oportunistlike patogeenide tekitatud seisundite käes, nagu seda on täheldatud normaalse vanadusega seonduvalt.
Õnnekurg
Õnnekurg ehk jaapani kurg (Grus japonensis) on kurglaste sugukonda kure perekonda kuuluv linnuliik.
Ta on kurglaste seas raskeim lind, kaaludes kuni 12 kg. Õnnekurg elutseb Ida-Aasias Mandžuurias ja Hokkaidōl.
Õnnekurg on esindatud ka Tallinna Loomaaia kollektsioonis.
Fuji Dream Airlines
thumb thumb Fuji Dream Airlines (jaapani 株式会社フジドリームエアラインズ, Kabushiki-gaisha Fuji Dorīmu Earainzu) on Jaapani lennukompanii, mis asutati 2008. aastal.
Johan Sihver
Johan Sihver lõpetas 1911. aastal Riia Polütehnikumi kaubandusosakonna.
Fuji Dream Airlines
Ettevõte teenindab Jaapani siseliine ja selle kodulennujaam on Shizuoka lennujaam.
Johan Sihver
Johan Sihver oli pikka aega Tallinnas Sakala tänav 19 asunud Tallinna Linna Poeglaste Kommertskooli juhataja.
Fuji Dream Airlines
Juuni 2010 seisuga on firmal kaks lennukit Embraer 170 ja üks lennuk Embraer 175.
Johan Sihver
1931. aastast oli Johan Sihver Kaubandus-Tööstuskoja nõukogu esimees. Ta oli ka Tallinna Krediitpanga esimees.
Johan Sihver oli IV ja V Riigikogu liige.
Sihver vahistati 28. juunil 1941 Tallinnas NKVD poolt ning suri vangistuses 1942. aastal Siberis Permi oblastis.
Daniel (Rootsi prints)
Prints Daniel on varem tegutsenud personaaltreeneri ja ettevõtjana.
Noorpõlv
Daniel Westling sündis Örebros. Ta sündis samal päeval, mil suri kuningas Gustaf VI Adolf ja troonile tõusis Westlingi tulevane äi kuningas Carl XVI Gustaf.
Westling kasvas üles Gävleborgi läänis asuvas Ockelbo asulas. Gümnaasiumiõpilasena töötas ta suviti Ockelbo vanadekodus. Sandvikenis asuva Hammargymnasiet-nimelise keskkooli lõpetas ta 1991. aastal. Pärast sõjaväeteenistuse läbimist töötas ta aasta erivajadustega lapsi õpetavas koolis.
1994. aastal kolis ta Stockholmi, et õppida Värmdös asuvas õppeasutuses kaheaastase programmi raames spordipedagoogikat. Pärast õpinguid läbis ka personaaltreeneri koolituse.
Edasi asutas ta mitu jõusaali (firmad Master Training ja Balance), töötas treeneri ja konsultandina ning oli tegev mitme ettevõtte juhatuses. Westlingi osalusel asutatud luksusspordiklubi Master Training on suunatud jõukamale klientuurile.
Abielu
Westling tutvus kroonprintsess Victoriaga viimase õe kaudu – printsess Madeleine soovitas Victoriale Westlingi personaaltreeneri teenuseid. 2002. aasta suvel sai avalikuks Victoria ja Westlingi suhe. Kokku koliti 2007. aastal.
19. juunil 2010 toimusid kroonprintsess Victoria ja prints Danieli pulmad. Laulatus toimus Victoria vanemate 34. pulma-aastapäeval. 15. novembril 2010 kolis paar elama Solnas asuvasse Haga lossi.
Neil on kaks last. 23. veebruaril 2012 sündis tütar, kellele pandi nimeks Estelle Silvia Ewa Mary ning kes sai Östergötlandi hertsoginna tiitli. 2. märtsil 2016 sündis poeg Oscar Carl Olof, kes sai Skåne hertsogi tiitli.
Kroonprintsess Victoria ja prints Daniel külastasid Eestit 2014. aasta oktoobris ja 2018. aasta augustis.
Isiklikku
Prints Danielile meeldib golfi mängida ja suusatada.
Tunnustus
2011. aastal andis president Toomas Hendrik Ilves talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi.
Trūbakiai
Trūbakiai (žemaidi Trūbakē) on küla Leedus Skuodase rajoonis Skuodase vallas Läti piiri ääres. Küla asub Apše jõe kaldal. Külas on Trūbakiai kalmistu.
Külla jääb osaliselt Apšė biosfääri polügoon. Osaliselt ulatub sinna ka Natura 2000 linnukaitse ala Apšė jõgi ja selle org. Trūbakiaisse jääb Apšė botaaniline kaitseala.
Küla kohta on kasutusel olnud ka nimekuju Ivoniškė. Esimene on isikunime Trūbakis mitmusevorm, teine kas Ivonase või Ivanase mitmusevorm.
Trūbakiai moodustati XVI sajandil maareformi käigus. Hiljem kuulus see Skuodase mõisale. Aastal 1955 avati seal algkool.
Muinsuskaitse all on sealne votiivkabel Pietà ja kahe inglikesega.
Chien-Shiung Wu
Wu töötas Manhattani projektis, kus aitas arendada protsessi uraani eraldamiseks uraan-235 ja uraan-238 isotoopideks gaasilise difusiooni teel. Ta on tuntud Wu eksperimendi loojana. Selle avastuse eest tema kolleegid Tsung-Dao Lee ja Chen-Ning Yang 1957. aasta Nobeli füüsikaauhinna, samas kui Wu ise pälvis 1978. aastal Wolfi füüsikaauhinna. Tema taset eksperimentaalfüüsikas on võrreldud Marie Curie omaga.
Tuntumad katsed ja akadeemiline karjäär
paremal|pisi| Chien-Shiung Wu 1963. aastal Columbia ülikoolis Pärast sõja lõppu 1945. aasta augustis võttis Wu vastu pakkumise asuda Columbia ülikooli professori kohale. Ta jäi Columbia ülikooli kogu ülejäänud karjääriks ja esmakordselt nimetati ta kaasprofessoriks 1952. aastal, mis tegi temast selle ülikooli esimese naissoost füüsikaprofessori.
Novembris 1949 eksperimenteeris Wu Einsteini EPR mõtteeksperimendi järeldustega, mis nimetasid kvantpõimumist "kummaliseks tegevuseks eemalt". Wu oli esimene, kes tuvastas footonite abil põimumise nähtuse ja kehtivuse nurkkorrelatsiooni jälgimise kaudu, kuna tema tulemus kinnitas Maurice Pryce'i ja John Clive Ward i arvutusi kahe vastassuunas leviva footoni kvantpolarisatsiooni korrelatsiooni kohta. Wu tehtud katse oli esimene oluline kinnitus kvanttulemustele, mis on seotud põimunud footonite paariga, mis on kohaldatavad Einsteini-Podolsky-Roseni paradoksi (EPR) puhul.
Kananagitsad
pisi Kananagitsad on kanalihast valmistatud toode.
Tuleviku tänav
Tuleviku tänav on tänav mitmes Eesti asulas:
Kananagitsad
Tavaliselt valmistatakse neid taimeõlis frititult.
Tepo
Tepo (てっぽう, 鉄砲) on traditsiooniline jaapani eestlaetav tulirelv.
Chien-Shiung Wu
Paarsuse eksperiment
Lee ja Yangi seniste eksperimentaalsete tulemuste uurimine veensid neid, et elektromagnetiliste interaktsioonide ja tugeva interaktsiooni puhul säilis paarsus. Sel põhjusel eeldasid teadlased, et see kehtib ka nõrga interaktsiooni kohta, kuid seda polnud testitud ning Lee ja Yangi teoreetilised uuringud näitasid, et see ei pruugi kehtida nõrga interaktsiooni kohta. Lee ja Yang töötasid teoreetilise katse paarsuse säilimise testimiseks laboris. Tänu oma teadmistele riistvara valmistamise, seadistamise ja laboriprotseduuride valimisel ja seejärel väljatöötamisel teatas Wu Leele, et ta võib katse läbi viia.
Wu võttis radioaktiivse koobalt-60 proovi ja jahutades selle vedelgaasidega krüogeense temperatuurini. Koobalt-60 on isotoop, mis laguneb beetaosakeste emissiooni tõttu, ja Wu oli ka beeta-lagunemise ekspert. Äärmiselt madalaid temperatuure oli vaja koobalti aatomite termilise vibratsiooni vähendamiseks peaaegu nullini. Samuti pidi Wu rakendama koobalt-60 proovile konstantset ja ühtlast magnetvälja, et aatomituumade pöörlemisteljed oleksid samas suunas. Selle krüogeense töö jaoks vajas ta riikliku standardibüroo ruume ja selle teadmisi vedelgaasidega töötamisel ning selleks sõitis oma seadmetega Marylandi peakorterisse, et katsed läbi viia.
Lee ja Yangi teoreetilised arvutused ennustasid, et koobalt-60 aatomite beetaosakesed eralduvad asümmeetriliselt ja hüpoteetiline "paarsuse jäävuse seadus" oli kehtetu. Wu eksperiment näitas, et see on tõepoolest nii: paarsus ei säilitata nõrga tuuma interaktsiooni korral. Θ + ja τ + on tõepoolest sama osake, mida tänapäeval tuntakse kaonina. Seda tulemust kinnitasid peagi tema kolleegid Columbia ülikoolist erinevates katsetes ja niipea kui kõik need tulemused avaldati – kahes erinevas uurimistöös sama füüsikaajakirja samas numbris –, said tulemused kinnitust ka paljudes teistes laborites ja paljudes erinevates katsetes. paremal|pisi| Columbia ülikooli füüsikute (vasakult paremale) Wu, YK Lee ja LW Mo katsed kinnitasid vektorivoolu jäävuse teooriat. Katsetes, mille lõpuleviimiseks kulus mitu kuud, edastati Columbia [[Van de Graaffi generaator|Van de Graaffi kiirendi prootonkiired torude kaudu, et tabada 2. mm boori sihtmärk spektromeetri kambri sissepääsu juures.]]See paarsuse rikkumise avastamine oli suur panus osakeste füüsikasse ja standardmudeli väljatöötamisse. Avastus pani tegelikult aluse mudeli väljatöötamisele, kuna mudel tugines osakeste ja jõudude sümmeetria ideele ning sellele, kuidas osakesed võivad mõnikord seda sümmeetriat rikkuda. Tema avastuse laiaulatuslik kajastus ajendas lõhustumise avastajat Otto Frischi mainima, et Princetoni inimesed ütlesid sageli, et tema katse oli kõige mõjuvam pärast Michelsoni-Morley katset, mis inspireeris Einsteini looma oma relatiivsusteooriat. AAUW nimetas seda teaduse suurima mõistatuse lahenduseks. See tulemus tähendas, et teadlased suutsid eristada ainet antiainest ja luua lahenduse, mis selgitaks universumi kui ainega täidetud universumi olemasolu. Selle põhjuseks on asjaolu, et sümmeetria puudumine andis võimaluse aine-antiaine tasakaalustamatuseks, mis võimaldaks ainel eksisteerida tänapäeval läbi Suure Paugu.
Tunnustuseks nende teoreetilise töö eest pälvisid Lee ja Yang 1957. aastal Nobeli füüsikaauhinna. Nobeli komitee ignoreris Wu olulist panust. Yang ja Lee püüdsid Wu tulevase Nobeli preemia kandidaadiks nimetada ja tänasid teda oma kõnedes. Teda nomineeriti vähemalt seitse korda enne 1966. aastat, mil Nobeli komitee teatas, et varjab oma nominentide nimekirja, et vältida edasisi avalikke vaidlusi. 1988. aasta Nobeli preemia laureaat Jack Steinberger nimetas seda korduvalt Nobeli komitee suurimaks veaks. Wu rolli avastuses tunnustati avalikult alles 1978. aastal, mil talle anti Wolfi füüsikapreemia. Wu sõber Wolfgang Ernst Pauli, kes oli Pauli välistamisprintsiibi looja, oli avastusest šokeeritud. Hiljem kirjutas ta oma tunnetest seoses avastusega Princetoni kolleegile John M. Blattile: "'Ma ei tea, kas keegi on teile kirjutanud paarsuse äkilisest surmast. Miss Wu on teinud katse orienteeritud Co tuumade beeta-lagunemisega, mis näitab, et β-lagunemise korral paarsus ei säili.. . . Meie armastatud sõbra, paarsuse, surm on meid kõiki üsna vapustanud.'"Hiljem oli ta veelgi enam hämmeldunud, kui sai teada, et Wule Nobeli preemiat ei anta.
Wust sai 1958. aastal korraline professor ja hiljem nimetati ta 1973. aastal esimeseks Michael I. Pupini füüsikaprofessoriks Mõned tema õpilased kutsusid teda ühe koomiksitegelase järgi Draakoniprouaks Wu ranguse ja nõudlikkuse tõttu. Sellest hoolimata kohtles Wu oma õpilasi nagu oma lapsi ja sõi sageli koos nendega lõunat ning tutvus nende saatjaskonnaga. Ta tegi seda vaatamata sellele, et töötas kella 08.00–20.00, kusjuures tema palk oli endiselt väga madal, kuni seda suurendati drastiliselt pärast seda, kui Columbia ülikooli füüsikaosakonna esimeheks sai Robert Serber. Wu avastused osutusid füüsikas oluliseks ja tema töö ulatus isegi bioloogiasse ja meditsiini, kus tema panus sai äärmiselt mõjukaks teatud uuringutes punaste vereliblede molekulaarsete muutuste kohta, mis põhjustasid sirprakulise aneemia.
Plateliai vald
Plateliai vald (leedu keeles Platelių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Plungė rajoonis. Vald asub Plateliai järve kaldal.
Valla pindala on 137 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1932 inimest. Valla keskus on Plateliai alev (2011. aastal elas seal 857 inimest).
Grant Wood
pisi|Autoportree, u 1925 pisi|"[[Ameerika gootika" (1930)]] Grant DeVolson Wood (13. veebruar 1891 Anamosa, Iowa – 12. veebruar 1942 Iowa City, Iowa) oli Ameerika Ühendriikide maalikunstnik.
1932. aastal oli Wood üks Stone City kunstnikekoloonia asutajatest. Ta arendas välja omanäolise, uusasjalikult täpse loomelaadi. Wood oli üks regionalismi esindajatest Ameerika maalikunstis.
1934–1941 õpetas ta maalimist Iowa Ülikooli Kunstikoolis.
Marija Lvova-Belova
Marija Lvova-Belova (Мария Алексеевна Львова-Белова; sündinud 25. oktoobril 1984 Penzas) on Venemaa poliitik ja riigiametnik, laste õiguste volinik Venemaa Föderatsiooni presidendi juures.
Elukäik
Kasvas üles Penzas. 2002. aastal lõpetas estraadiorkestri dirigendina A. A. Arhangelski nimelise Kultuuri ja Kunsti Kolledži. 2003–2005 õppis Samara Riiklikus Kultuuri- ja Kunstiakadeemias.
Aastatel oli 2000–2005 kitarriõpetaja Penza 1. ja 5. lastemuusikakoolis.
2021. aastal lõpetas Venemaa Föderatsiooni Presidendi juures asuva Venemaa Rahvamajanduse ja Riigiteenistuse Akadeemia.
Karjäär
2008. aastal sai Lvova-Belovast ühiskondliku organisatsiooni Blagovest kaasasutaja ja direktor. 2014–2019 Penza oblasti Ühiskondliku Palati liige. 2017–2019 Venemaa Föderatsiooni Kodanikukoja liige.
8. septembril 2019 valiti võimuerakonna Ühtne Venemaa kandidaadina Penza linnaduumasse. Pärast valimisi loobus parlamendiliikme mandaadist.
2019. aasta novembris liitus võimuerakonnaga Ühtne Venemaa. Temast sai Ühtse Venemaa Peanõukogu presiidiumi liige. Temast sai liikumise Ülevenemaaline Rahvarinne peanõukogu töörühma kaasesimees.
Septembris 2020 sai temast üks üleriigilise Venemaa liidrite konkursi võitjaid.
21. septembrist 2020 Föderatsiooninõukogu senaator Penza oblastist.
27. oktoobrist 2021 laste õiguste volinik Venemaa Föderatsiooni Presidendi juures. <br style="clear:left;" />
Kriminaalsüüdistus
Ukraina ja Briti ametnikud süüdistavad Lvova-Belovat Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse 2022. aastal Ukrainast pärit laste sunniviisilise väljasaatmise ja lapsendamise juhtimises.
2023. aasta 17. märtsil andis Haagi Rahvusvaheline Kriminaalkohus välja vahistamismääruse president Vladimir Putini ja laste õiguse voliniku Marija Lvova-Belova kohta.
Lucile Randon
Lucile Randon (õde André) (11. veebruar 1904 Alès – 17. jaanuar 2023) oli prantsuse katoliku nunn, alates 18. juunist 2019 teadaolevalt Euroopa vanim inimene, 19. aprillist 2022 kuni surmani oli ta maailma vanim inimene (pärast Kane Tanaka surma).
2021. aasta alul põdes ta läbi kergekujulise koroonahaiguse.
Pestjaki rajoon
Pestjaki rajoon (vene keeles Пестяковский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Ivanovo oblastis, asudes oblasti kaguosas. Rajooni keskus on Pestjaki alev.
Rajoon piirneb põhjas Verhni Landehhi rajooniga, idas Nižni Novgorodi oblastiga, lõunas Vladimiri oblastiga ja läänes Juža rajooniga.
Linnuvaatlus
pisi|Linnuvaatlejad Šotimaal pisi|Linnuvaatlustorn [[Rammu saarel]] Linnuvaatlus on lindude jälgimine looduses.
Pestjaki rajoon
Rajooni pindala on 1119,28 km².
Linnuvaatlus
Sageli kasutatakse linnuvaatlusel binokli või teleskoobi abi. Linnuvaatlejad koguvad andmed lindude leviku ja rände kohta. Harrastajatest linnuvaatlejate kogutud andmed omavad ornitoloogide jaoks suurt tähtsust uurimismaterjalina.
Pestjaki rajoon
Pestjaki rajoonis on 133 asustatud punkti ja nad kuuluvad ühe linna tüüpi asunduse ning kahe külaasunduse koosseisu.
Linnuvaatlus
Linnuvaatlus on üks aktiivse puhkuse vorme. USAs ja Inglismaal on kümneid turismiettevõtteid, mis on spetsialiseerunud linnuvaatlusele. Suurbritannias on Big Garden Birdwatchi nime kandvaid linnuvaatluspäevi korraldatud juba 38 aastat. Kui esimesel aastal võttis üritustest osa 2000 huvilise ringis, siis viimasel ajal on osalejate arv küündinud üle poole miljoni. Soomlased tunnevad linnuvaatluspäevi Pihabongause nime all ja seal osales mullu ca 18 000 huvilist.
Reeglina vaadeldakse kohalikke liike, kuid võidakse käia ka spetsiaalsetel linnuvaatlusmatkadel. Paljude rahvuseparkide jaoks on see üheks tähtsamaks sissetulekuallikaks. Parasvöötme kliima kõige aktiivsemad linnuvaatlusajad on kevad- ja sügisränne, kuna siis on võimalus näha rohkesti liike. Vaadeldavad linnud on teel kas põhja või lõunasse, vastavalt kas siis talvituma või pesitsemiskohta. Parim aeg vaatluseks on varajased hommikud, sest linnud on aktiivsemad ja helilisemad – tehes end paremini märgatavaks. Vaatlusteks eelistatakse vastavalt asukohale ja hooajale teatud metsatukki, soiseid või rannikualasid. Merevaatlus on linnuvaatluse tüüp, kus maismaalt vaadeldakse üle mere lendavaid linde.
Linnuvaatlejad võivad osaleda mingi kindla liigi populatsiooni või rändeloenduses või siis loendada kõiki liike mingil kindlal alal või kindla ajavahemiku jooksul. Nii kogutud andmed aitavad teha kindlaks potentsiaalseid ohte lindudele või vastupidi hinnata keskkonnaalgatuste tulemusi, mille eesmärk on ohustatud liikide säilimine. Linnuvaatlus on kasulik tööriist keskkonnahariduses ja keskkonnaprobleemide esiletoomisel.
Mitmel pool korraldatakse linnuvaatlusvõistlusi. Võistlusest osavõtjad loendavad võimalikult palju mingi kindla liigi isendeid teatud aja või teatud koha lõikes.
Eesti populaarseim linnuvaatlusüritus on Talvine aialinnuvaatlus on, millest võttis 2017. aastal osa üle 2600 linnusõbra enam kui 1800 paigast üle Eesti, kes vaatlesid ligi 60 000 lindu 64 liigist. Vaatlusel osalemiseks tuleb jaanuari viimasel nädalavahetusel märkida tunni aja jooksul aias või pargis kohatud linnuliigid. Aialinnuvaatlusel kogutud andmeid kasutatakse talilindude arvukuse muutuste jälgimiseks, mis võimaldab vajadusel võtta ette samme lindude heaolu parandamiseks.
DeKalbi maakond (Alabama)
DeKalbi maakond (DeKalb County) on maakond Ameerika Ühendriikides Alabama osariigis.
Maakonna halduskeskus on Fort Payne.
Ajalugu
Maakond moodustati 1836. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 71 109.
Panteon (Pariis)
Panteon (prantsuse keeles Panthéon, vanakreeka sõnast πάνθειον pántheion '[tempel] kõigile jumalatele') on Louis XVI stiilis klassikaline arhitektuuri- ja ajaloomälestis Pariisi Ladina kvartalis.
Algselt ehitatud kirikuna, mis oli pühitsetud Pariisi kaitsepühakule Genevieve'ile (hoone ehitusaastad 1758–1790). Ehitise autor on arhitekt Jacques-Germain Soufflot. Pärast tema surma (1780) viis ehituse lõpule arhitekt Jean-Baptiste Rondelet.
Alates 1791. aastast sai kirikust Konvendi otsusel rahvustempel, mille krüpti maetakse Prantsuse suurmehi.
Panteoni maetud
pisi|left|Pariisi Panteoni [[krüpt]] Esimesena maeti Panteoni Konvendi otsusel 1791. aastal Honoré Gabriel Victor Riquetti de Mirabeau, kuid jakobiinide diktatuuri ajal visati tema säilmed 1794. aastal Panteonist välja. Teisena maeti Panteoni Voltaire (surnud 1778), kelle säilmed toodi Panteoni Konvendi 11. juulil 1791 tehtud otsuse alusel.
Panteoni on ümber maetud (1829) ka Panteoni arhitekti Jacques-Germain Soufflot' (surnud 1780) säilmed.
Panteoni on maetud kolm abielupaari: Marcellin ja Sophie Berthelot (1907. aastal), Pierre ja Marie Curie (1995. aastal) ning Antoine ja Simone Veil (2018. aastal).
2021. aasta detsembri seisuga on Panteoni maetud 81 inimest (75 meest ja kuus naist).
Ahvilised
Ahvilised ehk haploriinsed primaadid (Haplorrhini) on esikloomaliste alamselts. Nad eristuvad teisest alamseltsist, poolahvilistest lühikese ja tömbi koonu poolest, millel puudub rinaarium (niiske paljas "koeranina").
Nimi ja taksonoomia
Ladinakeelne (kreekapärane) nimetus Haplorrhini tähendab 'lihtninalised'.
Nimetus "ahvilised" on pärit A. Miljutini raamatust "Maailma imetajate mitmekesisus".
Tunnused
Ahvilisi eristatakse poolahvilistest nina ehituse järgi. Ahvilistel puudub üks poolahviliste (ja enamiku teiste imetajate) põhilisi tunnuseid, karvutu ninapeegel (rinaarium) sõõrmete ümber.
Ahvilistel on kadunud võime C-vitamiini sünteesida, mis kõigil poolahvilistel on alles.
Erinevalt poolahvilistest on ahvilistel innaaja asemel individuaalne ovulatsioonitsükkel.
Nagu kõigil esikloomalistel, on ka ahviliste silmakoobas täies ulatuses luuliselt piiritletud. Erinevalt poolahvilistest on aga nende silmakoopapõhi luuplaadiga kaetud.
Ahviliste mass varieerub 80 grammi ja 275 kilogrammi vahel, tüvepikkus ulatub 8,5 sentimeetrist 1,2 meetrini. Väikseimad ahvilised on kandlased, suurimad gorillad.
Toitumine
Kandlased toituvad eelkõige putukatest. Haardahvid, möiraahvid, gelaada, koolobuslased ja gorillad on valdavalt lehetoidulised. Ülejäänud ahvilised on sega- ja vilitoidulised.
Levik
Jättes välja inimese, elutsevad ahvilised troopilises ja lähistroopilises Aafrikas, Aasias ja Ameerikas. Madagaskaril peale inimeste ahvilisi ei leidu, seal elavad ainult poolahvilised.
Terminal (film 2004)
"Terminal" on 2004. aasta film, mille lavastas Steven Spielberg. Filmi peaosades on Tom Hanks ja Catherine Zeta-Jones.
Film on osaliselt inspireeritud Mehran Karimi Nasserist, kes elas 17 aastat Pariisi Charles de Gaulle'i lennujaama 1. terminalis.
Sisu
Viktor Navorski saabub Ida-Euroopast New Yorgi JFK lennujaama ja avastab saabumisel, et tema pass on tühistatud, sest ta riigis on puhkenud kodusõda ning USA ajutiselt ei tunnusta kodusõjas riiki. Kuna Navorskist on seega saanud kodakondsuseta isik, ei luba piirivalve teda USA pinnale ja samuti ei saa ta ka kodumaale tagasi pöörduda. Navorski asub seejärel teadmata ajaks terminali elama, et sõja lõppemisel koju tagasi pöörduda.
Astrid Tammiste
Astrid Tammiste (sünninimi Astrid Turvas; 16. veebruar 1930 Tallinn – 16. juuni 2002 Pärnu) oli eesti arst (pediaater).
Ta oli Pärnu Linna Haigla linnapediaater, hiljem Pärnu peapediaater.
Ta oli Eesti Lastearstide Seltsi auliige.
Ta on maetud Sindi uuele kalmistule.
Jaani seek
Jaani seek (ka Püha Johannese leprosoorium; ladina keeles domus fratrum leprosorum sancti Johannis, hospitalis sancti Johannis, alamsaksa keeles sankt Johannis sekenhus) oli Tallinna vanalinna ääres paiknenud hoolekandeasutus (seek), ühtlasi ka leprosoorium.
Seegi asutamise täpne aeg pole teada. Esimest korda mainitakse seeki 1237. aastal, kui Rooma paavsti Gregorius IX saadiku Modena Wilhelmi kirjas lubati kõigil soovijail Püha Ristija Johannese pidalitõbiste vendade majale annetusi teha. Hospidal asutati rahaga, mis laekus pattude andeksandmise tähtede müügist, millega lunastati kõik maised patud: vargused, abielurikkumised ja muud kõlvatused, mis oli sooritatud 40 päeva kestel. Neid kiriklikke lubakirju müüdi 1266. aastal isegi Soomes, kuhu saadeti Tallinnast saadikuid.
Jaani seek oli kuni 13. sajandi teise poole alguseni allutatud kohalikule kõrgemale vaimulikule nõukogule, Tallinna toomkapiitlile, seejärel aga Tallinna raele. Tänu annetuste (enamikus kinnisvarade ja maavalduste) tõttu oli Jaani seek rikas asutus. Seegid omasid ohtrate annetuste tõttu suuri kapitale, mis laenati välja 6 protsendiga, obligatsioonide kindlustusel. 16. sajandist pärit oleva aruande järele oli seekidele panditud linnas 170 kinnisvara. Ei keelatud laenu ka lühema aja peale – vekslite vastu, nagu tänapäeva pangadki.
Jaani seegi piirkond oli Kivisilla eeslinnana siiski üks vanemaid asustusalasid väljaspool Tallinna ringmüüri. Tallinna Jaani seek jäi keskajal linnast välja, Viru väravate juurest lõuna poole suunduva tee lähedusse.
Asukoht ja tegevus
Jaani Seegi ehk Püha Ristija Johannese hospidali keskaegne kompleks paiknes Tallinna linnamüürist umbes poole kilomeetri kaugusel kagus, Härjapea jõe ja Vana-Tartu maantee ristumiskohal.
Seegil oli oma kirik (Jaani seegi kirik), kalmistu (Jaani seegi kalmistu), saun, keldriga hoone ja abihooned. . 14. sajandi lõpust pärinev aruande kohaselt koosnes Jaani hospidal kirikust, elumajast aidaga, käimlast, mille kivist istelaud oli 14 sülda pikk ja lampkast 2 sülda sügav, kartserist sõnakuulmatute hoolealuste jaoks, eesruumi ja kivivõlvidega saunast, hobusetallist ja veskist.
Jaani seegi igapäevaelu korraldas hoovimeister, järelevalve majandusasjade üle oli aga Tallinna rae ja kogukonna hulgast määratud eestseisjate ülesanne. Eestseisjad pidasid Jaani seegi tulude ja kulude kohta arvet, hoolitsesid hoovimeistri ja teiste teenijate palkamise ning neile ja Jaani seegi kabeli preestrile tasu maksmise eest.
Seegis anti arstiabi ja ka peavarju vaestele ja üksikutele, tegeldi puuetega inimeste ja krooniliste haigetega.
Reformatsiooni järel läksid Rooma-katoliku kiriku seegid kirikute ja kloostrite haldusalast linnakogukonna hoole alla. Rootsi-aegses Tallinnas on kaks peamist seeki ehk haiglat: Jaani seek ja Suurgildi poolt ülal peetud Uus seek. Rootsi aja alguse sõdade ajal sai Tallinna Jaani seek kannatada ja haiged viidi ajutiselt Suure Rannavärava ees asunud süüfilise haiglasse ehk rõugemajja aga 17. sajandi esimesel poolel taastati Jaani hospidali haiglavõimekus. 1627. aastal oli Jaani hospidalis hoolealuseid 179, aastal 1745 aga veel ainult 30.
Hiljem muutus Jaani pidalitõbiste varjupaik tavaliseks haiglaks ja vaestemajaks, mida peeti ülal juba ainult Tallinna linna tuludest. 20. sajandi alguses avati Jaani seegi uues hoones aadressil Tartu maantee 16 (tolleaegse aadressiga (Suur-)Tartu maantee 24), vaesteambulatoorium, kahe maailmasõja vahel aga Tallinna Linna Jaani Vanadekodu, mis töötas kuni 1960. aastateni vanadekoduna.
Uurimine
Seegi alalt on väljakaevamiste käigus leitud 13. sajandi keskpaiga Lõuna-Skandinaavia kannu katkeid.
Jaani seegi territoorium koos säilinud hoonete ja endise kalmistuga on arvatud kultuurimälestiseks.
Olga Zaitseva (laulja)
Olga Zaitseva on Eesti laulja (sopran).
Nikaia keisririik
Nikaia keisririik oli riik Väike-Aasia kirdeosas aastatel 1204–1261, mis tekkis Neljanda ristisõja ajal pärast Ida-Rooma riigi pealinna Konstantinoopoli vallutamist Lääne-Euroopa ristisõdijate poolt (1204).
Nikaia keisririiki peeti Bütsantsi järglaseks, seal valitsesid kreeka päritolu Palaiologoste dünastia keisrid. 250px|pisi|vasakul|Bütsantsi järglasriigid 1204: [[Balkanil Epeirose despootkond, Väike-Aasias Nikaia keisririik ja Väike-Aasia kirdeosas, Trapezundi keisririik]] 300px|pisi|[[Väike-Aasia, Ladina keisririik, Nikaia keisririik, Kiliikia Armeenia kuningriik, Trapezundi keisririik ja Rumi Seldžukkide sultanaat ning Lähis-Ida ristisõdijate riigid 1250. aastal]] Keiser Theodoras I (1204–1222) lõi 1208. aastal seldžukkide ja 1211. aastal Ladina keisririigi vägesid ning kindlustas seega Nikaia keisririigi iseseisvuse.
Keiser Johannes III (1222–1254) peatas 1224. aastal Müüsias Poimanenoni lahingus Ladina keisririigi poolt toetatud võimuhaaramise äia ja endise keisri Theodoros I sugulaste poolt ning peatas Ladina keisririigi edasise laienemise. Johannes III vallutas 1225. aastal peaaegu kõik Ladina keisririigi Väike-Aasias olevad valdused ja hõivas 1246 Chalkidike poolsaart kontrolliva Thessaloníki ja laiendas Nikaia keisririigi alasid nii, et Ladina keisririik oli piiratud Nikaia aladega nii Euroopa kui ka Väike-Aasias osas.
Johannes III lõi dünastilised sidemed Balkani suurriigi Bulgaaria tsaaririigiga, naites oma poja ja pärija Theodoros II, Bulgaaria tsaari Ivan Asen II tütrega, kuid tema surma järel vallutas Bulgaaria Traakia alad ning abiellus pärast esimese naise (Theodoras I tütre) surma Saksa-Rooma keisri Friedrich II tütrega. Johannes III lõi ka mongolite vastase liidu Rumi Seldžukkidega.
Keiser Michael VIII Palaiologos (1258–1261) sõlmis 1261. aastal Genova vabariigiga Ladina keisririigi ja Veneetsia vastase lepingu, hõivas 25. juulil 1261. aastal Konstantinoopoli ja taastas Bütsantsi keisririigi.
Viljandi Kultuurikool
thumb|Otsevaade Viljandi Kultuurikooli hoonele [[Johan Laidoneri plats|Johan Laidoneri platsilt 2012. aastal. Hoone seisukord on üsna trööstitu.]] Viljandi Kultuurikool oli aastatel 1960–1991 Viljandi linnas tegutsenud õppeasutus, mis andis kultuurialase keskerihariduse ja kus koolitati kultuuritöö spetsialiste eelkõige maapiirkondade ja väikelinnade kultuuriasutustele. Kool paiknes Viljandi vanalinnas Johan Laidoneri platsi (tollal Tombi plats) ääres kunagises ajaloolises Grand Hotelli hoones.
Kooli ajalugu ja juhtimine
Õppeasutus oli loodud 1952. aastal Tallinnas, kandis algselt nime Tallinna Kultuurharidusala Kool (hiljem Tallinna Kultuurharidustöö Kool) ja asus kunagises Laidoneri villas Tuvi tänaval (varem Õllepruuli 6). 1950. aasta lõpuks jäid ruumid seal kitsaks ja 1960. aastal toodi kool Tallinnast Viljandisse üle ning see hakkas kandma Viljandi Kultuurharidustöö Kooli nime. Esimesel aastal hakkas seal õppima 203 õpilast.
1978. aastal nimetati õppeasutus ümber Viljandi Kultuurikooliks.
Kool on allunud Eesti NSV Ministrite Nõukogu Kultuurhariduslike Asutuste Komiteele, Eesti NSV Kultuuriministeeriumile, Eesti NSV Ministrite Nõukogu Kõrg- ja Keskerihariduse Komiteele ning lõpuks Eesti NSV Kõrg- ja Keskerihariduse Ministeeriumile.
1960–1961 oli direktor tallinlane Hardi Luik, õppealajuhataja Filip Joon.
1961. aasta augustist kuni 1. detsembrini 1966 töötas direktorina Priit Auspere, veebruarist 1961 oli õppealajuhataja Hele-Mall Paas, 1962. aastast kuni sügiseni 1966 Karl Naanuri.
6. detsembrist 1966 kuni 1990. aasta aprilli lõpuni töötas kooli direktorina Jaak Moks. Selle aja jooksul olid tegevad 5 õppealajuhatajat: Aime Nipper (6. oktoober 1966 – 1. september 1969), Leida Anga (1. september 1969 – 1. september 1973), Toivo Sak (1. september 1973 – 21. november 1982), Malle Saarelaid (1. detsember 1982 – 1. september 1987) ja Virve Vuntus (1. september 1987 – 1. september 1990).
Kujunemine kõrgkooliks
1980. aastate lõpuks jõuti Eesti NSV hariduspoliitikas tõdemuseni, et ka kultuuritööl vajatakse maal rohkem kõrgharidusega spetsialiste. Kui 1990. aasta juunis sai direktoriks Enn Siimer, võeti suund kõrgkooli rajamisele, algasid läbirääkimised haridus- ja kultuuriministeeriumiga, võeti kasutusele Tallinna Pedagoogilise Ülikooli õppekavad. 1991. aasta sügiseks reorganiseeriti Viljandi Kultuurikool Viljandi Kultuurikolledžiks.
Kooli asukoht ja koolihoone
thumb|Vaade kunagisele Viljandi Kultuurikooli hoonele [[Viljandi Muuseum|Viljandi Muuseumi eest]] Endise koolimaja praegune aadress on Viljandi, Johan Laidoneri plats 8.
Endine koolihoone valmis 1910. aastal ja seal asus võõrastemaja Grand Hotell. Seda kutsuti ka Ormissoni majaks ja tsaariajal pidas seal raamatukauplust luuletaja Andres Rennit. 10. märtsil 1917 kõneldi hotelli rõdult miitingulistele Veebruarirevolutsiooni toetuseks. Saksa okupatsiooni ajal 1941–1944 asus hoones koonduslaagri haigla. Hilisema nõukogude ajalookirjanduse väitel sõitnud sealt sõja ajal iga päev laipadega täidetud vanker Viljandi järve ääres asunud tankitõrjekraavi juurde. Pärast sõda asus hoones kaubandustehnikum ja meditsiinikool. 1960. aasta augustis meditsiinikool suleti ja sinna toodi Tallinnast üle kultuurharidustöö kool.
Kui Viljandi Kultuurikool 1991. aastal suleti, jätkas hoones kuni 1997. aastani tegevust Viljandi Kultuurikolledž, mis kolis seejärel uude õppehoonesse aadressil Posti tänav 1. Endine koolihoone aadressil Johan Laidoneri plats 8 oli tagastatud endistele omanikele, kuid seisis pärast kooli ärakolimist alates 1997. aastast tühjana. Viljandi linn üritas sisuliselt avariiseisundis ja kiirelt kapitaalremonti vajanud pankrotis omaniku valduses olnud hoonet korduvalt oksjonil müüa. See õnnestus alles 2016. aastal. Selleks ajaks oli hoone sisemus pöördumatult kahjustada saanud, säilinud olid vaid välisseinad. Samal aastal alustati hoones uue hotelli rajamise ehitus- ja restaureerimistöid. 2018. aasta suvel avati hoones Park Hotell Viljandi.
Klubitöö osakond
Klubitöö osakonna põhiaineks oli klubitöö kursus, mida õpetas ka Jaak Moks, pärast teda Mai Mägi-Sarnet.
Koorijuhtimine
Koorijuhtidele õpetasid dirigeerimist Raivo Laikre ja Taimi Välba. Koori- ja orkestrijuhtide koolitamisega tegeles üsna palju muusikuid, kellest Rolain Laante, Meido Madi ja Lehte Sarapuu andsid akordionitunde, Maie Lillepuu, Helju Meriste, Maie Märss, Gerda Püss ja Ellinor Saks klaveritunde. Muusikateoreetilisi aineid õpetasid Paul Krigul, Tõnu Kallaste ja Helju Laikre-Kallaste. Hääleseadet ja soololaulu andis Linda Vasar.
Isetegevusliku orkestri juhtimine
Orkestrijuhtide peamine õpetaja oli Rein Uusma.
Näitejuhtimine
Näitejuhtimise eriala õpilastega tegelesid alguses Boleslaus Veidebaum ja Sirje Raudsik ning Ugala teatri lavastajad Aleks Sats ja Karl Ader. Pärast neid andsid näitejuhtimise tunde Mai Sarnet, Kalle Kaldma, Jaan Vuntus ja Elle Are, 1980. aastatel Sirje Raudsik ja Aleks Sats. Lavakujundust ja kunstiajalugu õpetas Malle Saarelaid, teatriajalugu lugesid Ants Salum ja Sirje Raudsik. 1989. aastast juhendas eriala Lembit Peterson.
Foto-kino
1970. aastail, kui sisustati fotolabor, katsetati ka selle fotograafia kui lisaeriala juurutamist, kuid õpilasi jäi väheseks. Tunde andsid Viive Parve ja Kalju Kuusk.
Klubiürituste lavastajad
1980. aastate algul lisandus veel üks eriala, mille lõpetajad pidid suutma koostada ja ellu viia suuremate ja väiksemate kultuuriürituste programme. Eriala lõpetas 4–5 lendu. Õppejõud olid Elle Are, Mai Sarnet, Ants Salum, Ilmar Saarelaid ja Malle Saarelaid.
Raamatukogunduse osakond
1966. aastani õpetas raamatukogunduse erialal Tartu Riikliku Ülikooli lõpetanud Endel Põder, kes andis bibliograafiat, fondide ja kataloogide organiseerimist ja väliskirjandust. 1969. aastast oli raamatukogunduse põhiõppejõud Mati Muru. Aastate jooksul õpetati sel erialal järgmiseid aineid: raamatukogundus, raamatukogude kogud, fondide ja kataloogide organiseerimine, bibliograafia, indekseerimine ja tööpraktika. Lisaks raamatukoguhoidjatele omandasid aastatel 1981–1991 eriala raamatukaubanduse õppurid, keda 7 lennuga lõpetas 120.
Kirjanduse ajalugu
Eesti-, laste- ja väliskirjandust õpetas Kalju Lillepuu, vene kirjandust Ants Salum. Oli võimalik omandada ka raamatute kaubatundja kvalifikatsiooni.
Rahvapilliõpe
1989. aasta sügisel avati kultuurikoolis rahvapilli eriala. Kursuse eesmärk oli hakata ette valmistama külakapellide ehk rahvapilliorkestrite dirigente. Juhendaja oli Ene Lukka.
thumb|Vaade koolihoone [[Hiire tänava poolsele küljele]]
Tuntud vilistlasi
Aastatel 1961–1991 lõpetas Viljandis Kultuurikooli kokku 2053 õpilast, sealhulgas päevases õppes 1345 ja kaugõppes 708 õpilast. Neist oli raamatukoguhoidjaid 1002, klubitöötajaid 931 ja kaubatundjaid 120 lõpetajat.
1963. aastal lõpetas Viljandi Kultuuriharidustöö Kooli hilisem Ugala teatri näitleja ja Eesti NSV rahvakunstnik Leila Säälik. Isetegevusliku teatritegemise näitejuhtimise eriala lõpetasid 1959. aastal Sulev Nõmmik (küll Tallinnas, enne kooli Viljandisse üleviimist) ja 1969. aastal Leonhard Merzin.
Mäe külanõukogu
Mäe külanõukogu oli külanõukogu Paide rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954.
Kämbla
Kämbla on tuntud Jüriöö ülestõusuga seotult: seal oli nii eestlaste vägede koondumise koht ja 11. mail 1343 toimus seal Kämbla lahing.
Epikureism
Epikureism on filosoofiavool, mis põhineb antiikfilosoof Epikurose (4.–3. sajand eKr) õpetustel. Epikuros oli atomistlik materialist, järgides Demokritost.
Epikureismi peetakse enamasti hedonismi vormiks, kuigi see peab õnne valu puudumiseks ja pooldab lihtsat elu.
Ajalugu
pisi|Epikuros Aastal 306 eKr ostis Epikuros Ateena lähedal aiaga maja, milles oma õpetust jagama ja ellu viima hakkas. Ta elas lihtsat elu, kasvatas endale ise toitu, luges, arutles maailma asjade ning enda probleemide üle ja õhutas ka oma järgijaid nõnda sõprade keskel ja ilma suurte muredeta elama. Nõnda sai alguse epikureism, millest sai skeptitsismi ja stoitsismi kõrval kolmas suurem Vana-Kreeka filosoofiavool. Pärast Epikurose surma umbes aastal 270 eKr võttis koolis õpetamise üle tema järgija Hermarchos.
Epikureism jäi populaarseks elufilosoofiaks ka Vana-Rooma impeeriumis. Julius Caesar ja poeet Horatius olid mõlemad epikureismist tugevalt mõjutatud.
Hilisematel aegadel on end epikuurlaseks nimetanud näiteks prantsuse filosoof Pierre Gassendi ja USA kolmas president Thomas Jefferson. Epikurost peab enda filosoofiliseks eelkäijaks ka inglise filosoof Jeremy Bentham.
Õpetus
Epikuros uskus, et õnneks on tarvis suhteliselt vähe. Ta nägi, et romantiliste suhetega võrreldes on inimesed tihti õnnelikumad sõprussuhetes. Sellest järeldas ta, et tuleb püüelda sõpradega regulaarselt kohtumise ja lähedaste sõprussuhete hoidmise poole. Lähedane sõprus on Epikurose arvates üks suurimaid mõnu allikaid. Ka suur rikkus ei tee üldiselt õnnelikuks. Inimesed ei arvesta pingutustega, mida rikkaks saamise nimel peab tegema. Nii rikkaks saamine, kui rikkuse hoidmine tekitab tihti stressi. Pigem teeb elu rahuldavaks töö, mis tekitab tunde, et me suuremal või vähemal määral aitame teisi ja muudame maailma paremaks paigaks. Veel uskus Epikuros, et mõnu saab leida maailma asjade kohta õppimise ja arutamise teel. Epikureismis on oluline oma ihasid piirata. Hoiduda suurest söömisest, seksuaalsest rahuldusest ja muust sarnasest. Epikureism sarnaneb mitmeti asketismiga.