cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maailmamere tähtsus
Maailmameri kui planeedi suurim elukeskkond
Seitse maailma kümnest suurimast surnud mereökosüsteemi alast asuvad Läänemeres. Läänemeres seguneb hulk keskkonnaprobleeme. Näiteks on see üks maailma eutrofeerunumaid meresid – toitainete ülekülluse tõttu vohab veetaimestik liigselt ja kahjustab kalaliike. Selle põhjuseks on peamiselt põllumajandusest vette voolavad mineraalväetiste koostisosad – lämmastik ja fosfor. Läänemere kaitse teeb keeruliseks asjaolu, et kõik mereäärsed riigid (Eesti, Läti, Leedu, Poola, Saksamaa, Taani, Soome, Rootsi, Venemaa) peavad omavahel suutma eesmärkides ja tegevustes kokku leppida ning koos keskkonnavaenulike tegevuste mõju vähendada. Seega on oht, et peale selle, et Läänemeri ei pruugi varsti enam olla meeldiv ujumiskoht, ei pruugi see enam toimida ka ökosüsteemina.
Gneisenau (lahingulaev)
Gneisenau oli saksa sõjalaevastiku lahingulaev aastatel 1938–1945. Laeva ehitas Deutsche Werke.
Laeva üldandmed
Pikkus: 235 m
Laius: 30 m
Süvis: 9,9 m
Veeväljasurve: 38 900 t
Kiirus: 31,5 sõlme
Meeskond: 1840 inimest
Siim Kärson
Spordiklubi Aeg-Risto Sarapik. 15aastaselt siirdus FC Flora süsteemi. Profikarjääri lõppedes FC EBS Team ning JK Kalevi taasloomise järel liitus JK Tallinna Kaleviga.
Kuulunud Eesti U18 ja U21 koondistesse.
Kaerepere
Kaerepere on alevik Rapla maakonna Kehtna vallas. Asub Raplast 5 km kagus.
Kaereperet on kirjalikult esmamainitud 1412. aastal (Kagervere). Nõukogude perioodil asus Kaereperes Valtu kolhoosi keskus.
Kaereperes tegutsevad Valtu Põhikool ja Valtu raamatukogu.
Läänepoolkera
thumb|right|250px|Läänepoolkera Läänepoolkera on nullmeridiaani ja 180° meridiaani tasapinnast lääne pool asuv osa Maast.
Mandritest asuvad täielikult läänepoolkeral Põhja- ja Lõuna-Ameerika, osaliselt Antarktis, Aafrika ja Euraasia (peaaegu kogu Euraasia manner asub idapoolkeral, aga kõige läänepoolsem ja kõige idapoolsem punktid asuvad läänepoolkeral). Läänepoolkeral asub ka suurem osa Okeaaniast.
המיספירה
Hannaliisa Uusma
Muusikaline karjäär
2007. aastast hakkas Uusma laulma ansamblis HU?, mille nimi tuleneb osalt tema initsiaalidest, osalt on aga sõnamäng inglise küsisõnaga who? ("kes?").
Televaatajatele tutvustas ta ennast saatesarjas "Kaks takti ette". Ta on teinud koostööd Chalice'i ja Jan Uuspõlluga.
Idapoolkera
thumb|right|250px|Idapoolkera Idapoolkera on nullmeridiaani ja 180° meridiaani tasapinnast ida pool asuv osa Maast.
Mandritest asub täielikult idapoolkeral Austraalia ja peaaegu kogu Euraasia (ainult kõige läänepoolsem ja kõige idapoolsem punkt asuvad läänepoolkeral), osaliselt Antarktis ja Aafrika.
המיספירה
Hariduslik erivajadus
Hariduslik erivajadus (lühend HEV) on vajadus teha muudatusi või kohandusi kooliõppekavas, rühma töökavas või õpikeskkonnas (õppevorm, õpperuumid, õppevahendid, meetodid, suhtluskeel, spetsiaalse ettevalmistusega pedagoogid, vajadusel tugipersonal), et tagada kõigile võimalus maksimaalseks osalemiseks õppeprotsessis ja individuaalseks arenguks. Hariduslik erivajadus on seega erinevatest põhjustest tingitud probleemne suhe õpikeskkonna ja õppija individuaalse haridusnõudluse vahel.
Hariduslike erivajadustega lasteks nimetatakse lapsi, kes erinevad eakaaslastest oma võimetelt, kultuuriliselt või sotsiaalselt taustalt või isiksuseomadustelt sedavõrd, et vajavad oma arengupotentsiaali realiseerimiseks keskkonna ümberkorraldamist. Haridusliku erivajadusega õpilased võivad olla nii puudega, õpiraskustega, aga ka andekad või mingitel muudel põhjustel õpikeskkonna kohandamist vajavad lapsed ja noored.
Tertullianus
thumb|Kartaago Tertullianus Quintus Septimus Florens Tertullianus (latiniseeritult Tertullianus; u 155 – 230) oli kirikuliider ja tähtis varakristlik autor. Ta oli ka üks märkimisväärsetest varastest kristlikest apologeetidest. Ta sündis, elas ja suri Kartaagos, tänapäeva Tuneesia aladel.
Hariduslik erivajadus
Hariduslike erivajadustega õpilasi ei käsitleta enam erikoolide õpilastena, vaid õpilastena, kes vajavad õpet eritingimustel koolist sõltumata. Hariduslike erivajadustega õpilane on õpilane, kelle eriline andekus, õpi- või käitumisraskused, terviserikked, keelelis-kultuuriline taust, puuded või pikemaaegne õpikeskkonnast eemal viibimine põhjustab olulisi raskusi töötada oma klassikaaslastega samal ajal samas ruumis või vastavale klassile koostatud töökava alusel.
Tertullianus
Elulugu
Quintus Septimus Florens Tertullianus, tuntud nimega Kartaago Tertullianus, sündis umbes 155/160 Rooma provintsis Kartaagos, mis asub Põhja-Aafrikas, tänapäevases Tuneesias.
Hariduslik erivajadus
Koolieelses eas avalduvaid erivajadusi nimetatakse arengulisteks erivajadusteks, kooliealiste laste puhul kõneldakse aga hariduslikest erivajadustest. Arenguline ja hariduslik erivajadus võib olla nii mahajäämus eakohasest tasemest (arengupuue) kui ka eriline andekus mingis arenguvaldkonnas.
Tertullianus
Elulugu
Tertullianuse elu kohta ei ole palju teada, peamiselt pärinevad andmed tema elu kohta tema enda kirjatöödest või siis allikatest, mis pärinevad ajast umbes sajand või paar pärast tema eluaega, mille tõttu on tema elukäigu rekonstrueerimine raskendatud ning tihtipeale võib esineda erinevaid arvamusi.
Teadaolevalt sündis Tertullianus paganlikus perekonnas, tema isa oli Rooma sõjaväes tsentuuria ülem. Ta elas paganlikku elu, nautides ka ilmalikke rõõme, käis pealtvaatajana osa võtmas gladiaatorite võitlusest ning suhtus kristlastesse suure eelarvamuse ja antipaatiaga. Ta tunnistas hiljem kristlasena ise, et oli enne pöördumist teinud pattu, muuhulgas ka rikkunud abielu.
Ta omandas hea hariduse reetorina, sealhulgas tundis hästi Rooma õigust ning valdas kreeka ja ladina keelt. Pärast õpinguid Kartaagos suundus Tertullianus Rooma, kus töötas advokaadina.
Pöördumine kristlaseks
Roomas olles hakkas Tertullianus tundma huvi kristlaste ja kristluse vastu. Tema varasematest kirjatöödest ilmneb, et Tertullianusele avaldasid eriti muljet mõned kristluse omadused, nagu näiteks märtrite vaprus, moraali ja põhimõtete range järgimine ja kompromissitu usk ühte Jumalasse. Olles ise olnud tunnistajaks kristlaste tagakiusamistele, oli ta rabatud nende sügavast ja põhimõtetekindlast usust ning selle vastupidavusest, mis ilmselt panigi aluse tema huvile selle tagakiusatud inimgrupi vastu ning pani ta nende kaitseks välja astuma.
Umbes 195. aastal suundus Tertullianus juba kristlasena tagasi oma kodulinna Kartaagosse, kus ta asus tööle kiriku teenistuses kirjanduse alal. On arvatud, et ta oli ka preestri ametis, kuid selle asjaolu tõesus on tänapäeval õpetlaste poolt seatud kahtluse alla.
Kui kirik otsustas mitte aktsepteerida montanistide liikumist, siirdus Tertullianus umbes 207 pKr katoliiklusest montanismi. Montanismi õpetuses ei olnud küll doktriinseid uuendusi, kuid see kutsus kristlasi üles askeetlikumale elule. Montanistid nõudsid oma liikmetelt muuhulgas rigoroosset eluviisi, keelates näiteks ära abielu, ning nad ei andnud surmapatustele võimalust patukahetsusele. Tertullianust ärritas kiriku nõudmiste leebumine üksikkristlaste pühitsuslikule elule ning valmidus andestada tõsisemaid patte. Tema hilisemad teosed on selgelt montanistlikud ning ründavad katoliiklikku kirikut.
Kuid isegi montanism ei osutunud Tertullianuse jaoks piisavalt rigoristlikuks ning lõpuks otsustas ta asutada oma sekti, mille liikmed hakkasid kandma tertullianistide nime.
Tertullianust peetakse üheks olulisemaks kristliku ladina keele uuendajaks. Teda on peetud isegi kristlikule ladina keelele alusepanijaks, mis on siiski veidi liialdatud arusaam, kuid tal oli tohutu suur panus selle väljakujunemisel ja oma hilisema kuju saavutamisel. Teadaolevalt moodustas ta umbes 982 uut sõna, teiste hulgas ka näiteks sõna kolmainsus. Samuti tõi ta sisse kolmainsuse kujutamise kui "kolm isikut, üks substants" (tres Personae, una Substantia).
Ta ühines 207. aastal montanismiga ja kuulus sellesse liikumisse 220. aastani.
Tertullianuse hilisema elu kohta andmed puuduvad, arvatavasti suri ta umbes 220. aasta paiku oma kodulinnas Kartaagos.
"Apologeticum"
Tertullianuse kõige tuntumaks ning olulisemaks teoseks peetakse "Apologeticumi", mis valmis umbes 197 pKr. "Apologeticum" astub välja kristlaste kaitseks ning on adresseeritud Rooma impeeriumi valitsejatele ja kõrgemale kohtuvõimule. Teos on esitatud kohtukõnelaadses vormis ning kaitseb agressiivselt ja tulihingeliselt ristiusku, otsekui esineks Tertullianus advokaadina kõrgeima kohtuvõimu ees.
Erinevalt teistest tolle aja apologeetidest võtab Tertullianus arvesse üksnes kristlaste vastu suunatud poliitilisi süüdistusi ning ta ei lähtu oma teoses üksnes filosoofilistest vaid ka juriidilistest seisukohtadest. Ta süüdistab paganliku võimu meetodeid kristlaste ülekohtusel süüdimõistmisel. Erinevalt tavakurjategijatest ei ole kristlastele võimaldatud kaitset süüdistuste korral ning kui muidu on piinamisvahendid kasutusel ülestunnistuse kätte saamiseks siis kristlaste puhul saavutamaks vastupidist. Kristlastele on ära keelatud igasugune võimalus vabastada end süüst, nende süüdimõistmisel on piisavaks aluseks kristlaseks olemine. Tertullianus moodustab vastavalt uskmatute seas levivate kuulujuttude põhjal kristlastest naeruväärse pildi selle kohta kelleks neid paganate seas peetakse ning tõendab sellega nende juttude absurdsust. Ta nõuab tõendusmaterjali nende jaburate kuulujuttude tõesuse kohta.
Hoolimata kõigest leiab Tertullianus, et kristlaste julmad tagakiusamised ei suuda kristlasi alistada ning muudab neid ainult arvukamaks ja tugevamaks (Plures efficimur, quoties metimur a vobis, semen est sanguis christianorum).
Tertullianuse teosed tunnistati 495. aastal hereetilisteks.
De Havilland Vampire
De Havilland Vampire (eesti keeles ’vampiir’) on esimene ühe turboreaktiivmootoriga lennuk, mis võeti Suurbritannia kuninglikus lennuväes relvastusse. Hävituslennuki väljatöötamist alustas de Havilland 1940. aastate algul.
Sissejuhatus
Vampire oli kahe sabatala ja ühe turboreaktiivmootoriga konstruktsioon. Konstruktor Frank Halfordi kasutas sellist lennuki skeemi seetõttu, et reaktiivmootori võimsus ei väheneks. Mootori düüsi toruosa oli võimalik säilitada optimaalselt lühike. Vampire’i väikese kaalu saavutamiseks kasutati selle kereosas puit-sändvitš konstruktsiooni. De Havilland Vampire ehitamist alustati teise maailmasõja ajal, 20. septembril 1943. aastal toimus selle esmalend.
Lennuk oli Suurbritannia kuninglikus lennuväes kasutusel aastatel 1946–1953 ja hiljem pilootide maismaaobjektide rünnakute väljaõppeks, kuni relvastusest väljaarvamiseni 1966. aastal. Hävituslennuk kohandati ümber ka Suurbritannia mereväe vajadusteks, selle modifikatsioonii nimeks sai de Havilland Sea Vampire (’merivampiir’).
De Havilland Vampire oli peale Suurbritannia kasutuses ka Austrias, Austraalias, Birmas, Dominikaani Vabariigis, Egiptuses, Indias, Iirimaal, Indoneesias, Iraagis, Itaalias, Jaapanis, Jordaanias, Kanadas, Katanga provintsis, Kongos, Liibanonis, Mehhikos, Norras, Portugalis, Prantsusmaal, Põhja-Aafrikas, Rodeesias, Rootsis, Soomes, Sri Lankas, Süürias, Šveitsis, Tšiilis, Uus-Meremaal, Venezuelas ja Zimbabwes.
Ajakohatud vaatlused
"Ajakohatud vaatlused" (1873–1875) on Friedrich Nietzsche teos.
Laiarööpmeline raudtee
Laiarööpmeline raudtee on rongide liiklemiseks ehitatud rööbastee, mille rööbaste vahekaugus (rööpme laius) on suurem kui 1435 mm. Üldiselt käsitletakse laiarööpmelise raudteena teid rööpmelaiusega alates 1435 mm (4 jalga 8½ tolli) kuni 3000 mm, kuid suurim teadaolev laiarööpmelise raudtee rööpme laius on 9000 mm.
Normaal- ehk standardrööpmelise raudtee rööbaste vahekaugus on 1435 mm, sellest kitsam raudtee on kitsarööpmeline raudtee.
Tsongkhapa
Tsongkhapa (tiibeti keeles tsong kha pa, 1357–1419), ka Lobsang Drakpa (blo bzang grags pa) või Dže Rinpotše (rje rin po che) oli tiibeti budismi geluki koolkonna rajaja, suur reformaator ja paljude teoste autor.
Elulugu
Tsongkhapa sündis Põhja-Tiibetis Amdos, paigas nimega Mägisibulate Org, millest on tuletatud ka tema nimi. Ta õppis erinevate koolkondade õpetajate juures. Külastades paljusid kloostreid, leidis Tsongkhapa, et algupärane India budism on Tiibetis alla käinud. Seepärast rajas ta koos oma õpilastega uue koolkonna, mille liikmeid hakati kutsuma ‘vooruslikeks’ (tiibeti keeles dge lugs pa). Tsongkhapa süstematiseeris ja taastas õpetusi ja rituaale ning kehtestas oma koolkonnas varasema kadami koolkonna eeskujul kloostrikorra, mis põhines rangel vinajal.
Õpetus
Tsongkhapad peetakse Tiibetis üheks olulisimaks õpetlaseks, kes oli ühtviisi kõrgel tasemel nii suutrate, šaastrate, tantrate kui ka meeleharjutuste valdkonnas. Tsongkhapa kogutud teosed hõlmavad 12 köidet; olulisemad teosed on «Suur astmeline tee» (tiibeti keeles lam rim chen mo), «Suur mantra astmete esitus» (rim chen mo) ning joogatšaara ja madhjamaka õpetusi käsitlev «Suurepäraste selgituste tuum» (legs bshad snying po).
Tiibetis peetakse Tsongkhapad Mandžušrī kehastuseks.
Tsongkhapa õpilastest sai alguse dalai-laamade ja pantšen-laamade institutsioon.
Ehitusbörs
Ehitusbörs ehk nädalakiri "Ehitusbörs" on väljaanne, mis kajastab informatsiooni kõigi Eesti piirkondade ehitusobjektide kohta.
Ehitusbörsist leiad mitmekülgset infot Eesti ehituste kohta - asukoht, hetkeseis, tööde maht, teostamise aeg, töövõtjad, kontaktisikud jne. Kajastame nii riigihankeid kui ka väiksemamahulisi projekteerimise ja ehitustööde pakkumisi, detailplaneeringuid, informatsiooni töö käigus toimunud muudatustest. Kirjeldame objekti erinevaid etappe, alates kavandamisest kuni ehitise valmimiseni ja säilitame ka kogu varasema info. Ehitusbörsi eesmärk on viia kokku ehitustööde tellija ja töövõtja, et mõlemal oleks mugavam ja lihtsam oma igapäevast tööd teha. Veebikeskkond uueneb reaalajas.
Ehitusbörs kogub, täpsustab ja võimaluse korral ka avaldab kõik ehitusega seonduvad kuulutused, faktid, vihjed ja riigihanked.
Ehitusbörsi väljaandja on Infotöötlemise OÜ OÜ Eesti Ehitusbörsiga.
Zomba
Zomba on linn Malawis, Zomba ringkonna keskus.
Zomba asutati 1880. aastate keskel. See oli Briti Njassamaa halduskeskus Malawi iseseisvumiseni 1964. aastal ning seejärel Malawi pealinn 1975. aastani, kui pealinnaks sai Lilongwe.
Zombas on säilinud palju koloniaalarhitektuuri.
Linnas on Malawi Ülikooli Chancellor College.
Linn asub Zomba platoo jalamil.
Plutokraatia
Plutokraatia ehk timokraatia ehk rikaste valitsus on valitsusvorm, kus otsustamine on tsentraliseeritud ja otsustusõigus on vaid riigi rikastel kodanikel.
Riigis valitseb tavaliselt suur majanduslik ebavõrdsus ja väike sotsiaalne mobiilsus. Plutokraatia jooni on paljude riikide valitsussüsteemides.
Sõna "plutokraatia" on tuletatud kreekakeelsest sõnast Plutos, mis tähendab rikkust. Plutos oli Vana-Kreeka rikkusejumal. Tema nimi on keelelises suguluses allmaailmajumala Plutoni nimega.
Ajaloolastele on plutokraatia jõukate oligarhide valitsusvorm. Näiteks oli seda tüüpi plutokraatia mõnes Vana-Kreeka linnriigis ning Itaalia kaupmeeste linnas, nagu Veneetsia, Firenze ja Genova. Kevin Phillips, kes oli Richard Nixoni poliitiline nõustaja, väitis, et USA-s on plutokraatia, kus sulavad kokku raha ja valitsus.
Plutokraatia esineb tavaliselt riikides, kus on esimene valitsus pärast anoomiaperioodi.
Ateenas jagati kodanikud juba 7. sajandi eKr lõpus tsensusklassidesse, millega määrati maksukohustused, poliitilised õigused ja sõjaväekohustus, sest sõjaväeteenistus oli relvastuse ja hobusepidamise tõttu kulukas. Solon täiustas seda süsteemi ja kehtestas neli klassi esmalt maaomandi suuruse järgi ja pärast omatava vara alusel. Ta määras nii riigi- kui ka sõjaväeametid, mida kindlasse klassi kuuluv isik võis pidada. Alates Peloponnesose sõjast kaotasid need klassid oma tähtsuse, ent neljanda sajandi lõpus kehtestati need uuesti.
Gottfried Wilhelm Leibniz
Gottfried Wilhelm Leibniz (ka Leibnitz, von Leibniz; 1. juuli 1646 Leipzig – 14. november 1716 Hannover) oli saksa filosoof, matemaatik, füüsik ja polühistor, kellel olid laialdased teadmised muudeski valdkondades. Tema tööd on kirjutatud peamiselt ladina ja prantsuse keeles.
Ta leiutas Newtonist sõltumatult diferentsiaal- ja integraalarvutuse. Ta töötas välja loogilise arvutuse, mis hiljem pani aluse moodsate arvutite arhitektuurile. Leibniz võttis kasutusele mitu matemaatikasümbolit: korrutamis- ja jagamispunktid, integraali ja diferentsiaali märgid.
Koos René Descartesi ja Baruch de Spinozaga oli ta üks kolmest tuntud 17. sajandi ratsionalistist. Leibniz uskus, et maailm koosneb monaadidest.
Leibniz andis suure panuse füüsika ja tehnika arengusse. Tema ideed on mõjutanud matemaatika, bioloogia, meditsiini, geoloogia, psühholoogia ja infotehnoloogia arengut. Tema teadustööd on laiali paljudes väljaannetes, kümnetes tuhandetes kirjades ja avaldamata käsikirjades. Leibnizi töödest on üritatud luua kokkuvõtlikku nimistut, kuid tänapäevani pole see õnnestunud.
Elulugu
Leibniz sündis Leipzigi ülikooli moraalifilosoofia professori Friedrich Leibnizi ja Catherina Schmucki pojana. Isa suri, kui poeg oli 6-aastane.
Leibniz tohtis oma isa raamatukogu kasutada alates sellest ajast, kui ta oli 7-aastane. Koolis keskenduti üksnes väheste autorite kitsale ringile, kuid isa raamatukogus oli palju filosoofilisi ja teoloogilisi teoseid, millega ta poleks muidu tutvuda saanud enne kui ülikoolis. Isa raamatukogu abil õppis Leibniz omal käel ladina keelt ja valdas seda 12-aastaselt juba vabalt. 13-aastaselt kirjutas ta koolipeo jaoks üheainsa hommikuga kolmsada ladinakeelset värssi heksameetris.
Ta astus 14-aastaselt Leipzigi ülikooli ja lõpetas bakalaureusekraadiga filosoofias 2. detsembril 1662. Ta kaitses lõputöö "Disputatio Metaphysica de Principio Individui" 9. juunil 1663. 7. veebruaril 1664 kaitses ta magistrikraadi lõputööga "Specimen Quaestimonum Philosophicarum ex Jure collectarum". Sama aasta detsembris avaldas ta oma lõputöö, mis käsitles filosoofilisi ja pedagoogilisi suhteid filosoofia ja õiguse vahel. Pärast kaks aastat kestnud juuraõpinguid sai ta 28. septembril 1665 õigusteaduse bakalaureuseks.
Leibnizi järgmine eesmärk oli saada õigusteaduse doktoriks. See nõudis tavaliselt kolmeaastase õppe läbimist ja vanemad üliõpilased takistasid tal oma lõputööd varem kaitsmast. Seetõttu lahkus Leibniz septembris 1666 Leipzigist ja jätkas õpinguid Altdorfi ülikoolis. Ta esitas peaaegu kohe oma doktoriväitekirja "Disputatio de Casibus perplexis in Jure", millest järeldub, et tõenäoliselt oli see juba varem Leipzigis valmis kirjutatud. Ta kaitses doktorikraadi sama aasta novembris ja talle pakuti kohe akadeemilist positsiooni Altdorfis, kuid Leibniz keeldus sellest.
Ta oli 1700. aastal Preisi Teaduste Akadeemia kaasasutaja ja esimene president.
Täiskasvanuna nimetas ta end sageli von Leibniziks ning mõned surmajärgsed väljaanded märgivad autoriks "vabahärra (või parun) von Leibniz". Kuid pole säilinud ühtki dokumenti, mis kinnitaks, et talle on antud aadlitiitel.
Leibnizi filosoofia algus ja areng
pisi|Gottfried Wilhelm Leibnizi anonüümne portree 18. sajandi algusest Leibnizi filosoofia sai alguse grandioossest katsest "sünteesida" antiik- ja uusaja maailmavaadet. Kirjas Jakob Thomasiusele (20.–30. aprill 1669) kirjutas Leibniz: "...ma ei karda öelda, et leian palju rohkem väärtusi Aristotelese "Füüsika" raamatutest kui Descartesi meditatsioonidest... Söandaksin isegi lisada, et võib säilitada Aristotelese füüsika kõik kaheksa raamatut kahjuta uusimale filosoofiale..."; ta kirjutas ka, et suurem osa sellest, mida Aristoteles räägib mateeriast, vormist, ...loodusest, kohast, lõpmatust, ajast, liikumisest, on täiesti tõsikindel ja tõestatud...".
Leibnizist sai 17. sajandi filosoofia lõpuleviija ja saksa klassikalise filosoofia eelkäija; tema filosoofiline süsteem kujunes välja 1685. aastaks kahekümneaastase evolutsiooni tulemusena. Ta töötas kriitiliselt läbi Demokritose, Platoni, Augustinuse, Descartesi, Thomas Hobbesi, Benedict Spinoza jt filosoofide põhiideed. Kuigi Leibniz vaimustus Spinoza intellektist, oli ta tema järeldustest avameelselt häiritud , eriti kui need olid ühitamatud ortodoksse kristlusega. Leibniz ütles siiski, et kiidab heaks suurema osa sellest, mida loeb. See ei näita mitte Leibnizi eklektilisust, vaid talle omast annet sünteesida kõige erinevamaid ideid, luues originaalse õpetuse. Leibnizil oli võime heterogeenseid asju lepitada ja ühendada, ja tema metafüüsika pluralistlikkus tuleneb teatud määral just sellest võimest; erinevalt Descartesist, kes vastandas uue teaduse traditsioonilisele skolastilisele filosoofiale, oli Leibniz veendunud vajaduses lepitada platonism ja aristotelism nende keskaegses tõlgenduses Galileo Galilei ja Johannes Kepleri füüsika ja astronoomiaga, Bonaventura Cavalieri geomeetriaga, John Wallise ja Christiaan Huygensi analüüsiga ning Leeuwenhoeki, Marcello Malpighi ja Jan Swammerdami bioloogiaga. Leibnizi filosoofilised vaated muutusid korduvalt, kuid kulgesid lõpetatud süsteemi poole, mis lepitaks vastuolud ja püüaks arvesse võtta kõik tegelikkuse üksikasjad.
Hiina filosoofia mõju
Leibniz huvitus hiina filosoofiast, sest see sarnanes tema enda filosoofiaga. Ajaloolase R. Hughesi arvates on Leibnizi lihtsa substantsi ja ettemääratud harmoonia idee tekkinud konfutsianismi vahetul mõjutusel, sest need tekkisid ajal, kui Leibniz luges raamatut "Confucius Sinicus Philosophus". .
Filosoofilised printsiibid
Leibniz lükkab tagasi Descartesi vahetu tõsikindluse printsiibi (tuginemise "selgetele ja aredatele ideedele"), pidades seda kriteeriumi psühholoogiliseks ning seetõttu subjektiivseks. Leibnizi järgi ei taga teadmise objektiivsust ja tõesust mitte niivõrd subjektiivne ilmsus kui loogiline tõestus. "Otsustuste tõesuse kriteeriumideks (...) on tavalise loogika reeglid, mida kasutavad ka geomeetrid: näiteks ettekirjutus võtta tõsikindlana ainult seda, mida on kinnitanud usaldatav kogemus või range tõestus." . Leibniz möönis küll ilmsuse kriteeriumi teatud tähtsust, kuid püüdles objektiivse tõsikindluse poole, mistõttu ta pani ette alustada mitte minast nagu Descartes, vaid Jumalast.
Leibnizi väljapakutud metodoloogia kõige tähtsamad nõuded olid filosoofiliste arutluste universaalsus ja rangus; Leibnizi järgi tagab nende nõuete täidetavuse kogemusest sõltumatute "aprioorsete" olemise printsiipide olemasolu. Viimaste hulka arvas Leibniz :
Tegeliku maailma täiuslikkust mõistis Leibniz "olemuse ja olemasolu harmooniana": olemasolevate asjade ja looduse toimete mitmekesisuse ja nende korrastatuse vaheliste suhete optimaalsusena; vahendite miinimumina tulemuse maksimumi juures. Viimasest ontoloogilisest printsiibist järeldub rida teisi printsiipe: loodusseaduste ühetaolisuse (üldise vastastikune seose) printsiip, pidevuse printsiip, eristamatute samasuse printsiip, üldise muutumise ja arengu printsiip, lihtsuse printsiip, täielikkuse printsiip. Leibnizi järgi lõi olemasoleva maailma Jumal kui "parima kõigist võimalikest maailmadest.
Monadoloogia
Leibniz on üks uusaja filosoofia tähtsamaid esindajaid. Uusaja metafüüsika tähelepanu keskpunktis oli küsimus, mis on substants. Leibnizi metafüüsikasüsteem on substantsipluralism, mis sai nimeks monadoloogia. Leibnizi järgi on olemasolevate nähtuste ehk fenomenide akuseks lihtsad substantsid ehk monaadid. Kõik monaadid on lihtsad ega sisalda osi. . Neid on lõpmata palju. Monaadidel on kvaliteedid, mis eristavad üht monaadi teisest, kaht absoluutselt samast monaadi ei ole olemas. See tagab fenomenide maailma lõpmatu mitmekesisuse. Idee, et maailmas ei ole olemas absoluutselt sarnaseid monaade või kaht täiesti ühesugust asja, formuleeris Leibniz üldise erinevuse printsiibina ning ühtlasi eristamatute samasuse printsiibina. . Leibnizi järgi on monaadid, mis tänu eneseteadvusele ise evolveerivad kogu oma sisu, iseseisvad ja isetoimivad jõud, mis viivad kõik materiaalsed asjad liikumisseisundisse. Leibnizi järgi moodustavad monaadid intelligiibli maailma, millest on tuleneb fenomenide maailm (füüsiline kosmos).
Lihtsad substantsid loob Jumal ühe hetkega, ja igaühe neist saab hävitada ainult tervikuna, ühe hetkega: lihtsad substantsid võivad alguse saada ainult loomise teel ning lakata olemast ainult hävitamise läbi, kuna aga see, mis on liitne, algab või lõpeb osade kaupa. Monaadide siseseisund ei saa muutuda välistel põhjustel, välja arvatud Jumal. Ühes oma kokkuvõtvatest töödest "Monadoloogia" (1714) kasutab Leibniz lihtsate substantside olemasolu autonoomsuse järgmist metafoorset määratlust: "Monaadidel ei ole üldse aknaid ega uksi, mille kaudu miski võiks sinna siseneda või sealt väljuda." Monaad on võimeline oma seisundit muutma, ja monaadi kõik loomulikud muutumised lähtuvad tema seesmisest printsiibist. Seesmise printsiibi tegevust, mis kutsub monaadi siseelus esile muutuse, nimetatakse püüdluseks.
Kõik monaadid on võimelised oma siseelu tajuks. Mõned monaadid jõuavad oma seesmise arengu käigus teravdustatud taju ehk apertseptsioonini.
pisi|Leibnizi "Monadoloogia" esimene leht Lihtsate monaadide jaoks, millel on ainult taju ja püüdlus, piisab üldisest nimetusest "monaad" või "entelehhia". Monaade, millel on aredamad tajumused, mida saadab mälu, nimetab Leibniz hingedeks. See juures ei ole Leibnizi järgi olemas täiesti elutut loodust. Et substants ei saa olemast lakata, ei saa ta sisselust täielikult ilma jääda. Leibniz ütleb, et monaadid, mis fundeerivad "elutu" looduse nähtusi, on sügava une seisundis. Mineraalid ja taimed on otsekui magavad monaadid teadvustamata ettekujutustega.
Tõrva Vabadussõja mälestussammas
pisi|Tõrva Vabadussõja mälestussammas Tõrva Vabadussõja mälestussammas (ka Helme Vabadussõja mälestussammas) on Tõrvas Tõrva Gümnaasiumi kõrval pargis aadressil Puiestee 1 asuv Vabadussõjas langenud sõduritele pühendatud mälestusmärk.
Gottfried Wilhelm Leibniz
Monadoloogia
Mõistusega hinged, kes moodustavad erilise vaimuriigi, on eriolukorras. Monaadide kogususe lõputul progressil on kaks aspekti. Esimene on looduse riigi areng, kus valitseb mehaaniline paratamatus. Teine on vaimuriigi ateng, kus põhiline seadus on vabadus. Viimase all peab Leibniz uusaegse ratsionalismi vaimus silmas igaveste tõdede tunnetamist. Hinged on Leibnizi süsteemis tema enda sõnul "Universumi elavad peeglid". Ent mõistusega hinged on ühtlasi Jumaluse enese, looduse Looja kujutised.
Tõrva Vabadussõja mälestussammas
Mälestussamba kavandi valmistas ja pronkskuju modelleeris kujur Aleksander Eller. Kivitöö tegi kiviraidur Richard Toomingas. Samba avas 14. oktoobril 1928 teedeminister August Kerem. Nõukogude okupatsiooni ajal 20. septembril 1940 tõmmati pronkssõdur maha ja mõni aeg hiljem lammutati ka graniitalus. Mälestussammas taasavati 23. juunil 1990.
Gottfried Wilhelm Leibniz
Monadoloogia
Igasse monaadi on potentsiaalselt involveeritud kogu Universum. Elu ilmub siis, kui aatomid "ärkavad". .
Tõrva Vabadussõja mälestussammas
Monumendil on kujutatud sõdurit Vabadussõja alguspäevade riietuses, võitluse lõpu tähistamiseks langetatud mõõgaga. Rahvasuus tuntakse mälestussamba kuju Juku nime all.
Gottfried Wilhelm Leibniz
Jumal ja ettemääratud harmoonia
Loodust tõlgendas Leibniz Jumala harjumusena. Leibnizi mõistis Jumalat otsekui inimvaimu aktuaalse lõpmatusena, puhta tunnetuse täieliku teostusena, mis pole inimesele teostatav. Jumal on loov monaad, millel on aktuaalse absoluutse mõtlemise omadus Jumal on algmonaad, kõik teised monaadid kiirguvad temast. Jumal on vaba passiivsetest, teadvustamata seisunditest; ta on igaveste tõdede ja maailma ettemääratud harmoonia, maailma täiuslikkuse tagatise allikas. Ettemääratud harmoonia kui monaadidevahelise üksühese vastavuse seadis Jumal algselt sisse, kui ta valis olemasoluks "parima võimalikest maailmadest". . Ettemääratud harmoonia toimel ei saa mitte ükski monaad teisi mõjutada, sest monaadid kui substantsid ei sõltu üksteisest, ometi on neist igaühe areng täielikus vastavuses teiste arenguga ja kogu maailma arenguga tervikuna. See toimub tänu monaadide Jumalast antud võimele kujutada kõiki teisi monaade ja kogu maailma.
Ruum ja aeg
Leibniz väidab, et ruum ja aeg on subjektiivsed – need on monaadidele omased tajuviisid. Selles punktis mõjutas Leibniz Immanuel Kanti, kelle filosoofilised süsteemis on ruum ja aeg aprioorsed (kogemusest sõltumatud) meelelise kaemuse vormid.
Avades aja mõiste sisu, kasutas Leibniz terminit "fenomen"; ta selgitas, et ruum ja aeg ei ole iseenesest olemasolevad reaalsused, vaid teiste reaalsuste olemasolust tulenevad fenomenid; Leibnizi järgi on ruum kehade paiknemise kord, see, mille vahendusel kehad koos eksisteerides omandavad teatud asendi üksteise suhtes; aeg on analoogne kord, mis käib kehade järgnevuse kohta; kui ei oleks elusaid looduid, jääksid ruum ja aeg ainult Jumala ideedesse. See kontseptsioon on eriti selgelt väljendatud Leibnizi kirjades Newtoni järgijale S. Clarke'ile. J. B. Moltšanov pani ette nimetada seda kontseptsiooni relatsiooniliseks.
Leibnizi ajakontseptsioonis etendavad teatud osa väikesed tajumused, mis on iseloomulikud üksikmonaadile. Leibniz kirjutas : "...väikeste tajumuste (...) toime on märkimisväärsem, kui arvatakse. Just need moodustavad need määratlematud maitsed, need kujutised meelelistest kvaliteetidest, mis kogumina on selged, kuid oma osades pole aredad, need muljed, mida meile avaldavad meid ümbritsevad kehad ja mis kätkevad endas lõpmatust, – selle seose, milles iga olend on kogu ülejäänud Universumiga. Võib isegi öelda, et nende väikeste tajumuste tõttu on olevik tiine tulevikust ja koormatud minevikuga; et kõik on vastastikuses kooskõlas (...) ning et tühiseimast substantsist, võiks sama läbinägev pilk nagu Jumaluse pilk lugeda välja kogu Universumi ajaloo...".
Oma töös "Teodiike esseed" märkis Leibniz: :"Aeg seisneb iga monaadi iseendale suunatud vaatepunktide kogumis, nagu ruum kõikide monaadide Jumalale suunatud vaatepunktide kogumis. Harmoonia tekitab nii tuleviku seose minevikuga kui ka kohaloleva seose puuduvaga. Esimest liiki seos ühendab aegu, teine kohti. See teine seos ilmneb hinge ühenduses kehaga, ja üldse tõeliste substantside omavahelises seoses. Kuid esimene seos avaldub orgaaniliste kehade, või pigem kõikide kehade preformatsioonis..."
Epistemoloogia
Epistemoloogias ja psühholoogias kiritiseeris ratsionalist Leibniz empirist John Locke'i õpetust hingest kui tabula rasa'st ('puhtast tahvlist'), millele kirjutab ainult kogemus. Leibniz püüdis leida kompromisspositsiooni Descartesi ratsionalismi ja Locke'i empirismi ja sensualismi vahel. Leibnizi ettekujutuste järgi on hingel juba enne igasugust reaalset kogemust oma individuaalsed eripärad, eelsoodumused, millest oleneb välismuljete vastuvõtt. Teesile, et "arus pole midagi, mida poleks olnud aistingus" (nihil est in intellectu, quod non fuerit in sensu), vastandas ta väite: "arus ei ole midagi, mida poleks olnud aistingus, peale aru enda". Leibniz rääkis aru kaasasündinud võimest tunnetada rida tõdesid ja ideid; Leibnizi järgi kuuluvad ideedest nende hulka niisugused kõrgemad olemise kategooriad nagu mina, identsus, olemine ja taju, ning tõdedest loogika ja matemaatika üldised ja paratamatud tõed. Kuid see aru kaasasündinud võime ei ole antud valmis kujul, nagu kaasasündinud ideed Descartesil, vaid on vaid eelsoodumus, alge .pisi|Leibnizi töö "Teodiike esseed" tiitelleht, 1734. aasta versioon
Teodiike
Töö "Teodiike esseed" (sõna "teodiike" (uusladina keeles theodicea) tähendab 'jumalaõigustus' ) oli Leibnizi katse lepitada oma isiklikku filosoofilist süsteemi oma kristluse dogmade tõlgendusega. Selle töö eesmärk oli näidata, et kurjus maailmas ei ole vastuolus Jumala headusega ning et vaatamata paljudele hädadele on see maailm tegelikult parim võimalikest maailmadest.
Leibniz kirjutas, et kurjust võib mõista metafüüsiliselt, füüsiliselt ja moraalselt; Leibnizi järgi seisneb metafüüsiline kurjus lihtsas ebatäiuslikkuses, füüsiline kurjus kannatuses ja moraalne kurjus patus. Leibniz märkis, et Jumal soovib eelkõige head ning seejärel parimat; kurjuse olemuse suhtes ei soovi Jumal üldse moraalset kurjust ega füüsilist kurjust. Füüsilist kurjust soovib Jumal sageli ainult õiglase karistusena süü eest, ja samuti sageli suurema kurjuse ennetamiseks ja suurima hea saavutamiseks. Leibniz kirjutas, et "karistus on samavõrd nii näiteks kui ka heidutuseks, ja kurjus viib sageli suurema headusetajuni ning mõnikord viib ka suurema täiuslikkuseni selle, kes seda teeb, nii nagu külvatud seeme kasvamisel mingil moel rikneb". Mis puutub moraalsesse kurjusse, siis väga sageli juhtub, et ta võib olla vahendiks hüve omandamiseks või teise kurjuse lõpetamiseks, ent see ei tee teda Jumala tahte rahuldavaks objektiks; ta on lubatav ainult selleks, et inimene, kes ei soovi lubada kellelgi teisel patustada, võiks seda ära hoida, sooritades ise moraalse kurjuse, sarnaselt sellega, kuidas ohvitser, kes on kohustatud valvama tähtsat posti, jätab selle maha, et lõpetada tüli linnas kahe garnisonisõduri vahel, kes on valmis teineteist tapma. Teiste sõnadega, oma töös osutas Leibniz, et vaatamata kõige toimuva ideaalsele jumalikule ettenähtusele valitseb maailmas absoluutne tahtevabadus, mille tõttu on võimalik kurjus. Samal ajal on Leibnizi järgi Jumal ette määranud kõik maailma seaduspärasused, algusest peale sisse seadnud hingede ja kehade, vabaduse ja paratamatuse paratamatu ja üldise vastavuse, näiteks on lubanud kurjust, et väljendada headust, ning nõnda on loonud "kõige täiuslikuma kõigist võimalikest maailmadest". Seda Leibnizi katset lepitada fatalismi tahtevabaduse tunnistamisega, seletada kurjuse olemasolu ja anda sellele õigustus optimismi vaimus kritiseeris sarkastiliselt Voltaire teoses "Candide".
Sotsiaalne mobiilsus
Sotsioloogid uurivad, kuivõrd on võimalik ühiskonnas ületada staatustevahelisi piire.
Gottfried Wilhelm Leibniz
Leibnizi ideede mõju ja retseptsioon
Leibnizi ideed peegeldusid tormi ja tungi luuletajate maailmavaates ning Gotthold Ephraim Lessingi ja Friedrich Schilleri esteetilistes vaadetes. Leibnizi idee kõikide maailma asjade ja nende arengu orgaanilisest ühtsusest võttis omaks Friedrich Wilhelm Joseph von Schelling ning see väljendus tema loodusfilosoofias. Leibnizi idealismi olemuslikud jooned taassündisid Georg Wilhelm Friedrich Hegeli objektiivses idealismis (Leibnizi tegev, vaimne monaad on Hegeli iseareneva idee prototüüp). Leibnizi ideede mõjul kujunesid ka Johann Friedrich Herbarti, Beneke, Rudolf Hermann Lotze, Teichmülleri, Wilhelm Wundti ja Charles Renouvier' õpetused. Ludwig Feuerbach hindas kõrgelt Leibnizi õpetust iseliikumise tegevast jõust kui substantsi põhilisest ja kõige olulisemast määratlusest ning märkis ühtlasi, et teoloogia moonutab tema paremaid mõtteid.
Kõrgelt hindas Leibnizit kui väljapaistvat mõtlejat ka Mihhail Lomonossov, kes aga kritiseeris järsult tema monadoloogiat kui "müstilist õpetust". Leibnizi metafüüsika taassündis Venemaal Aleksei A. Kozlovi, Sergei Askoldovi, Nikolai Losski ja S. A. Levitski õpetuses
Sotsiaalne mobiilsus
Klassisüsteemid põhinevad paralleelselt nii omandatud kui ka omistatud staatusel. Võrreldes vanemate ja laste staatuseid, räägime põlvkondadevahelisest mobiilsusest. Kui võrdleme inimese staatust tema elu jooksul, siis on tegu põlvkonnasisese mobiilsusega. Mobiilsus ehk inimeste liikumine võib olla nii ülenev kui alanev.
Strukturaalne mobiilsus viitab ühiskonnatasandi teguritele, mis mõjutavad mobiilsuse taset ühiskonnas tervikuna. Nt sõltub vabade töökohtade arv ja nende liik ühiskonnas majanduslikus süsteemis toimuvatest muutustest, aga inimeste arv, kes oleks valmis neid töökohti täitma sõltub eri põlvkondade sündimusest. Nende andmete põhjal saab ennustada ühiskonna mitmesuguste alagruppide vertikaalse (üles või alla) mobiilsuse taset.
Jean Alesi
Jean Alesi (sünninimi Giovanni Alesi; sündis 11. juunil 1964 Avignonis) on Sitsiilia päritolu prantsuse võidusõitja. Eelkõige on ta kuulus Vormel 1 sarjas osalemise tõttu.
Sotsiaalne mobiilsus
Sotsiaalse mobiilsuse tähtsus
Karl Marx nägi sotsiaalses mobiilsuses kui klasside formeerumises kahjulikku nähtust. Poliitikaga seotud sotsiaalne mobiilsus väljendub selles, et kõigi poliitiliste jõudude eesmärgiks on saavutada võimaluste võrdsus. Kui sotsiaalne mobiilsus puudub, pole ka võrdseid võimalusi.
Kui sotsiaalne mobiilsus on ühiskonnas, siis peetakse neid ühiskondi avatuks ja see tähendab, et need ühiskonnad põhinevad saavutusel ja mitte omistatud omadustel. Avatud ühiskondades põhinevad isiklikel kvaliteetidel.
Jean Alesi
Algusaastad
Nagu enamik võidusõitjaid, alustas Jean Alesi oma võidusõitjakarjääri kartautodel (1981. aastal). Pärast kaks aastat kardiga ringradadel kihutamist hakkas teda köitma ralli ning sellel alal võitis ta meistritiitli Renault Turbo klassis. Üheistmelistele ja katmata ratastega ringraja võidusõiduautodele (vormelitele) jõudis ta Prantsusmaa Renault 5 (Vormel Renault) sarja võistluste kaudu. 1980. aastate lõpus oli Alesi tõusev täht mootorispordis, võites 1987 Prantsuse Vormel 3 tiitli ja kahe aasta pärast rahvusvahelised Vormel 3000 meistrivõistlused.
Vormel 1
1989. aastal tegi Alesi oma Grand Prix debüüdi Vormel 1 sarjas, finišeerides Paul Ricard'i ringrajal peetud Prantsusmaa GP-l neljandana. Järgmisel hooajal (1990) tegi ta Tyrrelli meeskonnas kaasa juba sarja kõik etapid. Esimesel sõidul põhjustas ta sensatsiooni, juhtides selgelt nõrgema autoga esimesed 30 ringi Ayrton Senna ees. Teine koht nii Monacos kui ka Phoenixis tegid Alesist tippmeeskondades nõutud mehe.
1991. aastaks siirduski ta Ferrarisse, mille tase oli siiski just langema hakanud. Nelja aasta jooksul, mis ta selles meeskonnas oli, saavutas ta vähe, võites vaid fännide poolehoiu oma emotsionaalse, ekstravertse ja agressiivse stiiliga. Kui 1996. aastal tuli Ferrarisse Michael Schumacher, vahetas Alesi temaga kohad, minnes üle tiitlit kaitsvasse Benetton Formula meeskonda. Alesi õnnetuseks sattus ta taas meeskonda, mis ei suutnud kõrget taset hoida ja pärast kaht hooaega Alesi lahkus võistkonnast. Oma viimastel aastatel Vormel 1 sarjas sõitis Alesi keskmise tasemega meeskondades, nagu Sauber, Prost ja Jordan, võites pigem juhuslikke poodiumikohti, kuid demonstreeris korduvalt oma talenti eriti vihmase ilmaga.
Jean Alesi oli lootustandev võidusõitja, kes ei jõudnudki oma võidusõidukarjääri jooksul päris tippu. Põhjus oli osalt tema tormakuses, osalt emotsionaalsetes otsustes, tema agressiivne sõidustiil oli küll vaatemänguline, kuid tehnikat ja rehve mitte säästev. Mõnikord tal lihtsalt ka ei vedanud, näiteks oli ta 1990. aastate alguses väidetavalt lähedal Williamsi tippmeeskonnaga liitumisele.
DTM
Jean Alesi sõitis aastatel 2002 – 2006 populaarses DTM (Deutsche Tourenwagen Masters – Saksa turismiautode meistrivõistluste) sarjas, kus tema parimateks kohtadeks jäid kokkuvõttes saavutatud 5. koht (2002, 2003).
Muu
Alesi läbis 17. märtsil 2004 avatud Bahreini ringrajal ringi Juan Manuel Fangio 1954. aasta Vormel 1 autoga.
Pärast võidusõitja karjääri
Pärast võidusõitjakarjääri lõppemist oli Alesi seotud Direxiv projektiga. Selle eesmärgiks oli Vormel 1-sarjas McLareni B-tiimi loomine, auto mootoritena plaaniti kasutada Mercedese jõuallikaid. Paraku kandideeris sarjas olevale vabale kohale ka teisi kandidaate ning valituks osutus hoopis Prodrive meeskond.
Isiklikku
Alesi on hea veinitundja ning tal on viinamarjaistandus ja veinikelder oma kodulinna Avignoni lähedal.
Nõnda kõneles Zarathustra
"Nõnda kõneles Zarathustra. Raamat kõigile ja ei kellelegi" (Also sprach Zarathustra – Ein Buch für Alle und Keinen, 1883, 1885) on Friedrich Nietzsche teos.
"Nõnda kõneles Zarathustra" (Also sprach Zarathustra) on ka Richard Straussi sümfooniline poeem.
Tuntumad tsitaadid raamatust
"Ma õpetan teile üliinimest!"
"Ära anna neile midagi, pigemini võta neilt midagi kergemaks ja kanna seda nendega ühes- see oleks neile suurim häätegu."
"Ei, almust ma ei anna. Seks pole ma küllalt vaene."
"Inimene on miski, mida peab ületama. Mis olete teinud ta ületamiseks?"
"Teie tahate siis olla mõõnaks sellele suurele tõusule ning pigem tagasi minna looma juurde kui ületada inimest?"
"Kaaslasi otsib looja, mitte korjuseid, mitte ka karju ja uskujaid. Kaasloojaid otsib looja, neid, kes uutele tahvlitele kirjutavad uusi väärtusi."
Johannes Nittim
Johannes Nittim (4. jaanuar 1918 Tallinn – 21. mai 2006) oli Eesti sporditegelane, spordiseltsi Kalev esimees.
Antípaxoi
Antípaxoi ehk Antípaxos on saar Joonia meres, üks Joonia saartest.
Saare pindala on 650 ha.
Saar on künklik, kõrgus kuni 118 m.
Kuulub Kreekale.
Fines herbes
Fines herbes [finz'erb] (prantsuse keeles 'peened ürdid') on Prantsuse köögist tuntud maitseainesegu. Koosneb väga peenelt hakitud ürtidest.
Koostis
Klassikaline fines herbes 'i nelik on
Nendele lisaks kasutatakse tihti ka majoraani, allikkressi, aed-piparrohtu ja mustnuppu, samuti koriandripealseid.
Valmistamine
Kõiki maitsetaimi tuleb traditsiooniliselt segada võrdsetes kogustes.
Kasutamine
Fines herbes 'i valmistamiseks kasutatakse nii värskeid kui ka kuivatatud ürte.
Sobib eriti hästi kasutada munatoitude juures, samuti kala- ja kanatoitudes, aurutatud või keedetud köögiviljade ning võiga. Et kuumutamisel ürtide maitseomadused ning aroom kannatavad, tuleks maitsesegu lisada toiduvalmistamise lõpusjärgus.
Säilitamine
Kuivatatud fines herbes 'i ürte tuleks säilitada jahedas, kuivas ja pimedas kohas. Säilib pärast pakendi avamist 6–12 kuud.
Ostmine
Kauplustes on müügil fines herbes 'i kuivatatud segu, seda sageli "prantsuse ürtide" nime all. Tõelise maitseelamuse saamiseks tuleks aga osta värskeid maitsetaimi ja valmistada segu ise.
Sahara Atlas
thumb|300px|Sahara Atlas Atlase mägede kaardil Sahara Atlas on mäestik Aafrikas, osa Atlasest. Kulgeb ida-lääne suunas, lõunajalamil on Sahara kõrb. Kõrgus kuni 2338 meetrit (Djebel Aissa).
Neretva
Neretva on jõgi Kagu-Euroopas Balkani poolsaarel.
Jõgi saab alguse Dinaaridest ja voolab valdavalt edelasse. Suubub Aadria merre.
Jõe pikkus on 225 km.
Neretva jõe ääres asuvad Konjic, Jablanica ja Mostar Bosnia ja Hertsegoviinas ning Metković ja Ploče Horvaatias.
Karen Dotrice
Karen Dotrice (sündinud 9. novembril 1955 Kanalisaartel Guernseyl) on inglise näitleja. Tuntuse saavutas ta lapsnäitlejana Walt Disney filmis "Mary Poppins".
Elulugu
Karen sündis Roy ja Kay Dotrice'i peres. Tal on õed Michele Dotrice ja Yvette Dotrice.
Näitlejadebüüdi tegi ta kaheksa-aastaselt, mängides šoti tüdrukut, kes mälestab oma surnud kassi, filmis "The Three Lives of Thomasina" (1963). Järgnenud kümne aasta jooksul mängis ta Disney stuudio filmides, millest kuulsaimaks sai "Mary Poppins". Esimese täiskasvanute rolli mängis ta filmis "Joseph Andrews" (1977).
Isiklikku
Ta on 168 cm pikk. Kahest abielust on tal kolm last.
Jõelähtme–Kemba tee
Tee saab alguse Tallinna–Narva maantee 20. kilomeetril Võerdla külas (Jõelähtme vald) ning lõpeb Tallinna–Narva maantee 56. kilomeetril Kemba külas (Kuusalu vald). Tee kulgeb läbi Võerdla, Rebala, Jõelähtme, Koogi, Ruu, Kaberla, Haavakannu, Valkla, Kuusalu, Allika, Kupu, Sõitme, Kahala, Mustametsa, Vahastu, Kalme ja Kemba küla ning Kiiu ja Kolga aleviku.
Teega ristub viiendal kilomeetril Jõelähtme tee, seitsmendal kilomeetril Jägala-Joa tee, kaheksandal kilomeetril Jägala liiklussõlme üks ühendusteedest, üheksandal kilomeetril Ruu–Ihasalu tee, kaheteistkümnendal kilomeetril Kaberla–Kaberneeme tee, kolmeteistkümnendal kilomeetril Kodasoo–Kaberla tee, kuueteistkümnendal kilomeetril Valkla–Haapse tee, kahekümne esimesel kilomeetril Kiiu–Kaberneeme tee ja Kiiu–Soodla tee, kahekümne kolmandal kilomeetril Kuusalu–Valkla tee, kahekümne neljandal kilomeetril Kuusalu tee, kahekümne viiendal kilomeetril Kuusalu–Leesi tee, kahekümne kaheksandal kilomeetril Kahala tee ja Kahala–Andineeme tee, kolmekümne neljandal kilomeetril Vahastu–Mustametsa tee, kolmekümne viiendal kilomeetril Kolga–Pudisoo tee, kolmekümne kuuendal kilomeetril Liiapeksi–Loksa maantee, neljakümne esimesel kilomeetril Kemba–Kolgaküla tee.
Tee on esimestel kilomeetritel pinnatud kruusatee. Alates Jõelähtme külast on tee mustkattega. Alates Kiiu–Kaberneeme teest kuni Kuusalu teeni on tee asfaltkattega, edasi kuni Kuusalu–Leesi teeni on tee mustkattega. Jätkub kruusatee kuni 34. kilomeetrini. Kolga alevikus on põlevkivituhkbetoonkattega tee. Alates Liiapeksi–Loksa maanteest kuni Kemba–Kolgaküla teeni on tee kruusatee. Tee lõpulõik on asfaltkattega. Tee klass on V. Liiklussagedus on kuni jõelähtme külani 200–500 autot ööpäevas, edasi kuni Jägala liiklussõlmeni 500–1000 autot ööpäevas, edasi kuni Kuusalu–Leesi teeni 1000–3000 autot ööpäevas, edasi kuni 26. kilomeetrini 500–1000 autot ööpäevas, edasi kuni Liiapeksi–Loksa maanteeni 200–500 autot ööpäevas ja tee lõpuosas kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Jõelähtme silla piirkonnas (70 ja 50 km/h), Koogi küla tiheasustusega ala piirkonnas (70 ja 50 km/h), Kaberla küla tiheasustusega alal (70 ja 50 km/h), Valkla–Haapse teeristi piirkonnas (70 km/h), Valkla silla piirkonnas (70 ja 50 km/h), Kuusalu–Valkla teeristi piirkonnas (50 km/h), Kuusalu külas kurvilisel lõigul (70 km/h) ja Kuusalu küla tiheasustusega alal (70 ja 50 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Domodossola
Domodossola on linn Itaalias Piemonte maakonnas Verbano-Cusio-Ossola provintsis. Asub Bogna ja Toce jõe ühinemiskohas Ossola orus (sellest ka nimi Domo d'Ossola). thumb|left|200px|Domodossola vanalinn Linna nimi on Itaalias laialt tuntud tänu kohaliku foneetilise tähestiku märksõnale "D nagu Domodossola".
Otepää kirik
pisi|Vaade [[edelast]] Otepää Maarja kirik on kirik Valga maakonnas Otepää vallas Otepääl.
EELK (Eesti Evangeelne Luterlik Kirik) Otepää viib jumalateenistusi läbi kahes kohas: Otepää Maarja kirikus ja Otepää talvekirikus. Kogudusele kuulub ka kirikumõis, kus asub Eesti lipu muuseum.
Kiriku eelkäijaks peetakse 1638. aastal samas kohas asunud Miikaeli kirikut. Varasemad andmed kiriku kohta puuduvad. 1860. aastal valmis praeguse kiriku vanem osa – läänetorn ja läänesein. Aastatel 1889–1890 valmis pikihoone. Hoone projekteeris arhitekt Reinhold Guleke.
Kiriku lähedal asub Otepää linnamägi.
Kirik on kantud Kultuurimälestiste riiklikku registrisse.
Ka'ahumanu
Elizabeth Ka'ahumanu (17. märts 1768 – 5. juuni 1832) oli Hawaii kuningriigi regent kuninganna ja kuninga Kamehameha I abikaasa. Ta oli kuninga soosituim naine ning osales ka riigi poliitikas.
Pärast Kamehameha I surma mängis ta riigi poliitikas tähtsat rolli ka järgnevate kuningate võimuperioodil, täites peaministritaolist rolli.