cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
STS-135
9. päev
9. päev oli lennujuhtide antud lisapäev. Meeskond jätkas päeva jooksul Raffaello tühjaks laadimist.
Hommikul parandasid Ferguson ja Hurley ära LiOH kanistrite kapi ukse. Sandra Magnusel kulus samal ajal poolteist tundi, et võtta bioloogilised näidised jaama eri kohtadest, et need Maale viia ja seal analüüsida. Wahlheim ja Fossum korrastasid samal ajal õhulukku, et mittevajalik varustus Maale tagasi viia. Atlantise piloot Hurley ja jaama meeskonnaliige Ron Garan ladustasid osa varustust Atlantise meeskonnaruumi, sest kolm istet seitsmest olid Maale naastes tühjad. Tühjemat meeskonnaruumi kasutati ära ka orbiidile minnes, sest osa jaama viidavat varustust ladustati siis samuti meeskonnaruumi.
Sel päeval asetas komandör Ferguson jaama seinale ka USA lipu, mis oli lennanud missioonil STS-1. Lipu toob jaamast ära järgmine USA-st startinud meeskond. Meeskonna filmitud videos avaldasid Ferguson ja Hurley austust tuntumatele Ameerika Ühendriikide astronautidele, kes oma tööga Space Shuttle'i programmi olid panustanud. Mainitute hulgas oli näiteks Alan Shepard, esimene ameeriklane kosmoses; John Glenn, esimene ameeriklane orbiidil; John Young ja Robert L. Crippen; Space Shuttle'i programmi esimene komandör ja piloot ja lõpuks ka Christopher Ferguson, Space Shuttle'i programmi viimane komandör ja Doug Hurley, programmi viimane piloot.
Veidi enne magama minekut teavitas sideohvitser meeskonda, et arvuti rikke põhjus oli välja selgitatud ja see ei olnud ohtlik.
10. päev
10. päeval lõpetas meeskond Raffaello laadimistööd. Jaam oli vajaliku varustuse kätte saanud ja moodul oli täis laaditud Maale tagasi viidavat varustust. STS-135 tõi jaama 4,2 tonni ja viis Maale tagasi 2,5 tonni varustust. Kell 10:10 vastasid Hurley ja Walheim kooliõpilaste küsimustele ja see oli viimane õpilastele suunatud üritus süstiku pardalt.
Pärast lõunasööki laadisid Magnus ja Ferguson ümber meeskonnaruumis olevad asjad. Selle järel oli Atlantise meeskonnal ülejäänud päev vaba. Atlantise meeskonnaliige Magnus ja jaama insener Satoshi Furukawa, kes on mõlemad jalgpalli fännid, vaatasid sel ajal NASA poolt nende jaoks salvestatud naiste MM-i finaalmängu, milles kohtusid USA ja Jaapan.
11. päev
Kell 5:03 suleti luugid Raffaello ja ISS-i vahel ja moodul viidi Canadarmiga tagasi Atlantise lastiruumi. Raffaello lukustamine lastiruumi lõpetati veidi enne keskpäeva. Varsti jätsid Atlantise ja jaama meeskonnaliikmed ametlikul tseremoonial hüvasti ja pärast meeskonna naasmist Atlantisele, suleti süstiku ning jaama vahelised luugid, et Atlantis saaks alustada lahkumisprotseduuridega. Tseremoonial kinkis Ferguson jaama meeskonnale kosmosesüstiku mudeli ja tänas jaama meeskonda külalislahkuse eest. Jaama komandör soovis meeskonnale head teed ja edukat maandumist.
12. päev
Atlantis ühendus ISS-i küljest lahti 12. päeva varahommikul, kui ISS oli Vaikse ookeani kohal ja see oli viimane kord kui kosmosesüstik ISS-ist lahkus. Atlantis liikus piloot Doug Hurley juhtimisel jaamast 180 meetri kaugusele ja jaam keeras ennast 90 kraadi. See oli vajalik, et süstiku meeskond saaks jaama selle ümber lennates pildistada. Maal uurisid pilte seejärel insenerid, kes said nende järgi lisainfot jaama seisukorrast. Atlantise tiir ümber jaama kestis umbes 25 minutit. Pärast seda käivitati orbiidi muutmiseks mootorid, et jaama juurest eemale liikuda.
Kuna süstiku meeskonnale ja lennujuhtidele oli see viimane Space Shuttle'i missioon, tänas komandör Ferguson lennujuhte ja soovis, et nad lahkumisel peatuksid korraks, et "luua mälestus". Sideohvitser vastas komandörile, et on olnud au missiooni toetada. Lisaks ütles ta, et ilma kosmosesüstikuteta poleks ISS kunagi võimalikuks saanud. Pärast lõunasööki kontrollisid meeskonnaliikmed OBSS-iga veel kord üle kuumuskilbi, et olla kindlad selle korrasolekus. Pärast kuumuskilbi kontrolli läks meeskond magama.
13. päev
13. päev oli viimane päev enne Maale naasmist. Kogu päeva kontrolliti Atlantise süsteeme ja RCS-tõukureid, et olla kindel nende korrasolekus. Lennujuhid teavitasid meeskonda, et süstik siseneb järgmisel päeval Maa atmosfääri, sest insenerid olid eelmisel päeval saadud info kuumuskilbi kohta läbi töötanud ja kahjustusi ei leitud.
Atlantis paigaldas orbiidile ka 3,7 kilo kaaluva PSSC-2 satelliidi, millega katsetatakse uusi tehnoloogiaid. See oli 180. ja viimane satelliit, mille viis orbiidile kosmosesüstik.
Päeva jooksul andis meeskond suurematele telekanalitele intervjuusid. Pärast maandumisettevalmistuste lõpetamist läks meeskond magama.
14. päev
Viimase päeva äratusmuusika oli "God Bless America", mille sideohvitser Shannon Lucid pühendas nii meeskonnale kui ka neile, kes olid aastate jooksul Space Shuttle'i programmi õnnestumisse oma panuse andnud. Ilmateade lubas head ilma ja lennujuhid otsustasid, et esialgu maandumine toimub. Meeskond jõi suures koguses vett ja võttis soolatablette, et pärast maandumist Maa gravitatsiooniga paremini kohaneda.
Kell 4.49 käivitasid piloodid Atlantise peamootorid, et kosmoselaev maha aeglustada. Kell 5.25 siseneti Maa atmosfääri ja 10 minutit hiljem kogunesid tehnikud maandumisraja äärde, et maandumiseks valmis olla. Maandumist olid Kennedy kosmosekeskusse jälgima kogunenud sajad inimesed ja sellest tehti ka televisiooni otseülekanne. Atlantise atmosfääri sisenemine möödus plaanipäraselt ja kosmosesüstik maandus Kennedy kosmosekeskusse kell 5:57 kohaliku aja järgi.
Pärast maandumist ja meeskonna süstikust lahkumist pukseeriti Atlantis maandumisrajalt hoolduskompleksi, kus tehnikud asusid seda ette valmistama muuseumi eksponaadiks. Alates 29. juunist 2013 on Atlantis Kennedy kosmosekeskuse külastuskeskuse püsiekspositsioonis.
Dobromõl
Dobromõl (ukraina keeles Добромиль; poola keeles Dobromil) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Sambiri rajoonis.
Dobromõl asub Ukraina–Poola piirist 5 km kaugusel, Lvivist umbes 95 km lääneedelas.
Kirjalikes allikates mainitakse Dobromõli esimest korda 1374. aastal. 1497. aastal sai Dobromõl aleviks ja Magdeburgi linnaõigused 1566. aastal.
Esimese Poola jagamise tagajärjel läks Dobromõl 1772. aastal Habsburgide Austria keisririigi võimu alla.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Dobromõli elanikest ukrainlasi 97,10%, poolakaid 1,86% ja poolakaid 0,78%.
Werner Arthur Wolfgang Plath
Werner Arthur Wolfgang Plath (8. oktoober 1902 Käina – 8. aprill 1996 Hamburg) oli baltisaksa päritolu Eesti arst.
Ta lõpetas aastal 1921 Tallinna toomkooli. Ta õppis aastatel 1921–1926 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astme väärilisena cum laude. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Estonia.
Ta oli aastal 1927 volontäärassistendina tegev Kaitseväe Keskhaigla haavaosakonnas Tallinnas. Aastatel 1928–1930 oli ta Tallinnas Diakonisside Asutise haigla assistendiks. Aastal 1930 siirdus ta Saksamaale ja oli Betheli kliiniku kirurgiaosakonna arst ning aastal 1931 Göttingeni ülikooli kõrvakliiniku assistent. Aastal 1932 tuli ta tagasi Eestisse ja töötas aastatel 1932–1938 Narva kalevivabriku arstina ja haigla juhatajana. Aastal 1939 siirdus uuesti Tallinna Diakonisside Asutise arsti kohale ja töötas samaaegselt kõrva-nina-kurguhaiguste eraarstina Tallinnas.
Aastal 1939 repatrieerus ta koos perekonnaga Saksamaale. Aastatel 1940–1945 töötas ta erapraktikuna kõrva-nina-kurguarstina Hohensalzas (praegu Inowrocław, Inowrocławi maakond, Kujawy-Pomorze vojevoodkond, Poola). Aastatel 1945–1949 oli ta arstiks Pössneckis Saale-Orla kreisis Tüüringis, aastatel 1949–1972 Düsseldorfis, pärast seda jäi ta pensionile, elades Düsseldorfi lähedal Hildenis.
Veroonika
Veroonika on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 789. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Veroonika 94 naisel.
Tyler Morley
pisi|Tyler Morley 2012. aastal [[Alaska Fairbanksi Ülikooli mängijana]] Tyler Morley (sündinud 19. detsembril 1991 Burnabys, Briti Columbias) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana Saksamaa kõrgliigaklubis Grizzlys Wolfsburg.
Aastatel 2008–2012 mängis ta British Columbia Hockey League'i klubis Surrey Eagles ja 2012–2016 Alaska Fairbanksi Ülikooli jäähokimeeskonnas. Hooajal 2016–17 mängis ta American Hockey League'i klubis San Diego Gulls.
2017. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Kesk-Euroopa jäähokiliiga klubiga Zagrebi Medveščak. Hooajal 2018–19 mängis ta Soome kõrgliigaklubis SaiPa ning oli sel hooajal klubi resultatiivseim mängija (17+24). 2019. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Soome kõrgliigaklubiga Tappara. Hooajal 2019–20 oli ta Soome kõrgliigas enim arvulises vähemuses väravaid löönud mängija (kolm väravat). Hooajal 2020–21 mängis ta Rootsi kõrgliigaklubides Skellefteå AIK ja Linköping HC. 2021. aasta mais naasis ta Tapparasse, kellega tuli hooajal 2021/22 Soome meistriks.
2022. aasta juunis sõlmis Morley üheaastase lepingu Grizzlys Wolfsburgiga.
Demetrios III Eukairos
Demetrios III Eukairos Theos Philopator Soter (kreeka keeles Εύκαιρος, ′õigeaegne′, ilmselt moondunud vorm halvustavast hüüdnimest Akairos, ′enneaegne′, ὁ Θεός, ′jumal′, Φιλοπάτωρ, ′isaarmastaja′, ja Σωτήρ, ′päästja′) (suri 88 eKr) oli Seleukiidide soost kuningas (95−88 eKr).
Ingvil Aarbakke
Ingvil Hareide Aarbakke (26. juuli 1970 Bergen – 23. november 2005) oli norra naiskunstnik.
Demetrios III Eukairos
Valitsusaja algus
Ta oli kuningas Antiochos VIII Grypose (suri 96 eKr) ja tema abikaasa Tryphaena (u 141−111 eKr) poeg. Aastal 95 eKr elas ta Väike-Aasia edelaosas Knidoses, kui Egiptusest minema aetud ja Küprosel valitsev Ptolemaios IX Soter Lathyros pakkus talle oma vägesid, et Süürias võimu haarata. Demetriosel õnnestus end kehtestada Kesk-Süürias ja ta tegi oma pealinnaks Damaskuse. Seega oli Seleukiidide riik jagunenud kolmeks eraldi kuningriigiks: tema vend Philippos I Philadelphos valitses Süürias Aleppo (tollal Beroea) ümbrust ning Antiochos X Eusebese võimupiirkonda kuulusid Kiliikia Väike-Aasias, Põhja-Süüria ja Vahemere rannikuala. Hiljem õnnestus Demetriosel laiendada oma valdusi Antiookiani.
Ingvil Aarbakke
Ta asutas 1996 koos oma abikaasa Ion Sørviniga Kopenhaagenis kunstirühmituse N55.
Demetrios III Eukairos
Sõda Juudaga
Demetrios III oli viimane Seleukiidide soost valitseja, kes sekkus Juuda asjadesse. Temalt otsisid abi juudid, kes olid rahulolematud oma kuninga Alexander Jannaeusega. Demetrios tungis Juudasse aastal 88 eKr ja lõi Sekemi lahingus juutide kuninga vägesid, kuid kohalike elanike vaenulikkuse tõttu tõmbus peagi tagasi Süüriasse.
Kodusõda, vangilangemine ja surm
Aastal 88 eKr puhkes Demetriose ja tema venna Philippose vahel sõda. Viimane astus liitu Stratoniga, kes valitses väikest vürstiriiki Beroea linna ümbruses. Demetrios asus linna piirama. Straton otsis aga abi kohalike araablaste hõimupealikult Azizilt ja Partia Mesopotaamia asehaldurilt Mithridates Sinaceselt. Viimased tõttasid Stratonile appi ja piirasid omakorda Demetriose väed ümber. Kuna viimane lõigati ära olulisest veevarustusest, oli ta sunnitud kapituleeruma. Tema sõjalaagri antiooklased vabastati lunarahata, kuid Demetrios ise viidi vangina Partia õukonda. Kummatigi kohtles Partia kuningas Mithridates II Suur teda lugupidavalt. Demetrios suri peagi. Pärast tema vangistamist haaras Philippos enda kätte Antiookia ja tema noorem vend Antiochos XII Dionysos Damaskuse.
Maire Sakson
Maire Sakson (sündinud 13. juulil 1948 Rihtemetsa külas Tartumaal) on Eesti kvaternaarigeoloog.
Elulugu
Lõpetas 1968 Kohtla-Järve Keemia-Mäetehnikumi, 1976 Leningradi Mäeinstituudi, 1985 samas aspirantuuri, geoloogia-mineraloogia-kandidaat (1986, samas), väitekiri käsitles Ida-Siberi ja Tšuktši mere kvaternaarisetete stratigraafiat diatomeeanalüüsi põhjal. Töötas 1976–82 ja 1986–87 Riias Üleliidulise Mere-, Geoloogia ja Geofüüsika Teadusliku Uurimise Instituudis, oli 1988–93 Eesti NSV TA Geoloogia Instituudi teadur, 1993–95 Eesti Geoloogiakeskuse vanemgeoloog, 1995– teadussekretär.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: kvaternaarisetete diatomeeanalüüs (mere-, järve-, soosetted). 20 teadustrükist.
63 Wall Street
63 Wall Street on 37-korruseline büroopindadega art déco stiilis kõrghoone New Yorgis.
Aleksandra Kostenjuk
pisi|240px|Aleksandra Kostenjuk (2013)
Aleksandra Konstantinovna Kostenjuk (vene keeles Александра Константиновна Костенюк; sündinud 23. aprillil 1984 Permis) on vene maletaja, maailmameister (2008–2010), rahvusvaheline suurmeister (2004).
Kostenjuk on kahekordne Venemaa naiste malemeister (2005, 2016). 2004. aastal tuli ta Euroopa naiste malemeistriks. Naiste maleolümpiatel 2010. 2012. ja 2014. aastal võitis ta Venemaa naiskonna koosseisus kuldmedali.
Naiste maailmameistrivõistlustel jõudis ta 2001. aastal MM-i turniiril Moskvas finaali, kus kaotas maailmameistriks tulnud Zhu Chenile. 2008. aastal MM-i turniiril Naltšikis alistas ta finaalis Hou Yifani ja tuli maailmameistriks. Järgmistel MM-i turniiril Antakyas (2010) sai Kostenjuk turniiritabelis esimese asetuse, kuid kaheksandikfinaalis pidi alla vanduma hiinlanna Ruan Lufeile. 2017. aastal MM-i turniiril Teheranis jõudis ta poolfinaali, kus kaotas Anna Muzõtšukile. 2018. aastal MM-i turniiril Hantõ-Mansiiskis jõudis ta poolfinaali, kus kaotas hiinlanna Ju Wenjunile. Mais 2019 jäi Kostenjuk Kaasanis toimunud 8 osavõtjaga pretendentide turniiril 7. kohale.
Kostenjuk sai FIDE-lt 1997. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 1998. aastal naiste suurmeistri, 2000. aastal rahvusvahelise meistri ja 2004. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.
Kristjan Hansen
Kristjan Hansen (aastast 1935 pseudonüüm Enn Tani; 27. juuni 1892 Anelema küla, Enge vald – 25. aprill 1961 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja.
Aleksandra Kostenjuk
Ta on abielus malesuurmeister Pavel Treguboviga.
Kristjan Hansen
Kristjan Hansen lõpetas 1905. aastal Enge vallakooli ja õppis 1905–1906 Pärnu linnakoolis, gümnaasiumihariduse omandas hiljem eratundidega.
Aleksandra Kostenjuk
Koos 43 teise Venemaa tippmaletajaga allkirjastas ta avaliku kirja Vladimir Putinile, milles protesteeriti Venemaa sissetungi vastu Ukrainasse.
Kristjan Hansen
Lavategevust alustas 1907. aastal Enge Põllumeeste Seltsis, Pärnu karskusseltsis “Valgus” ja Pärnu Eesti Kooliseltsis. Mobiliseerituna tsaariarmeesse viibis Petrogradis ja Moskvas, kus jälgis sealsete teatrite tööd ning võttis osa Moskva Kunstiteatris korraldatud lavakunstikursustest.
Teda on iseloomustatud kui hiilgava lavalise tehnikaga, läbimõeldud ja temperamentse mänguga ning tugeva ja värvika häälega lavajõudu. Oli tuntud maailma näitekirjanduse klassikaliste teoste peaosade, eriti aga jõuliste kangelastüüpide kehastajana. Ta on teinud kaasa ka muusikalavastustes. Oli Eesti Näitlejate Liidu ja ENSV Teatriühingu liige.
Enn Tani aitas kaasa lavakunsti arendamisele ka maal. Pidas mitmel korral kursusi Pärnu-Jaagupi Haridusseltsis, sealhulgas lavastades. Aastatel 1929–1930 ja 1933–1936 oli ta Pärnumaa Haridusliidu lavakunstiinstruktor.
Kõrvalheli
Kõrvalheli (saksa keeles Nebenton ehk Nebennote) on muusikas akordi (harmoonia) väline heli, mis võib esineda kui abiheli (Wechselnote), läbiminev heli (Durchgang), pideheli (Vorhalt) või ennakheli (Vorausnahme)
Pankjavitsa lahingu mälestussammas
Pankjavitsa lahingu mälestussammas oli Petserimaal Pankjavitsa asulas asunud Vabadussõja Pankjavitsa lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas avati 6. oktoobril 1935.
Nõukogude okupatsiooni ajal 1940. aastal see lammutati.
Mälestussammas on taastamata. Samba taastamist raskendab asjaolu, et tänapäeval jääb Pankjavitsa asula Venemaa piiresse.
1937. aasta Pariisi maailmanäitus
pisi|1937. aasta Pariisi maailmanäitus 1937. aasta Pariisi maailmanäitus oli maailmanäitus, mis toimus Pariisis 1937. aasta 25. maist kuni 25. novembrini.
Maailmanäituse deviis oli "Kunstid ja tehnika kaasaegses elus", näituse ametlik pealkiri oli "Exposition Internationale des Arts et Techniques dans la Vie Moderne".
Maailmanäituse pindala võttis enda alla 100 ha ning sellele oli koondatud 240 paviljoni. Osa võttis 43 riiki. Näituse ajal toimus 42 rahvusvahelist spordivõistlust, sh rahvusvaheline ratsavõistlus ning poksi maailmavõistlus. Oli avatud lunapark ning anti 18 galaetendust. Peeti Triumfikaare 100. juubelit, võistlusi Seine'i jõel, viinamarjapidu ning koloniaalpidu.
Praegustest maailmanäitustest erinevalt oli siis suur rõhk professionaalsel ning rahvakunstil. Kunstnikest olid esindatud näiteks Vera Muhhina ("Tööline ja kolhoositar"), Pablo Picasso ("Guernica"), Albert Speer, Fernand Léger ja Raoul Dufy.
Eesti 1937. aasta Pariisi maailmanäitusel
Eesti esines esimest korda maailmanäitusel koos Läti ja Leeduga. Maailmanäitusele eelnenud kahe aasta jooksul korraldati Eestis mitmeid üleriigilisi konkursse ja sellest kujunes suurim välisesinemine Eesti tutvustamiseks üldse nii ulatuslikkuse kui ka kulutuste poolest. Balti riikide ühispaviljoni peaarhitektiks valiti Eestist Aleksander Nürnberg ning 17. juunil 1937 avati Pariisis külastajatele hoone suure pidulikkusega ja kõikide osapoolte ametlike delegatsioonide osavõtul. Peakunstnik oli Oskar Raunam. Ekspositsiooni kujundustöödega oli seotud ka kahe audiplomi saaja Adamson-Eric, kes tutvustas hiljem maailmanäitust ajakirjanduse veergudel.
Eestit esindas maailmanäitusel valdavalt Rakenduskunstnike Ühingu (RaKü) liikmete looming, fotokunst ja raamatud ning lisaks oli kaasatud kodumaist käsitööd. Väiksem osatähtsus oli tööstusel, mida esitleti eeskätt põlevkivitootmise kaudu. Eestit tutvustati ka atraktiivse turismimaana.
Eesti võitis näitusel arvukalt auhindu.
Magnus Aarbakke
Magnus Aarbakke (sündinud 14. oktoobril 1934 Tysnesi vallas) on norra õigusteadlane. Aastatel 1968–1990 oli ta Oslo ülikooli professor.
Türisalu maastikukaitseala
Türisalu maastikukaitseala on maastikukaitseala Harju maakonnas Harku ja Lääne-Harju vallas. Kaitseala pindala on 96,7 ha.
Kaitseala loodi 1991. aastal, kui kaitse alla võeti muu hulgas Türisalu pank, põõsasmarana looalad, mitmed liigid (nt eesti soojumikas).
Skellig Michael
Skellig Michael (iiri Sceilig Mhichíl, Sceilig Mhór 'suur kalju') on asustamata saar Atlandi ookeanis, üks kahest Skelligi saarest. See asub 11,6 kilomeetrit Iveragh' poolsaarest läänes Kerry krahvkonnas Iirimaal. Saare pindala on 21,9 ha. Kunagi 6. ja 8. sajandi vahel asutati saarel kristlik klooster, mis oli püsivalt kasutuses kuni 12. sajandini. Kloostri varemed koos suure osaga ülejäänud saarest lisati 1996. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Kloostrieelne aeg
Enne kloostri rajamist oli saar asustamata. Rahvapärimuse järgi maeti saarele Milesiuse poeg Ir. Ühes 8. või 9. sajandist pärineva teksti järgi põgenes Iarmumani kuningas Duagh "Scellecc"'ile peale tüli Casheli kuningatega. Kas need sündmused tegelikult ka aset leidsid ei ole teada.
Klooster
Kloostri täpne asutamisaeg ei ole teada. Esimene kindel viide kloostri tegutsemisele saarel on 8. sajandist pärinev teade "Suibhini of Skeligi" surmast. Pärimuste kohaselt olevat kloostri asutanud aga Püha Finnian 6. sajandil.
Klooster oli pühitsetud Miikaelile hiljemalt 1044. aastast, kui pärinevad teated "Aedh of Scelic-Mhichí" surmast. Pühitsemine Miikaelile võis toimuda aga juba 950. aasta paiku, kui kloostrile lisati uus Püha Miikaeli kirik (kiriku lisamine pühitsemise tähistamiseks oli tüüpiline).
Klooster oli püsivalt asustatud 12. või 13. sajandini. Selle aja jooksul muutus kliima Skellig Michael ümbruses jahedamaks ja tormid muutusid sagedasemaks. Samuti toimusid muutused Iiri Kiriku struktuuris ja see kõik pani kogukonna saart hülgama ja kloostrit Baile an Sceilgi kolima.
Peale kloostrit
Saar jäi Püha Augustinuse ordu omandisse, kuni Elizabeth I 1578. aastal Baile an Sceilgi kloostri laiali saatis. Saar läks seejärel Butlerite perekonna omandisse ja jäi nende kätte kuni 1820. aastateni, mil Corporation for Preserving and Improving the Port of Dublin (Iirimaa Majakakomiisjoni eelkäija) ostis selle sundvõõrandamise käigus Waterville John Butlerilt. Saare Atlandi ookeani poolsele küljele ehitati kaks majakat koos eluhoonetega personalile. Need valmisid 1826. aastaks. Avalike Tööde Amet (Office of Public Works) võttis kloostri varemed 1880. aastal enda hoole alla ja parandas mõningaid lagunenud ehitisi ning ostis lõpuks saare Majakakomisjonilt (v.a. majakad ja nendega seotud hooned).
Maailmapärandi nimekirja lisamine
Skellig Michael esitati nominendiks ICOMOS-i poolt 28. oktoobril 1995, soovitades saare nimekirja võtta kriteeriumide (iii) ja (iv) alusel, mis seonduvad paiga kultuurilise väärtusega. Skellig Michael kanti UNESCO maailmapärandi nimistusse 1996. aastal Maailmapärandi komitee 20. istungil Méridas Mehhikos. Komitee leidis, et Skellig Michael on erakordne ja universaalse väärtusega ja "unikaalne näide varasest religioossest asundusest", mis lisaks asub "märkimisväärses keskkonnas". Komitee leidis, et sarnast kristlikku kloostrit ei leidu kuskil Põhja-Aafrikas, Lähis-Idas ega Euroopas.
Ligipääs
Igal aastal antakse 13 paadilitsentsi ekskursioonide korraldajatele, kes suvehooajal (aprillist oktoobrini) korraldavad igaüks iga päev ühe reisi saarele, kui ilm lubab. Kuna kloostrikompleksini kalju tipus viivad trepid on järsud, vanad ja lagunenud, ei korraldata ekskursioone tugeva tuule ega vihmaga. Saare ümber leidub sukeldumiskohti.
Saart kasutati 2014. aasta juulis filmi "Star Wars" VII jao võtteplatsina.
Teodosie (Petrescu)
thumb|Peapiiskop Teodosie Püha Johannes Cassianuse kloostris 12. septembril 2012
Teodosie (kodanikunimi Macedon Petrescu; sündinud 12. detsembril 1955 Gheorghițenis) on rumeenia õigeusu teoloog ja vaimulik, alates 2001. aastast Tomise peapiiskop.
Haridus
Teodosiel on kaks doktorikraadi. Esimese kaitses ta 1999. aastal Bukaresti Ülikooli usuteaduskonnas väitekirjaga "Psalmid ning nende tähtsus kiriku misjoni- ja pastoraaltöös". Teise doktorikraadi kaitses piiskop 2005. aastal Bukarestis asuvas Riiklikus Muusikaülikoolis väitekirjaga "Pühakiri muusikas ja muusika Pühakirjas".
Kiriklik teenistus
1977. aastal astus Macedon Petrescu noviitsiks Prahova maakonna Crasna kloostris. Mungaks pühitseti ta 6. detsembril 1990 Teodosie nime all samas kloostris. 24. veebruaril 1991 pühitseti ta preestermungaks.
Kiriklikku karjääri alustas ta lauljana kirikukooris, olles alates 1982. aastast laulja Bukarestis patriarhi kabeli kooris. Alates 1986. aastast tegutses ta usuteaduse õppejõuna. Pärast preestriks pühitsemist 1991. aastal sai tema ülesandeks korraldada Bukarestis heategevuse ja hoolekande toetamiseks vajalikku äritegevust.
3. aprillil 1994 pühitseti isa Teodosie Bukaresti Püha Spiridoni uues kirikus Bukaresti peapiiskopkonna vikaarpiiskopiks, kusjuures vahetult enne oli talle omistatud arhimandriidi aunimetus. Vikaarpiiskopina sai temast ka Rumeenia Õigeusu Kiriku Sinodi liige. Pärast senise Tomise peapiiskopi Lucian (Florea) surma valiti ta 21. veebruaril 2001 toimunud valimiskogul uueks Tomise peapiiskopiks ja pühitseti ametisse sama aasta palmipuude pühal, 8. aprillil, Constanța Pühade Peetruse ja Pauluse katedraalis.
Alates 1994. aastast on ta vastavalt oma piiskopiametile Rumeenia Õigeusu Kiriku Sinodi liige.
Tegevus hariduses
Macedon Petrescu asus 1. oktoobril 1986 tööle Bukaresti Ülikooli usuteaduskonna assistendina, kellena töötas kuni vikaarpiiskopi pühitsuse saamiseni 1994. aastal.
Pärast asumist Constanțasse Tomise peapiiskopi ametikohale anti talle aprillis 2002 ülikooliprofessori ametinimetus ja 17. septembril 2002 valiti ta Constanța Ovidiuse Ülikooli usuteaduskonna dekaaniks. Sellel ametikohal töötas peapiiskop Teodosie ligi kümme aastat, märtsini 2012, mil temast sai sama ülikooli prorektor rahvusvaheliste suhete ja välisüliõpilaste alal.
Alates 2007. aastast on peapiiskop Teodosie ühtlasi Rumeenia Rahvusliku Kirikulaulu Ühingu esimene asepresident.
Ta on osalenud aastatel 2010–2012 aktiivselt Iiri Oikumeenika Kooli korraldatud religioonidevaheliste uuringute ja kultuuridevahelise dialoogi intensiivkursuse "Translating God(s)" läbiviimises, mida on toetanud Euroopa Komisjoni Erasmuse programm.
Vastuolud
Teadaolevalt lõppes tulemusteta nii riiklik kui ka kirikusisene uurimine ning peapiiskoppi ei karistatud.
Peapiiskop Teodosie juhitud Tomise piiskopkond on krooniline maksuvõlglane. Septembriks 2010 oli peapiiskopkonnal maksmata 4,2 miljoni Rumeenia leud tööjõumakse, mille tulemusel kehtestas Rumeenia maksuamet peapiiskopkonna varadele kasutamiskeelu. Peapiiskop Teodosie väitis selle peale, et pühad esemed ja hooned on võõrandamatud, kuid tasus siiski 500 000 leud maksuvõlast. Kuna detsembriks 2011 oli tasumata makse ikka veel üle 1 miljoni leu, kehtestas maksuamet uue kasutuspiirangu.
Teosed
Peapiiskop Teodosie sulest on ilmunud kokku kaheksa rumeeniakeelset monograafiat, arvukalt teaduslikke ja populaarteaduslikke artikleid. Peaasjalikult on ta oma uurimustes käsitlenud kirikumuusikat ja laiemalt muusika rolli kristlikus pärandis, näiteks puudutavad neid teemasid 2008. aastal ilmunud "Ülistuslaul ja Pühakiri" ("Cântarea de cult și Sfânta Scriptură") ning "Vana Testamendi muusika" ("Muzica Vechiului Testament").
Ühtlasi kuulub peapiiskop Teodosie kuue õigeusu teoloogia suunitlusega väljaande toimetuskolleegiumisse. Nende seas on nii Ovidiuse Ülikooli toimetiste usuteaduse seeria kui ka kaks tema oma piiskopkonna perioodilist väljaannet.
Järvesaar (perekonnanimi)
1930. aastate nimede eestistamise käigus võeti seda nime endale mitmes paigas. Ära muudetud nimede hulgas olid Duhov, Gerke, Jakovlev, Jürgenson, Lõmps, Stendson ja Strandson.
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 13. mai 2016 seisuga 39 inimest perekonnanimega Järvesaar.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Järvesaar 22 mehel ja 16 naisel. Perekonnanimede levikult on Järvesaar meeste puhul 5504. ja naiste puhul 8662. kohal.
Portugali suursaatkond Tallinnas
Portugali suursaatkond Tallinnas oli Portugali diplomaatiline esindus (suursaatkond) Tallinnas. See tegutses 2006-2012. Tänapäeval katab Portugal Eestit oma Helsingis asuvast suursaatkonnast.
Tegutseb ka Eesti suursaatkond Lissabonis.
Riigiküla lahingu mälestussammas
Riigiküla lahingu mälestussammas on Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Tõrvajõe külas asuv Vabadussõja Riigiküla lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk. Riigiküla lahing toimus 1919. aasta 25. veebruaril, mil Riigiküla all kaitsel olnud Eesti rahvaväe 1. jalaväepolk lõi edukalt tagasi kolme Punaarmee polgu pealetungi.
Projekti tegi 1934. aastal ehitustehnik Morando-Edmund Moikov. Mälestussammas avati 10. juunil 1935.
Nõukogude okupatsiooni ajal 1941. aasta juunis see hävitati.
Viive
Viive on naisenimi.
Aretaloogia
pisi|Delose saare Isise tempel, kust leitud tekstid andsid määrava panuse Aretaloogia (varem ka aretoloogia ; vanakreeka keelest ’αρετη arete 'voorus, vagadus' ja λογος logos 'õpetus, sõna'), sõnasõnaliselt 'õpetus vooruslikkusest', on kirjandusvorm, mis tähistab ennekõike hümni või jutustust jumaluse või püha isiku elust ja imetegudest tema vooruste kiituseks.
Viive
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 180. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Viive 1030 naisel.
2020. aasta seisuga oli Eestis eesnimi Viive 1008 naisel, esinemissageduselt oli see 186. naisenimi. Viive oli keskmiselt 69 aasta vanune (mediaanvanus oli samuti 69). Kõige populaarsem on eesnimi Viive vanuserühmas 75–79, kus neid on 10 000 elaniku kohta 34,06.
Aretaloogia
Etümoloogia
Aretaloogiaga sünonüümselt kasutatakse terminit "aretoloogia", millel puudub etümoloogiline järjepidevus.
Kreekakeelset terminit ἀρεταλογία esineb antiikkirjanduses suhteliselt vähe, nagu ka sellest ladina keelde tuletatud tegijanime aretalogus, mis arvati enne 20. sajandit tähistavat lihtsalt madala astme filosoofi. Samal põhjusel arvati sellekohast kirjandust varasemast ajast nappivat. Delosest Isise templist 1880. aastatel avastatud kirjades mainitakse ἀρεταλὸγος' 't paralleelselt sõnaga ονειροκρίτης (vanakreeka keeles 'unenägude tõlgendaja'). See viitab aretoloogile kui kellelegi, kelle ülesandeks oli oma ususektis jumala (antud juhul jumalanna) tegude retsiteerimine ja läbi unenägude jumala tahtmise tõlgendamine. Prantsuse keeles on aretaloogia (arétalogie) kaks kehtivat tähendust: üks neist on ülaltoodud definitsioon ja teine otsetõlkes "filosoofiline loba".
1885. aastal sõnastas Salomon Reinach aretaloogia mõiste toetudes seisukohale, et aretaloogid olid templi funktsionäärid, kelle ülesandeks oli esitada ülistuslaule (antud juhul Isisele) ja seeläbi sai aretaloogia oma esmase definitsiooni.
Aretaloogia mõistel on tänapäeval eri tähendusi, näiteks võib olla tegemist antiikkirjanduse žanriga, filosoofia uurimissuunaga või teoloogilise tekstivormiga. Seega tuleks aretaloogiast rääkimise puhul alati esmalt kindlaks määrata kontekst, sest vastavalt sellele võib sõna tähendus suuresti muutuda.
Kreeka-Rooma
Parimaks näiteks antiikaegsest aretoloogilisest kirjandusest on Oriendist ning Egiptusest pärit jutustused nii jumalate kui ka kultuse juhtide imetegudest ja vooruslikkusest, mille eesmärk oli oma religiooni populariseerimine ja legitimeerimine, mis omakorda toob esile selle ajajärgu religioossest mitmekesisusest. Sõna sarnase tähenduse kohta annab ka aimu Vana-Kreeka ajaloolase Straboni kirjutis, kus ta kirjeldab Aleksandria lähedal asuvas Serapise templis kogutavat kahte sorti kirjutisi: ravitsemisest ja jumalikest tegudest (αρεται). Seega võib Kreeka-Rooma kontekstis aretaloogia žanri arvata suure osa tolleaegset kirjandust, nii religioosset kui poliitilist. Kreeka-Rooma kontekstis valitseb üldine konsensus selles osas, et aretaloogia on lugu või lugude kogumik imetegudest ning selliste kogumike esmane kasutus oli jumaluse kiitus ja propaganda, keda arvati imetegude kordasaatjaks. Sellised olid aretaloogiad, mida “tootsid” templite aretaloogid ja võimalik, et ka vanad eraharrastajad.
Kreeka-Rooma ajast on säilinud Isisele, Asklepiosele ja Serapisele pühendatud aretaloogiad nii papüürusel kui kivitahvlitel. Aretaloogiliste teostena on muuhulgas ka nimetatud Porphyriose "Pütagorose elu", Philoni "Moosese elu" ja Philostratuse "Tyana Apoloniuse elu", mis on kõik biograafilised teosed erakordsete inimeste eludest.
Vana testament ja juudi mõttelugu
1. sajandil Kreeka-Rooma religioossel "turuplatsil" oli ka juudi traditsioon esindatud ning selle traditsiooni sisse kuulus mitmeid tekste, mida võib aretaloogiliseks nimetada. Peamiselt hellenistlikud, Egiptuse päritolu juudi tekstid.
Uus testament
Aretaloogia mõiste seostamine uue testamendiga saab alguse 20. sajandi esimesel poolel, mil retoorikauurijad otsivad kreeka-rooma kirjanduskultuurist vastet evangeeliumidele kui kirjandusvormile. Ühe hüpoteesina pakutakse välja, et evangeelium kui žanr on adaptatsioon kirjandusvormist, mida antiikajal tunti aretaloogiana põhjusel, et aretaloogias on alati kesksel kohal imeteod, mille vahendusel portreteeritakse “jumalikku meest” (θειοι ἂνδρες) ning seega evangeeliumides kirjeldatud imeteod kujutavad Jeesust kui θειος ἀνήῥ(jumalik mees). Selle hüpoteesi arendajate ja toetajatena väärivad märkimist Moses Hades ja Morton Smith.
Uue testamendi tõlgendamisel ja tekkeloo uurimisel tuleb kõige pealt võtta arvesse 1. sajandi väga tõsise konkurentsiga religioosset maastikku, mis oli keskkond, kus kristlus kuju võtma ja levima ning oma kohta välja nõudma hakkas. Varajased kristlikud kirjutised Jeesusest võtsid eeskuju tollal levinud tekstidest jumalikest kujudest ja ei olnud kindlasti vormilt ainulaadsed.
Laiemas tähenduses võib väita, et uus testament, ennekõike neli evangeeliumit, mis jutustavad Jeesuse elust ja imetegudest, on aretaloogiliste tekstide kogum, kuid mis aga eristab uue testamendi raamatuid tollel ajal levinud aretaloogilisest kirjandusest, on apostel Pauluse "vastuaretaloogia" ehk just iseenda nõrkuste ja patususe välja toomine ja läbi selle teiste kiitlemise hukkamõistmine.
Aretaloogia kui eetika alus
Antiikfilosoofiast pärit ja praegu filosoofias kasutusel olevas tähenduses on aretaloogia uurimissuund, mis keskendub αρετη ehk vooruse ja vooruslikkuse uurimisele. Igasuguste eetika ja moraalisüsteemide puhul on fundamentaalne roll vooruslikkusel ja vooruslikul käitumisel. Lisaks vooruslikkusele ja selle omadustele, on aretaloogia uurimisobjektiks ka see, kuidas inimene vooruslikuks saab, teisisõnu üritab aretaloogia luua vooruslikku inimest (või vähemalt teooriat vooruslikust inimesest).
Kristluse saabumisega tekkis vajadus aretaloogia ümber defineerida uute, kristlikke vooruste tõttu. Aquino Thomas sünteesis antiikfilosoofia mõtlejate (Aristoteles, Platon jt) teooriatest ja kristlikust mõtteloost uue, terviklikuma aretaloogia, mis koosnes neljast kardinaalsest ja kolmest teoloogilisest voorusest. Need neli kardinaalset voorust on ettevaatlikkus/tagasihoidlikkus (φρόνησις), meelekindlus (ἀνδρεία), mõõdukus (σωφροσύνη) ja õiglus (δικαιοσύνη) ning kolm kristlikku on usk, lootus ja ligimesearmastus. Ta tõi ühtlasi välja, et armastus on kõikide vooruste alus ja seeläbi esimene voorus ning on kink jumalalt inimesele.
Helgi Uudelepp
Helgi Uudelepp (sündinud 10. juunil 1936 Järvamaal) on eesti õpetaja.
1955. aastal lõpetas ta Tapa Keskkooli, 1960. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikaosakonna.
1963. aastast töötas ta Tallinna 1. Keskkooli matemaatikaõpetajana.
Aastatel 1987–1988 oli ta Tallinna Õpetajate Täiendusinstituudi matemaatika kabineti juhataja, 1989–1992 Eesti Hariduse Arenduskeskuse matemaatika peametoodik, 1993–1996 Riigi Kooliameti matemaatika peametoodik. 1997. aastast oli ta Riikliku Eksami- ja Kvalifikatsioonikeskuse peaspetsialist, korraldades põhikooli matemaatika lõpueksami ja matemaatika riigieksami ettevalmistamist ja läbiviimist. Ta on matemaatika riigieksamite süsteemi ülesehitaja Eestis.
Tema õpilased on võistelnud Rahvusvahelisel Matemaatikaolümpiaadil. 1980. aastatel oli ta üleliidulisel matemaatikaolümpiaadil osalenud Eesti võistkonna esindaja. Korduvalt oli ta ka vabariikliku matemaatikaolümpiaadi korraldaja.
Ta on Eesti Matemaatika Seltsi asutajaliige.
Harish Nagpal
Harish Nagpal (sündinud 3. augustil 1964) on India poliitik, kes esindab Amrohat (Lok Sabha valimisringkond) Uttar Pradeshi osariigis. Ta ei kuulu ühtegi erakonda.
Harish Nagpal on abielus Anjula Nagpaliga, neil on kaks tütart. Nad elavad J. P. Nagari rajoonis Bangalore'i lähedal.
Butrimonysi vald
Butrimonysi vald (leedu keeles Butrimonių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Alytuse rajooni territooriumil.
Valla pindala on 77 km². 2011. aasta seisuga elas vallas 2098 inimest. Valla keskus on Butrimonysi alev, kus aastal 2011 oli 941 elanikku. Vallamaja asub aadressil Vytauto g. 31. Vallavanem on Algirdas Jusa.
pisi|Vallamaja pisi|Geruliai linnamägi pisi|Eičiūnai pisi|Trakininkai
Viskosimeeter
Viskosimeeter on riist, millega mõõdetakse vedelike viskoossust.
Viskosimeetreid on palju tüüpe, nt kapillaarviskosimeeter, kuulviskosimeeter, ultraheliviskosimeeter, Engleri viskosimeeter, rotatsioonviskosimeeter.
C-klassi dirižaabel
C-klassi dirižaabel (inglise keeles C-class blimp) oli Ameerika Ühendriikide patrulldirižaabel, mis arendati USA mereväe poolt välja pärast esimest maailmasõda. See oli eelnevast B-klassi dirižaablist tubli edasiminek, B-klass oli väljaõppeks hea, kuid praktikas patrulltööks sobimatu. C-klassi dirižaablid olid suuremad ning neil oli kaks mootorit, mis tagas parema vastupidavuse. Tootmine toimus ettevõtetes Goodyear ja Goodrich ning kokpitid valmisid Curtiss Aeroplane and Motor Company tütarettevõttes Burgess Company. Merevägi tellis alguses 30 C-klassi õhulaeva, kuid tellimus vähendati 10 laeva ehitamiseks, kuna novembris 1918 sõda lõppes. Kõik kümme valmisid 1918. aasta lõpuks ning teenisid 1918–1922 kõikides mereväe õhulaevabaasides. Aastal 1921 sai laevast C-7 maailma esimene heeliumiga täidetud dirižaabel. Aastal 1922 eemaldas merevägi kaks viimast C-klassi laeva, C-7 ja C-9, teenistusest.
Viivika
Viivika on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 466. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Viivika 238 naisel.
1501 Broadway
1501 Broadway on 33-korruseline büroopindadega art déco stiilis kõrghoone New Yorgis.
Atsushi Uchiyama
Atsushi Uchiyama (jaapani keeles 内山 篤 Uchiyama Atsushi; sündinud 29. juunil 1959 Shizuokas) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1984–1985 2 mängu.
Vladivostoki XIV keskkool
Vladivostoki XIV keskkool on üldhariduskool Venemaal Vladivostokis. Koolile on antud 2022. aasta suvel Venemaa erioperatsiooni käigus Ukrainas hukkunud Venemaa kangelase, Süürias, Donbassis ja Ukrainas relvaga Venemaa huve kaitsnud Wagneri grupeeringu kriminaalkurjategijast võitleja Jevgeni Orlovi nimi.
Valmar
Valmar on eesti eesnimi, mis on kasutusel mehenimena.
1. jaanuari 2021 seisuga oli Eestis eesnimi Valmar 183 mehel. Valmar on Eestis populaarsuselt 477. mehenimi.
Kõige populaarsem oli eesnimi Valmar vanuserühmas 45–49, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 2,95 ning Saare maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 3,57. Vaiko oli keskmiselt 44 aasta vanune (mediaanvanus oli 45).
Maiten
Maiten (Maytenus) on taimeperekond kikkapuuliste sugukonnast.
Viited
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Maytenus seisuga 9.09.2017.
Põhja-Makedoonia Suursaatkond Tallinnas
Põhja-Makedoonia suursaatkond Tallinnas on Põhja-Makedoonia diplomaatiline esindus (suursaatkond) Tallinnas. Suursaatkond avati 2010. Enne seda tegutses Tallinnas aastast 2007 madalam diplomaatiline esindus.
Ahjusüda
Ahjusüda oli ahjulõõride vahesein.
Vahesein oli nähtav ahju seinaaugust. Lõõridega ahju nimetati mõnes kohas ka südamega ahjuks.
Krivasoo lahingu mälestussammas
Krivasoo lahingu mälestussammas oli Virumaal Krivasoo külas asunud Vabadussõja Krivasoo lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas avati 24. mail 1936.
Nõukogude okupatsiooni ajal 9. juulil 1940 see hävitati.
Mälestussammas on taastamata. Samba taastamist raskendab asjaolu, et tänapäeval jääb Kriuša asula Venemaa piiresse.
Kanteletar
pisi|Kanteletari tiitelleht "Kanteletar" on Elias Lönnroti kogutud ja koostatud soome rahvalaulude kogumik. See ilmus aastatel 1840–1841.
Laulud on loodud niinimetatud Kalevala-mõõdus. Kogumik sisaldab 662 laulu ja nendes on kokku 22 201 värssi.
Kogumikku peetakse soome rahvuseepose "Kalevala" sõsarteoseks (soome keeles sisarteos).
George Yonashiro
George Yonashiro (jaapani keeles 与那城 ジョージ Yonashiro Jōji; sündinud 28. novembril 1950 São Paulos) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastal 1985 2 mängu.
Algimantas Kuncaitis
Algimantas Kuncaitis (sündinud 18. detsembril 1958 Šakiai rajoonis Leedus) on leedu insener ja poliitik.
Kuncaitis lõpetas 1983. aastal Leedu Põllumajanduse Akadeemia mehaanikainsenerina. Ta on olnud Jurbarkase rajooni postiülem ja bussipargi direktor.
Algimantas Kuncaitis on Leedu kristlik-demokraatliku partei Isamaaliit liige. 2007–2009 kuulus ta Jurbarkase rajooni volikokku.
Bernt Aardal
Bernt Olav Aardal (sündinud 9. oktoobril 1950 Drammenis) on norra politoloog.
Langwedel
Langwedel on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Verdeni kreisis. Valla pindala on 76,12 km². 31. detsembril 2017 elas seal 14 415 inimest. Vald asub Weseri paremkaldal, umbes 7 km Verdenist loodes ja 30 km Bremenist kagus.
Langwedel kuulus 1180. aastal loodud vürstlikku Verdeni piiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik piiskopkond Verdeni vürstkonnaks, mida valitseti esmalt personaalunioonis Rootsi – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. Hannoveri kuningriik liidendas hertsogkonna reaaluniooni ja hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Langwedelist, sai 1823. aastal loodud Stade regiooni osa.
Egon Nuter
pisi|Egon Nuter 1993. aastal Egon Nuter (sündinud 23. septembril 1955 Tallinnas) on eesti teatri- ja filminäitleja ning teatrilavastaja.
Elizabeth Eastlake
Elizabeth Eastlake (sünninimi Elizabeth Rigby; 17. november 1809 Norwich – 2. oktoober 1893 London) oli inglise kirjanik, kunstikriitik ja -ajaloolane.
Egon Nuter
Ta on lõpetanud 1973. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja 1980. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi.
Elizabeth Eastlake
Ta leidis tunnustust kirjanikuna, kuid mängis olulist rolli ka Londoni kunstiringkondades. Tema abikaasa Sir Charles Eastlake oli Rahvusgalerii direktor.
Viibis aastatel 1838–1841, 1844 ja 1878 Eestis. Avaldas anonüümselt raamatu "Asupaik Läänemere kaldal" (1841, järgmistes trükkides "Kirjad Läänemere kaldalt", saksa k. 1846). Raamatus on 20 tema joonistuste järgi tehtud vasegravüüri. Novellikogus "Liivimaa jutud" (1846, eesti k. 1930) on asjatundlikult kirjeldatud Eesti olusid ja eestlaste kombeid.
Egon Nuter
Aastatel 1981–2002 oli Tallinna Vanalinnastuudio näitleja.
2002. aastast oli ta vabakutseline näitleja, töötas Vana Baskini teatris, Endla teatris, Kuressaare Linnateatris.
Nuter on mänginud filmides "Nipernaadi", "Привет с фронта", "Hundiseaduse aegu", "Русалочьи отмели", "Kummaline missis Savage", "Surmatants", "Salongis ja kongis", "Слеза Князя тьмы", "Minu Leninid", "Kallis härra Q", "Vanad ja kobedad saavad jalad alla", "Oli mis Oli", "Georg", "Den store trollkarlen", "Hajameelselt abielus", "Teisel pool", "Tuulepealne maa", "Punane elavhõbe", "Lumekuninganna", "Võta või jäta" ning teleseriaali "Riigipiir" VII osas "Soolane tuul".
Nuter on kaasa teinud huumorisaates "Wigla show" ja Eesti Televisioonis mitukümmend hooaega jooksnud seriaalis "Õnne 13".
Soome draamasarjas "Minu mehe naine" (2022) tal on soomekeelne roll Peetrina.
2019. aastast on Nuter Tallinna Linnateatri näitleja.
Lennart Meri kehastajana
Teatud välise sarnasuse tõttu on ta sageli imiteerinud president Lennart Meri. Esimest korda teatrilaval kehastus Nuter Meriks Vanalinnastuudios 1990. aastatel, siis piirdusid ta osatäitmised mõne lausega. Kuid seda tegelast kehastas ta ühe peaosalisena juba ülimenukalt ka Andrus Kivirähki näidendi põhjal loodud lavastuses "Meri ja Orav" (2009).
Palden Thondup Namgyal
Palden Thondup Namgyal (23. mai 1923 – 29. jaanuar 1982) oli Sikkimi Chogyal.
Egon Nuter
Lennart Meri kehastajana
Lennart Meri rollis oli ta ka Heidi Sarapuu lavastuses "Lennud" (2017).
"Ta [Lennart Meri] ükskord helistas mulle ja ma vabandasin, et härra Meri, peab teid jälle parodeerima, Kivirähk on kirjutanud uue loo "Orav ja Meri", mille peale president ütles, et no kuule, tööd peab ikka tegema," meenutas Nuter."
Rollid teatris
pisi|Egon Nuter 2000. aastal
Labidas
pisi|Labidad Labidas (varem lõunaeesti murdes lapju, mulgi murdes lap(p)i, läänemurdes labedi, saarte murdes labi(k) ) on käsitööriist, mida kasutatakse eelkõige pinnase kaevamiseks, aga ka puistmaterjali teisaldamiseks või laadimiseks.
Labidas koosneb enamasti metallist valmistatud teravaservalisest labast, mille küljes oleva putke sisse kinnitatakse vars. Laba võib olla nelinurkne, ümara servaga või kilbikujuline. Laba ülemine serv on tihti ära painutatud, et hõlbustada labida surumist jalaga. Vars võib olla puidust, plastist või metallist ning valmistatakse ka kokkupandavaid labidaid. Varre otsas on tavaliselt hargi- või põikpuu kujuline käepide (pulgakujuline käepide on räsa).
Ajaloost
Vanemal ajal oli Euroopas laialdaselt kasutusel puulabidas, mille laba pandi rauast kaha sisse või oli labida ots rautatud servaga. Sellist labidat nimetati Eestis ka kippel. Labida varre otsa käis lühike risti pandud käepide, mille nimeks eesti murretes oli kark ja räsa. Rautatud servaga puulabidaga kaevati Eestis 19. sajandini, muudel töödel kasutati puulabidat ehk lasna. Kütisetuha või põlenud mulla laiali loopimiseks kasutati kitsa labaga labidat, mis oli varre otsas kaldu. Täisrauast kahaga labidas tuli Eestis kasutusele 19. sajandil.
pisi|
Xerxes (ooper)
"Xerxes" (itaalia keeles "Serse") on Georg Friedrich Händeli kolmevaatuseline ooper (opera serie). Ooper kanti esimest korda ette 15. aprillil 1738 Londonis Her Majesty's Theatre'is.
Eduard Suess
pisi|Eduard Suess aastal [[1869]] Eduard Suess (20. august 1831 London – 26. aprill 1914 Viin) oli Austria geoloog ja poliitik.
Xerxes (ooper)
Ooperi tegevus toimub 480 eKr Pärsias, mil Pärsiat valitses Xerxes I.
Eduard Suess
Ta tegeles Alpide tektoonika ja mäetekkeprotsessidega. Tema kasutusele võetud on ürgkontinent Gondwana ja Teetise mere nimi.
Tema võttis kasutusele ka termini "biosfäär" (1875).
Jonas Čepulis
Jonas Čepulis (11. august 1939 Joniškėlis – 28. mai 2015 Kaunas) oli Leedu ja Nõukogude Liidu poksija.
Česká televize
Česká televize (lühend: ČT) on Tšehhi avalik-õiguslik televisioon, mis edastab seitset kanalit. See asutati pärast Sametrevolutsioon 1992. aastal ja on 1953. aastal asutatud Tšehhoslovakkia televisiooni järglane.
Jonas Čepulis
Čepulis oli raskekaalus (üle 81 kg) kokku kuuekordne Leedu NSV meister aastatel 1963–1964, 1966–1967 ja 1969–1970.
Karksi Vabadussõja mälestussammas
pisi|Karksi Vabadussõja mälestussammas (enne 2010) Karksi Vabadussõja mälestussammas on Viljandi maakonnas Karksi-Nuias asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk.
Jonas Čepulis
Čepulis sai raskekaalus (üle 81 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale George Foremanile (USA).
Ülenurme Gümnaasium
pisi|Ülenurme Gümnaasium Ülenurme Gümnaasium on üldhariduskool Kambja vallas Tartu maakonnas.
Jonas Čepulis
Čepulis sai raskekaalus (üle 81 kg) Nõukogude Liidu meistrivõistlustel 2. koha aastatel 1965 ja 1968 ning 3. koha 1966. aastal.
Ülenurme Gümnaasium
Kuni 22. detsembrini 2017 oli õppetöö gümnaasiumis jagatud kahe maja vahel: 1.–5. klass Tõrvandi alevikus (aadressil Ringtee 1) ja 6.–12. klass Ülenurme alevikus (Tartu mnt 5). 8. jaanuarist 2018 sai koolipere üheks – algklasside maja kolis Tõrvandist Ülenurme gümnaasiumi uude, oktoobris 2017 valminud korpusse (Tartu mnt 5).
1984–2002 oli kooli direktor Tarmo Kerstna, 2002–2022 Olev Saluveer ning aastast 2022 Tõnu Tender.
Karksi Vabadussõja mälestussammas
Mälestussammas avati 23. juunil 1936. Nõukogude okupatsiooni ajal 16. juunil 1941 see purustati. Mälestussammas taasavati 6. septembril 2008 uues asukohas Rahumäe kalmistu ees, umbes pool kilomeetrit algsest asukohast eemal.
Ülenurme Gümnaasium
Kooli nimi oli aastatel 1984–1994 Ülenurme Keskkool.
Ajalugu
pisi|Kooli staadion 1984. aastal valmis Ülenurme külanõukogus 350 õpilasele mõeldud koolimaja, millele järgnes normaalmõõtmetega staadioni ehitus. Ülenurme staadion valmis 1990. aastal. 1992 avati kooli spordihoone. Selles on neli saali ja sealhulgas ka lasketiir.
1993 alustati üleminekut gümnaasiumiprogrammile ning vastava tegevusloa ja nimetusega alustati tööd 1994. aasta sügisel.