cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kohila vald
Isikuid
Suitsupääsukese pakkus Eesti rahvuslinnuks Hageri algkooli juhataja Kustas Põldmaa. Pahkla külast pärit Theodor Altermann oli üks Estonia teatri asutajaid 1906. aastal. Estonia teatri primadonna Betty Kuuskemaa sündis Mäeküla mõisas Hageris. Hageri koolis õppis tantsija ja tantsupedagoog Mait Agu, Hageri ja Kohila koolis õppis baleriin Kaie Kõrb.
oli Estonia Seltsi Hageri kihelkonna arst dr Karl Espenberg osales Venemaa esimesel ümbermaailmareisil, olles Adam Johann von Krusensterni avastusretkel (1803-1806) laevaarstiks. Pärtel Haliste ja Jüri Kärner on tuntud Tartu ülikooli õppejõud, kelle sünnikodu Hageris.
Kohila vallast on pärit või elavad seal sotsiaalteadlane Ülo Vooglaid, ettevõtja Urmas Sõõrumaa, lauljad Kadi Toom, Vaiko Eplik ja "Eesti otsib superstaari 2007" võitja Birgit Õigemeel ning jalgpallur Enar Jääger.
Aineringe
Ökosüsteemide aineringes on tähtis koht süsinikuringe initsiaatoriteks autotroofsed organismid (osa baktereid ja enamik taimi), kes suudavad anorgaanilistest süsinikuühenditest valmistada orgaanilisi aineid, mida seejärel heterotroofid keerukamateks või lihtsamateks muundavad. Surnud heterotroofsed ja autotroofsed organismid muundatakse lagundavate organismide elukäigus tagasi mineraalaineiks, veeks jt aineteks, mida kasutavad nii autotroofid kui ka heterotroofid oma elutegevuses.
Kivimiteringe
Kivimite ringkäiku looduses nimetatakse kivimiteringeks (geoloogiline aineringe). See hõlmab geoloogilist ainete liikumist Maa eri sfäärides (atmo-, hüdro-, lito- ja biosfääris) ning nende vahel.
Hooldusvajadus
Hooldusvajadus on olukord, kui inimene ei ole võimeline iseseisvalt sooritama mõnda igapäevaelu tegevust. Selline olukord esineb tihti puudega inimesel. Näiteks elab inimene ahiküttega majas, kuid kehaliste piirangute tõttu ei jõua küttepuid kuurist tuppa tuua. Sellisel juhul toob inimesele küttepuud tuppa hooldaja.
Hooldusvajadus võib ilmneda sellises ulatuses, et inimene tuleb paigutada hooldekodusse, kus talle saab osutada ööpäevaringset hooldust.
Hooldusteenus
Hooldusteenus sotsiaalhoolekandes tähendab tegevust, mis on vajalik inimesele hoolduse osutamiseks.
Hooldusteenuse osutajaks on palgaline hooldaja.
Õpilane
Õpilane on isik, kes õpib õpetaja juhendamisel kas haridusasutuses või eraviisil. Eestikeelses haridusterminoloogias on õpilane kitsam mõiste kui õppur ehk õppija. Seejuures nimetatakse õpilaseks eelkõige üldhariduskoolis või kutsehariduskeskuses õppivat last või noorukit 18.–19. eluaastani. Õpilane ehk õppur on aga igaüks, kes midagi õpib, sh täiskasvanud.
Eelkooliõpilane
Eelkooliõpilane on tavaliselt viie- kuni seitsmeaastane laps, kes käib eelkoolis ehk läheb järgmisel aasta esimesse klassi
Algkooliõpilane
Algkooliõpilane on laps, kes käib 1.-4. klassis.
Põhikooliõpilane
Põhikooliõpilane on laps, kes käib 5.-9. klassis. Selle all võib käsitada ka last, kes käib 1.-9. klassis.
Keskkooliõpilane
Keskkooliõpilane on isik, kes käib keskkoolis ehk gümnaasiumis ehk 10.-12. klassis. Keskkooli lõpetajat nimetatakse abituriendiks.
Ülikooliõpilane
Üliõpilane ehk tudeng on isik, kes käib ülikoolis.
Kutsekooliõpilane
Kutsekooliõpilane on isik, kes käib kutsekoolis.
Harilik maasikapuu
Harilik maasikapuu (Arbutus unedo) on kanarbikuliste sugukonda maasikapuu perekonda kuuluv igihaljas põõsas või väike puu.
Harilik maasikapuu kasvab 5–10, harva kuni 15 m kõrgeks. Tüve läbimõõt on kuni 80 cm.
Lehed on 5–10 cm pikad ja 2–3 cm laiad, läikivad ja saagja leheservaga. Õied on mõlemasoolised, valged (harva kahvaturoosad) ja kellukakujulised. Nende läbimõõt on 4–6 mm ja nad moodustavad pööriseid, kus on koos 10–30 õit. Õisi tolmeldavad mesilased. Maasikapuu õitseb sügisel ja viljad valmivad aasta aega, nii et nad saavad küpseks järgmise õitsemise ajaks. Oranžpunased luuviljad meenutavad välimuselt maasikat, kuid ei ole eriti maitsvad. Viljad on maheda jahuse maitsega.
Plinius vanema järgi tuleb maasikapuu ladinakeelne nimi unedo sõnadest unum edo ('ma sõin ühe ära') ja niisugune käitumine võib täiesti vastata viljade maitsele. Ühtlasi soovitas ta seda puud mitte istutada sinna, kus mesilasi kasvatatakse, sest maasikapuu õied andvat meele kibeda maitse.
Harilik maasikapuu on kohastunud kasvamiseks vahemerelises kliimas, kus suvel vihma ei saja. Niisuguses kliimas on teda kõige parem kasvatada ja sellepärast on ta Californias levinud ilupuu. Kuid ta kasvab hästi ka Iirimaal, kus suved on vihmased ja jahedad, sest sademetest ja päikesepaistest olulisem on tema jaoks talvekülmade puudumine. Baltimaades ei saa teda kasvatada, sest talvel võtab külm ta ära. Temperatuure alla −10 °C ta ei talu.
Maasikapuude kasvatajad jätavad kõige sagedamini viljad puule külge ja linnud söövad need lõpuks ära. Kuid viljadest tehakse ka moosi. Portugalis aetakse kanget alkohoolset jooki, mille nimeks on medronho, kuid Portugalis pole ainsatki maasikapuuistandust ja seetõttu ei toodeta seda suurtes kogustes.
Giardini-Naxos
pisi| Giardini-Naxos, vaade [[Taorminast ]]
Giardini-Naxos ('Naxose aiad', sitsiilia keeles Giaddini) on asula ja vald Itaalias città metropolitana di Messinas.
Giardini-Naxos asub Sitsiilia saarel Messinast 43 km kaugusel lõunas ja Cataniast 40 km kaugusel põhjas Joonia mere kaldal. Giardini-Naxose pindala on 5 km².
2008. aasta seisuga elas vallas 9465 inimest.
Tänapäeval on Giardini Naxos mereäärne kuurort, mille peamised tegevusvaldkonnad on turism, põllumajandus (tsitrusviljade, viinamarjade, oliivide ja juurviljade kasvatamine) ning käsitöö.
Giardini-Naxose eelkäija on Vana-Kreeka koloonia Naxos.
Ajalugu
Muistne Naxos asutati 734 eKr Thuklese juhtimisel. See oli vanim kreeka koloonia Sitsiilias. Omakorda Naxosest lähtunud inimesed rajasid Katane ja Leontinoi koloonia. Naxos ei saanud kunagi suureks ega poliitiliselt tähtsaks linnaks, aga Apolloni tempel andis talle religioosse tähtsuse, sest Apollon oli kõigi kreeka kolooniate kaitsejumal.
Gela türann Hippokrates vallutas Naxose 494 eKr. Kui Ateena korraldas 415 eKr Sitsiilia-sõjaretke, siis oli Naxos ateenlastega liidus. Sõjaretk äpardus täielikult ja see tähendas Naxosele kadu. Sürakuusa türann Dionysios I vallutas Naxose 403 eKr ja liidendas ta Sürakuusaga. Naxos jäi asustatuks, kuid enamik inimesi kolis läheduses olevasse Tauromeniumi.
Antiiksetest rajatistest on säilinud märkimisväärne osa 6. sajandist eKr pärinevatest linnamüüridest, mõned väravad ja linnatorn. Naxoses asus suur Apolloni pühamu. Apollon oli kreeka kolooniate kaitsejumal ja see andis Naxosele religioosse tähtsuse. Väljakaevamistel on välja tulnud teise linna varemed, mis ehitati pärast esimese hävitamist 476 eKr. On leitud jälgi templitest ja käsitööliste töökodadest. Viimastest on säilinud savipotid, vaasid, terrakotad ja skulptuurid, mida tänapäeval eksponeeritakse Naxose arheoloogiamuuseumis.
Järgnevate sajandite jooksul kaotas Naxos oma tähtsust üha enam, täites keskajal vaid Taormina sadama rolli. Näiteks kirik, Maria Raccomndata kirik rajati asulasse alles 18. sajandil. 1847 eraldati Giardini Naxos Taormina kommuunist, ent kuni 1970. aastateni oli Giardini tähtsusetu kaluriküla.
Keskajal rüüstasid sageli Vahemere-äärseid rannakülasid piraadid. Aastal 1544, pärast türgi päritolu mereröövli Hayreddin Barbarossa rüüsteretki, ehitati Giardinisse selleks, et ümbruskonda mereröövlite eest kaitsta ja hoiatada, vastavalt Schiso loss ja Vignazza torn. Loss ehitati varasema, 13. sajandist pärineva Schiso kindluse asemele. Torn on ristkülikukujulise põhiplaaniga vahitorn, mis valvas Schiso sadamast lõuna poole jäävat rannikut. Kui merevaht märkas piraadilaevu, sai ta hoiatada külaelanikke ja teisi vahitorne suitsusignaali abil. Vignazza torn on säilinud, kuid see ei ole turistidele avatud.
Giardini-Naxos tänapäeval
Veel 1970. aasta paiku oli Giardini-Naxos rahulik kaluriküla. Tänapäeval on see populaarne turismisihtkoht, millel on ilusad rannad ning panoraamne vaade lahele ja ümbritsevatele mägedele. Sadam on väike, ent tiheda liiklusega. Turistide seas on nii itaallasi kui välismaalasi ja paljudel neist on Giardini-Naxosel suvila. Piki kallast kulgev Via Tysandros on ääristatud hotellide, võõrastemajade, kõrtside, restoranide ja pitsasöögikohtadega.
Avalikud rannad ja supluskohad on juulis ja augustis üsna rahvastatud, eriti 15. augusti kandis. Sel päeval toimub Ferragosto pidustus, mida inimesed tähistavad ööbimisega mererannal telkides, ujumisega keskööl ja ilutulestikuga. Vald on palganud vetelpäästjad, kes ühtlaste vahedega rannal asuvad.
Loodus
Giardini-Naxost loetakse koos Golfo di Castellamarega Sitsiilia kauneimateks piirkondadeks.
Giardini-Naxosest mõnekümne kilomeetri kaugusel asub tegevvulkaan Etna, mis aastatuhandete jooksul on suure hulga välja pursatud laava ja vulkaanilise tuha abil maa viljakaks muutnud.
Rannikul asub maaliline väike saar Isola Bella (tõlkes 'ilus saar'). Sitsiiliaga ühendab seda tombolo.
Jaan Org
Jaan Org VR I/3 (23. märts 1895 Viljandi – 3. september 1943 Norillag, Krasnojarski krai) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Sündis põllutöölise pojana. Aastatel 1912–1916 õppis Tartu Õpetajate Seminaris.
Teenistus ja ühiskondlik tegevus
Tsaariarmees teenis aastatel 1916–1917, lõpetades 1916. aastal Moskva Aleksei sõjakooli lipnikuna.
Teenis Eesti sõjaväes aastatel 1918–1940. Võitles Vabadussõjas, mille eest Orgu tunnustati I liigi 3. järgu Vabadusristiga. Eesti sõjaväes oli viimati kolonelleitnant Sõjavägede Staabi juhtide reservis.
Valiti 1932. aastal taarausu usuühingu Hiis esimeheks.
Punaarmees teenis 232. laskurpolgus varustusülema ja komandöri asetäitjana Elvas alampolkovniku auastmes.
Ikla
Ikla on küla Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas. Iklat läbib Via Baltica maantee, seal asus Ikla tollipunkt.
Kuni 1977. aastani oli praeguse Ikla küla Pärnu–Riia maanteest ida poole jääv osa Metsa küla ja kaugem idaosa Piiri küla.
Enne 1624. aastat oli seal Heinrich Yxkuli mõis ja küla on nimetatud Uexküllide järgi. Aastal 1925 avati Ikla külas Riisselja–Orajõe–Ikla raudteel Ikla raudteejaam.
Sealne puurauk on küla järgi nimetatud Ikla kihistiku stratotüüp. Ka on puurauk stratotüübiks Saarde kihistule, selle Lemme kihistikule ja Heinaste kihistikule.
Maaližanr
Maaližanr on maalikunsti žanr, mida iseloomustab teatav aimestik.
Hulktahukas
Hulktahukas ehk polüeeder ehk tahukas on tasandiliste hulknurkadega piiratud kolmemõõtmeline geomeetriline keha. Hulktahukat piiravid hulknurki nimetatakse selle tahkudeks.
Hulktahukat nimetatakse kumeraks, kui kogu hulktahukas jääb iga oma tahu tasapinnast ühele poole. Ülejäänuid hulktahukaid nimetatakse mittekumerateks.
Korrapärased hulktahukad
Korrapärane hulktahukas ehk regulaarne hulktahukas on kumer hulktahukas, mille kõik tahud on võrdsed korrapärased hulknurgad ja igast tipust lähtub võrdne arv servi. Korrapäraseid hulktahukaid nimetatakse vanakreeka filosoofi Platoni nime järgi ka platoonilisteks kehadeks. Platonilt pärinevad ka nende kehade nimetused.
Korrapäraseid hulktahukaid on viis:
Snuuker
Snuuker (inglise keeles snooker) on piljardisarnane ja sellest välja arenenud mäng, mida mängivad kaks mängijat või võistkonda, püüdes mängukepi ehk kii abil valget kiipalli ehk löögipalli värviliste (siht)pallide pihta lüües saata neid laua nurkades ja pikema serva keskel paiknevatesse aukudesse, mille all on võrktaskud.
Hulktahukas
Korrapärased hulktahukad
Nende kehade nimetused tulenevad kreekakeelsetest sõnadest: tettares (4), hex (6), oktō (8), dodeka (12), eikosi (20), hedra ('tahk').
Snuuker
Pallide läbimõõt on 52,5 mm. Iga värvilise palli aukulöömine annab teatud arvu punkte. Üksiku mängu ehk freimi võidab mängija, kes mängu lõpuks (kui lauale pole jäänud ühtki palli) saab rohkem punkte. Matš koosneb mitmest mängust. Maailmameistrivõistluste finaalmatš näiteks koosneb 18–35 freimist. 18 freimi kestab see siis, kui üks mängija võidab kõik, aga 35 siis, kui seis jääb 18:17.
Ajalugu
thumb|right|Mängija lööki sooritamas Snuuker kujunes välja arvatavasti 19. sajandi teisel poolel Indias Briti ohvitseride seas. Mängu nimetus (inglise k snooker) tähendas slängis kogemusteta noorsõdurit (vrd kollanokk, salaaga). Esimesed maailmameistrivõistlused peeti 1927. Snuuker kogus populaarsust inglise keelt kõnelevates maades koos värvitelevisiooni võidukäiguga; viimasel ajal kasvab snuukri populaarsus Hiinas ja Kagu-Aasias.
Reeglid
thumb|Pallide algne asetus mängulaual Snuukrit mängitakse 3,6 × 1,8 m (12 jalga) või väiksemal, kaleviga kaetud mängulaual. Tavaliselt mängus osaleb kaks mängijat või võistkonda, eesmärgiga teenida kuulide auku saamisega vastasest rohkem punkte.
Mängu alguses asetatakse lauale 15 punast palli, üks must, üks roosa, üks sinine, üks roheline, üks pruun ja üks kollane. Kõik mängijad kasutavad sama valget löögipalli. Sellega lüüakse vaheldumisi punast ja värvilist palli. Mängu alustamisõigus saadakse loosi teel. Punkte saab õigetest sisselöökidest ja vastase vigadest. Punase palli aukulöömise eest saab ühe punkti, värvilistest annab must 7, roosa 6, sinine 5, pruun 4, roheline 3 ja kollane 2 punkti. Punased ja värvilised pallid lüüakse aukudesse vaheldumisi, kuni punased pallid otsa saavad. Pärast seda lüüakse palle punktiväärtuse järgi alustades kollasest ja lõpetades mustaga. Löögipall peab esimesena puudutama sihitavat palli ning löögipall ega muu kui sihitav pall ei või veereda auku. Põrkega võib lüüa vaid punasega punast palli ja lüües punast on sihitavad kõik punased pallid. Iga löögivooru esimene sihitav pall on punane. Kui punane pall läheb auku, on järgmine sihitav pall värviline. Värvilise palli aukulöömise järel tõstetakse pall tagasi oma kohale mängulaual. Kui mängijal ei õnnestu palli auku lüüa, läheb löömise järjekord järgmisele mängijale, kes jätkab sellest kohast, kuhu jäi löögipall. Löök loetakse sooritatuks, kui mängija lööb palli kii löögiotsaga. Löögipall on snuukris, kui sirge löögiga piki joont sihitava palli tabamine ükskõik millisesse kohta on takistatud mittesihitava(te) palli(de)ga. Mängija peab parimal võimalikul viisil üritama tabada sihitavat palli. Kui see ei õnnestu, on tegemist veaga ja pallid asetatakse tagasi samadele kohtadele, kus nad olid enne valelööki. Kui värvilise palli oma koht on kinni, siis pannakse see kõige suurema punktiväärtusega vabale kohale. Kui seis on ebaselge, peab lööja teatama sihitava palli värvi, mida ta kavatseb lüüa.
Rahvusvaheline alaliit on Ülemaailmne Elukutselise Piljardi ja Snuukri Assotsiatsioon (WPBSA). Läbi aegade tuntumad mängijad on (olnud) Joe Davis, Ray Reardon, Steve Davis, Stephen Hendry, Mark J. Williams, Ronnie O'Sullivan ja John Higgins.
Snuuker Eestis
Eesti Piljardiliit korraldab igaastaseid Snuukri Eesti Meistrivõistlusi. Valitsev Eesti meister on Alexander Leitmäe Mitmekordne Eesti meister ja kahekordne Euroopa meister Andres Petrov on esimene Baltikumi snuukri mängija, kes aastast 2022 osaleb profiliigas, mis ühendab 130 maailma parimat mängijat.
Timothy Kopra
Timothy Lennart Kopra (sündinud 9. aprillil 1963) on Ameerika Ühendriikide insener ja endine NASA astronaut. Kopra teenis USA maaväes, kust lahkus 2010. aastal koloneli auastmes. Ta oli 46. ekspeditsiooni ajal Rahvusvahelise kosmosejaama meeskonnaliige ning 47. ekspeditsiooni ajal oli ta 2. märtsist 18. juunini 2016 jaama komandör.
Kopra on sündinud Texase osariigis Austinis. Ta on abielus ja tal on kaks last.
Timothy Kopra on isa kaudu Soome juurtega. Isapoolne vanaema oli pärit Helsingist ja vanaisa Karjalast ning nad emigreerusid USAsse 1914. aastal. Timothy Kopra isa oskas soome keelt, kuid Timothy seda ei oska.
Kopra lahkus NASAst 2018. aastal.
Kameeleon (seriaal)
"Kameeleon" (originaalpealkiri "The Pretender") on aastatel 1996–2000 toodetud USA draamasari üliintelligentsest "kameeleonist" Jarodist, kellel on võime probleemideta igasse rolli kehastuda.
Sarja tootmise lõppedes toodeti veel kaks telefilmi, et vastata lahendamata jäänud küsimustele. Plaanitud kolmas film, mis kõik otsad lõplikult kokku seoks, pole veel siiski tehtud.
Süžee
Jarod (Michael T. Weiss) oli lapsgeenius, kes lapsena oma vanemate käest rööviti ja kes kasvas üles salajases organisatsioonis nimega "Keskus" ("The Centre").
Jarod oli Keskuse katsejänes, ta oli sunnitud osalema erinevates simulatsioonides, kus pidi kehastuma erinevatesse rollidesse, lahendamaks neis olnud probleemsituatsioone. Jarod, teada saanud, et tema lahendusi müüdi kuritegelikele organisatsioonidele ning et nende tõttu on surnud tuhandeid inimesi, põgenes Keskusest. Sellest ajast peale kasutab Jarod oma geniaalsust teiste inimeste abistamiseks – olles ühel päeval arst, teisel politseinik, piloot, insener, tuletõruja või mõne muu elukutse esindaja. Samal ajal otsides infot selle kohta, kes ta on, kes on ta vanemad ja kas nad tõesti surid lennuõnnetuses, nagu talle Keskuses väideti.
Pärast Jarodi põgenemist Keskusest määrati teda sinna tagasi tooma ms Parker, Jarodi kunagine lapsepõlvesõber Keskusest (Andrea Parker). Koos arvutigeeniusest Brootsiga (Jon Gries) ning Jarodit kasvatanud ja juhendanud psühhiaatri dr. Sidney Greeniga (Patrick Bauchau) üritavad nad Jarodit kätte saada ja Keskusse tagasi toimetada, elusalt või surnult.
Igas episoodis on peatähelepanu all Jarod ja tema järgmine ümberkehastumine. Tagaplaanil rulluvad Jarodi kaasabil lahti Keskuse koletud teod, organisatsioonisisesed intriigid ja võimuvõitlused, mis mõnikord otsustavad ka selles osalejate elu ja surma üle.
Telefilmid
Sarja tootmise lõppedes 2000. aastal jäid fännide pahameeleks paljud seriaali keskmes olnud küsimused vastuseta. Fännikampaaniate mõjul otsustas telekanal Turner Network Television (TNT) 2001. aastal toota kaks telefilmi – "The Pretender 2001" ja "The Pretender: Island of the Haunted". Plaanis oli veel ka kolmas film, aga 2009. aasta seisuga pole seda siiani, peamiselt rahalistel takistustel, tehtud.
Hypatia
Hypatia elu kohta on vähe teada. Ta sündis matemaatiku Theoni peres. Theon oli Aleksandria kooli õpetaja, kes oletatavasti õpetas ka oma tütart. Ei välistata ka, et Hypatiat õpetas hoopis Plutarchos Noorem. Hiljem oli Hypatia Aleksandria kooli Museioni juhataja.
Filosoofilistelt vaadetelt oli ta uusplatoonik. Ta oli eriti mõjutatud Plotinose ja Iamblichose töödest.
Hypatia koostas taevakehade kaardi ja leiutas hüdromeetri, mida kasutati vedelike suhtelise tiheduse kindlaksmääramiseks. Ta kirjutas ja toimetas kommentaare Diophantose, Apolloniose Pergest, Ptolemaiose ja Eukleidese teostele.
Interlingue
Wahl avaldas selle keele reeglid aastal 1922.
Hypatia
Hypatia mõrvasid ristiusu fanaatikud. Saksa kirjanikud Soldan ja Heppe on väitnud, et Hypatia oli kristlaste nõiajahi esimene ohver.
Pärast tema surma hääbus Aleksandria matemaatikakoolkond.
Interlingue
Oktsidentaal nimetati 1949 ümber interlingue'ks. Praegusajal kutsutakse seda aga enamasti jälle tihti oktsidentaaliks (tõenäoselt selleks, et mitte segi ajada teise tehiskeele interlinguaga).
Hypatia
Hypatia tööd on meie jõudnud Küreene piiskopi Synesiose säilinud kirjadest. Paljud temale omistatavatest töödest on tõenäoliselt isaga kahasse kirjutatud. Synesios nimetas teda astrolaabi leiutajaks, aga astrolaab leiutati vähemalt sajand varem ja juba Theon oli saanud kuulsaks oma teostega astrolaabi kohta.
Temast räägib Alejandro Amenábari 2009. aasta film "Agora", kus teda kehastab Rachel Weisz. Filmis kaitses Hypatia heliotsentrilist maailmasüsteemi, mille oli leiutanud Aristarchos Samoselt.
Tema järgi on nimetatud asteroid 238 Hypatia. Samuti on tema järgi nimetatud Kuu kraater, nagu ka tema isa järgi.
Kabli
Kabli on küla Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas. Asub Liivi lahe kaldal Kabli oja suudmes.
Kablis on kool, postkontor ja linnuvaatlusjaam. Samuti asuvad seal Kabli seltsimaja ja raamatukogu.
Küla territooriumil asub Lepanina neem.
Külas asub Reederi talu, mille mitu hoonet on arvele võetud kultuurimälestistena.
Küla läbib Rannametsa–Ikla tee.
Kofrokartia
Kofrokartia on turismi reklaamkleepsude kogumine.
Fromoloogia
Fromoloogia on juustupakietikettide kogumine.
2007. aasta Euroopa Parlamendi valimised Rumeenias
Rumeenia valis oma esindajaid Euroopa Parlamenti 25. novembril.
Kunstivool
Kunstivool on ühine nimetaja kunstiteostele, mille loomisel on kunstnikud lähtunud kas sarnastest kunstilistest ideaalidest, kunstistiilist või tehnikast või mis on loodud samal ajalooperioodil.
Kunstivoolu määratlemisel ei ole kindlaid reegleid. Mõne kunstivooluga seotud kunstnikud võivad järgida rangeid põhimõtteid, kuid teise kunstivoolu kuuluvatel kunstnikel võib olla vähe ühist.
Kunstivoolu määratlemine on tihti toimunud ajaloolise konventsioonina kriitikute või kunstiajaloolaste poolt, et paremini mõista teatud kunstniku loomingut teatud kontekstis. Tihti on see kriitika olnud negatiivne ning ei kajasta kunstniku enda soovi.
Mõtlemine kunstivooludes on 19. sajandi lõpus alanud areng, kui üheaegselt viljeldud kunstistiilide hulk võrreldes muude ajalooperioodidega oluliselt kasvas.
Kunstivoolu nimetus võib vahel olla identne kunstistiili nimetusega.
Sarnaste huvide kunstnike või sarnase stiiliga kunstiteoste rühmitamine kunstivooluks on peamiselt Lääne kunsti tunnusjoon.
Kunstivoolude ajalugu
Esimesed kunstivoolud tekkisid 19. sajandi lõpus ja eriti 20. sajandi alguses seoses modernistliku hoiaku esilekerkimisega mitmetes ühiskonna ja kultuuri sfäärides.
Kunstivoolud:
Põhjaterritooriumi vapp
thumb|Põhjaterritooriumi vapp
Vapil on Põhjaterritooriumile omaste liikidena kujutatud puuvillapõõsas Gossypium sturtianum, punakänguru (Megaleia rufa) ja kiilsaba-kotkas (Aquila andax).
Pius XII moodustatud piiskopkonnad
Paavst Pius XII moodustatud piiskopkonnad Aafrikas, Aasias, Euroopas, Lõuna-Ameerikas, Põhja-Ameerikas ja Okeaanias.
Piiskopkonnad Aasias
Anguo, Anlongi, Beihai, Baodingi, Bengbu, Chengdu, Changde, Changzhi, Chongli-Xiwanzi, Datongi, Enshi, Fengxiangi, Fenyangi, Ganzhou, Haimeni, Hanzhongi, Hanyangi, Hengyangi, Heze, Ji’ani, Jiangmeni, Jilini, Jiningi, Jinzhou, Jixiani, Kangdingi, Laohekou, Leshani, Linhai, Linyi, Lulongi, Luoyangi, Meixiani, Nanchengi, Nanchongi, Nanyangi, Ningbo, Qichuni, Qingdao, Sanyuani, Shanghai, Shangqiu, Shantou, Shaoguani, Shuoxiani, Sipingi, Tianjini, Tianshui, Zhengzhou, Zhengdingi, Zhoucuni, Zhumadiani, Zhaoxiani, Xiapu, Fushuni, Wangxiani, Wuhu, Wuzhou, Wuchangi, Xiameni, Xiangangi, Xichangi, Xingtai, Xinxiani, Xinyangi, Xuanhua, Xuzhou, Yanggu, Yibini, Yichangi, Yuci, Yanji, Yantai, Yan’ani, Yanzhou, Yuanlingi, Yuijangi, Wixiani ja Yinchuani piiskopkonnad
Venno Laul
Venno Laul (11. september 1938 Kuressaares – 14. oktoober 2018) oli eesti koorijuht ja muusikapedagoog.
Lõpetas koorijuhtimise erialal 1956 Tartu Muusikakooli ja 1961 Tallinna Riikliku Konservatooriumi. Aastatel 1968–1971 stažeeris Leningradi konservatooriumi assistentuuris.
Ta töötas 1960–1966 muusikaõpetajana Tallinna 22. Keskkoolis, kus algatas 1965. aastal keskkoolis muusika süvaklassi, ja 1966–1972 koormeistrina Estonias.
1972. aastast oli ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimisõppejõud (alates 1987 professor, 1974–1981 dekaan, 1981–1982 prorektor ja 1982–1992 rektor).
1969. aastast oli ta Riikliku Akadeemilise Meeskoori (RAM) stuudio juhataja ja dirigent, asutas 1971. aastal samas poistekoori, oli selle kunstiline juht ja peadirigent (kuni 1990).
Ta oli ka 1977., 1982. ja 1987. aasta koolinoorte laulupeo ning XIX, XX, XXI, XXII ja XXIII üldlaulupeo üldjuhte.
Aastatel 1986–1996 oli ta Eesti Kooriühingu esimees.
1985–1990 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige. Ta oli ka Eesti Kongressi liige.
Alates 2005. aastast töötas Venno Laul Estonia Klaverivabriku juhatajana.
Venno Laul on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Isiklikku
Venno Laulu lesk Reet Laul on pianist. Nende tütar Meeli Hirvonen on arst ja pianistist poeg Indrek Laul on ettevõtja.
Toon (keeleteadus)
Toon on sama häälikukoosseisuga silpide kontrastil rajanev tunnus, mis toonikeeltes (näiteks hiina, vietnami, hausa) eristab sõnavorme.
Toon eristab üksikjuhtudel sõnade tähendust ka läti ja leedu keeles.
Sokotra
thumb thumb Sokotra (araabia keeles سقطراء Suquţrā’) on saar India ookeanis.
Pindala 3600 km². Saar on mägine, kõrgus kuni 1503 meetrit. Kuulub Jeemenile ning moodustab koos lähedalasuvate väikesaartega Sokotra saarte kubernerkonna.
Saare elanike arv on umbes 50 000. Suurim linn on Ḩādībū.
Sokotral räägitakse sokotra keelt.
Jakub Janda
pisi|Jakub Janda Jakub Janda (sündinud 27. aprillil 1978 Frenstatis) on Tšehhi suusahüppaja.
Maailma karika võistlustel
Jakub Janda on osalenud (<small style="color:purple;">seisuga 20. jaanuar 2015 ) 317 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 20 korral, neist 6 etappi on ta võitnud.
Nelja hüppemäe turnee
2005/2006 võitja (koos Janne Ahoneniga)
Välislingid
Pilte Jakub Jandast
Mööbel
pisi|Mööbel Worcesteri kunstimuuseumis näitusel Mööbel on istumiseks, toetamiseks, lamamiseks, töötamiseks või asjade paigutamiseks mõeldud esemed.
Vanasti valmistati mööbel peamiselt puidust, ka pehmendus- ja katteelementidena kasutati looduslikke materjale. Tänapäeva mööbliesemeid võib valmistada praktiliselt kõigist vähegi sobivatest materjalidest (sealhulgas metallist, kivist, klaasist ja paljudest sünteetilistest materjalidest) ning need võivad olla väga erineva funktsiooni ja välimusega, sageli ka pigem dekoratiivsed kui funktsionaalsed.
Ajalugu
Renessanssmööblile on iselooomulik pindade liigendus. Näeme puumööblil antiikarhitektuurist tuntud sambaid, pilastreid, sokleid ja talasid. Friisid ja täitepinnad kaunistatakse mütoloogiliste või piiblilooliste reljeefidega. Tüüpilised esemed on kirstud ja kapid (credenzone, dressoir), sambataoliste jalgadega lõvipeadega kaunistatud või kääritaolised nn Savonarola toolid, pingid (sh cassapanca sohva eelkäija) ning lauad. Materjalina eelistati Põhja-Euroopas tamme ja Lõuna-Euroopas pähklipuud. Kaunistustes lopsakas puunikerdus, harvem ka intarsia mitmetoonilisest puust, vahest ka luust ja metallist.
Louis XVI stiil on 18. sajandi kolmandal veerandil alguse saanud tagasipöördumine sirge joone ja lamedate pindade juurde. Ornamentikas esinevad jälle kannelüüritud sambad kapiteelidega, karniisid ja karüatiidid. Selle stiili parimad esindajad on Riesener, George Jacob ja D. Röntgen. Tüüpilised esemed on kirjutuslaud (büroo), kirjutuskapp (sekretär), kummutid ja vitriinkapid aga ka voodid ja tualettlauad. Ohtralt on mugavalt ja pehmet istemööblit. Materjaliks tarvitati ohtralt mahagoni pronksist aplikatsioonidega ja portselanist medaljonidega.Tehnikas domineerib poleeritud vineer, harvemini lakk ja intarsia. Toolide, sohvade, laudade ja voodite puuosad eelistati värvida valgeks mõningate üksikute osade kuldamisega.
18. sajandi inglise mööblikunst erines Mandri-Euroopa omast. Peamiselt säilitab inglise mööbe lihtsa vormi ja kaine otstarbekohasuse. Tüüpilised esemed on toolid ja sohvad (settee), raamatu-, kirjutus-, vitriin- ja kellakapid. Üksteisele järgnevad peamiselt toolide põhjal eristatavad stiilid: kuninganna Anne'i stiil - looklevad jalad ja seljatugi vaasikujulise lauaga keskel, Chippendale'i stiil - looklevad või ka sirged jalad, peenenevatest liistudest ülespoole laienev seljatugi, Hepplewhite'i stiil - sirged, vähe profileeritud jalad, seljatoe kerge ja peen raamistik fantaasiarikastes vormides, Sheratoni stiil - sirged jalad ja mitmekesistes kombinatsioonides pulkadest koosnev seljatugi. Materjalidest eelistati tamme, pähklipuud ja mahagoni. pisi|Kanapee Hepplewhite'i stiilis Louis XVI stiilile järgneb Mandri-Euroopas klassitsism ehk ampiirstiil. Eelistatud on kõik antiigiga seotu. Siledaks poleeritud pindade kaunistamiseks kasutati pronkskaunistusi Egiptuse, Pompei ja Herculaneumi motiividel ehk siis sfinkse, karüatiiide, vaase, urne, palmette, akantuselehti, girlande, trofeesid ja tõrvikuid. Materjalina eelistati mahagoni. Saksamaal ja saksa kultuuriruumis areneb ampiiriga kõrvu oma stiil - biidermeier (1820-1850). Mugava, praktilise ja soliidse biidermeiermööbli valmistamiseks kasutati mahagoni ning pronkskaunistused asendati puunikerdustega või loobuti neist sootuks.
Lõuna-Dobrudža
pisi|[[Bulgaaria (roheline) ja Rumeenia (tumesinine) tänapäevastes piirides. Ajalooline Dobrudža on kollakates toonides. Lõunapoolne helekollane osa on tänapäeval Bulgaariale kuuluv Lõuna-Dobrudža, põhjapoolne helekollane osa on tänapäeval Ukrainale kuuluv Dobrudža osa. Tumekollane on Rumeeniale kuuluv Dobrudža osa]] Lõuna-Dobrudža on (bulgaaria Южна Добруджа, Južna Dobrudža; rumeenia Dobrogea de Sud, aga ka Dobrogea Nouă ('Uus-Dobrudža'), Cadrilater ('nelinurk')) on ajalooline piirkond tänapäeva Bulgaarias, ajaloolise Dobrudža osa. Selle pindala oli 7565 km2.
Ala kuulus kuni 1913. aastani Bulgaariale. Pärast Bulgaaria kaotust Teises Balkani sõjas anti Lõuna-Dobrudža Bukaresti rahulepinguga 1913. aastal Rumeeniale. Nii Esimese maailmasõja eel kui ka järel toimus Lõuna-Dobrudžasse suur rumeenlaste kolonisatsioon.
Teise maailmasõja aegsete Balkani riikide piiride ümberkorraldamisega anti see ala 7. septembril 1940 Craiova lepinguga Bulgaariale tagasi. Lepinguga käivitus ka suur rahvastevahetus – Rumeeniast lahkus Bulgaariasse umbes 77 000 bulgaarlast, samal ajal kui Bulgaariast lahkus Rumeeniasse umbes 110 000 rumeenlast, sealhulgas Lõuna-Dobrudžast umbes 80 000 inimest.
Ehkki Pariisi konverentsi otsustega üldiselt tühistati Balkani riikide aastatel 1940–1944 toimunud piiride ümberkorraldus, jäeti ala ametlikult 1947. aastal Bulgaariale.
Ibrahim Bilali
Ibrahim Bilali (sündinud 21. juulil 1965) on Keenia endine poksija.
Ta osales helveskaalus (kuni 48 kg) 3. maailmameistrivõistlustel (München, 1982), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Yeong-Mo Heole (Lõuna-Korea) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Tallinna Tehnikum
Aastatel 1932–1936 tegutsesid mõlemad tehnikumid Vene-Balti laevaehitustehase peahoones Koplis (Kopli 101). Sel ajal oli mõlema Tallinna Tehnikumi ühine direktor Enn Nurmiste.
Nepste
Aastal 1923 avati praeguse Nepste küla territooriumil Riisselja–Orajõe–Ikla raudteel Laiksaare raudteejaam.
Kompositsioonimeetod
Kompositsioonimeetod ehk kompositsioonitehnika on muusikas õpetus, kunst ja oskus muusikaliste objektide muutmiseks, organiseerimiseks ja seostamiseks. Helilooja ehk komponist loob heliteose ehk kompositsiooni ühe või mitme kompositsioonimeetodi abil.
Nii nagu muutub muusika, muutuvad ka kompositsioonimeetodid. Kui näiteks 19. sajandi helilooja tegeles selliste mõistetega nagu duur-moll-süsteem, tonaalsus või muusika taktilis-meetriline jaotus, siis 20. sajandi heliloojad on tegelnud näiteks elektrooniliste tämbrite, müra, muusika seriaalse organiseerimise, muusikaliste parameetrite või minevikumuusika dekonstrueerimisega.
Muusika kompositsioonimeetodi ülesandeks on üldiselt tagada muusika käsitöönduslik kvaliteet, detailide ja terviku sobivus, aga ka muusika "tõesus", läbipaistvus, defineeritavus ühiskonna jaoks. Kompositsioonimeetodi sellist rolli on ka kritiseeritud. Näiteks Arnold Schönberg on pidanud uudsest kompositsioonimeetodist tähtsamaks uudset kõla: "Ein neuer Klang ist ein unwillkürlich gefundenes Symbol, das den neuen Menschen ankündigt [---]" (Uudne kõla on tahtmatult avastatud sümbol, mis kuulutab ette uut inimest [---])
Gretagrund
Gretagrund (sks Greta-Grund) on madal Liivi lahes Ruhnust kagus.
Märjamaa vald (2002)
Märjamaa vald oli vald Rapla maakonnas. Vallas asus 82 küla ja Märjamaa alev.
20. oktoobril 2002 liitusid Märjamaa alev, Märjamaa vald ja Loodna vald, ühinenud valla nimeks sai Märjamaa vald. 2017. aasta haldusreformi käigus ühines Märjamaa vald Vigala vallaga, uue valla nimeks sai Märjamaa vald. Enne 2017. aasta haldusreformi oli Märjamaa vald pindalalt Eesti suurim vald.
Vald andis välja oma teenetemärki: Maarjaristi, millel oli I ja II klass (kuldrist ja hõberist). Maarjaristi kujundas Piret Smagar. Ettevõtteid tunnustatakse teeneteplaadiga, inimesi ka aukodaniku nimetusega. Märjamaa valla aukodanikuks on valitud näiteks lastekirjanik Harri Jõgisalu, pastor Priit Rannut ja kirjanik Arvo Valton, perearst Marika Hiiemaa. Aukodanikele antakse Maarjaristi I klass.
Märjamaa vallavanem oli Merlin Suurna
Külad
Alaküla, Altküla, Aravere, Aruküla, Haimre, Hiietse, Inda, Jaaniveski, Jõeääre, Kaguvere, Kangru, Kasti, Keskküla, Kiilaspere, Kilgi, Kirna, Kohatu, Kohtru, Koluta, Konuvere, Kunsu, Kõrtsuotsa, Käbiküla, Käriselja, Laukna, Leevre, Lestima, Lokuta, Loodna, Luiste, Lümandu, Maidla, Metsaääre, Metsküla, Moka, Mõisamaa, Mõraste, Mäliste, Männiku, Naistevalla, Napanurga, Nurme, Nurtu-Nõlva, Nõmmeotsa, Nääri, Ohukotsu, Ojaäärse, Orgita, Paaduotsa, Paeküla, Paisumaa, Pajaka, Purga, Põlli, Päädeva, Rangu, Rassiotsa, Ringuta, Risu-Suurküla, Russalu, Sipa, Sooniste, Soosalu, Sulu, Suurküla, Sõmeru, Sõtke, Teenuse, Tolli, Urevere, Vaimõisa, Valgu, Vanamõisa, Vana-Nurtu, Varbola, Velise, Velisemõisa, Velise-Nõlva, Veski, Vilta, Võeva, Ülejõe.
Korrapärane tetraeeder
120px|right
Korrapärane tetraeeder ehk korrapärane nelitahukas ehk regulaarne nelitahukas on korrapärane hulktahukas, millel on neli võrdkülgse kolmnurga kujulist tahku ja mille igast tipust lähtub kolm serva. Korrapärane tetraeeder on üks korrapärastest püramiididest. Süsiniku aatomid moodustavad teemandi kristallvõres korrapärase tetraeedri kujundeid.
Kui kuubi vastaskülgede ristiasuvad diagonaalid kuubi nurkadest omavahel ühendada, võib kuubi sees näha tetraeedrit. Sellise tetraeedri ruumala on kolmandik kuubi ruumalast. Nii saab tetraeedri ruumala arvutada, leides esmalt kuubi ruumala, milles tetraeeder asub, ning jagada see kolmega.
thumb|left|Tetraeedri animatsioon
Knut Holmgersson
thumb|Münt kuningas Knuti pildiga Knut Holmgersson ehk Knut II ehk Knut Långe (eesti keeles Knut Pikk; suri 1234) oli Rootsi kuningas alates 1229 kuni surmani.
Tema isa oli Holmger Filipsson ja isaisa oli Filip Eriksson, Erik Püha noorem poeg. Knut Holmgersson kuulus aastatel 1222–1229 valitsusnõukogusse, mis langetas otsuseid alaealise kuninga Erik Erikssoni eest. Erik tõugati troonilt pärast mässuliste võitu Olustra lahingus 1229. aastal, misjärel haaras kuningatrooni Knut. Aastal 1230 lasi ta enda nimel vermida münte Östra Arosi linnas. Ta lasi rajada Sko kloostri Upplandis, kuhu ta on ka maetud. Ta suri aastal 1234.
Perekond
Knut Holmgersson oli abielus Helena (Helene) Pedersdotter Strangega, kes oli Taani rüütli Peter Strangessoni tütar.
Neil olid lapsed
Mõlemad hukati Birger Jarli vastu suunatud folkungide ülestõusust osavõtmise pärast.
Krundiküla
Krundiküla on küla Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas. Asub Liivi lahe kaldal; vana ja uue Pärnu–Ikla tee ning Häädemeeste oja ja Kadaka oja vahel.
Kui 1938. aastal liideti Krundiküla Penu külaga, siis sai küla nimeks Kalju küla. Krundiküla nimi ennistati 1977. aastal.
Küla rajamise otsus tehti 1864. aastal, kui Riia õigeusu piiskop Filaret tutvus Häädemeestel õigeusulise maarahva olukorraga ja soovis, et Liivimaa kehvikud saaksid maad (eesmärk oli, et rahvas astuks rohkem õigeusku). Preester Kallinik Prants saatis palvekirja tsaar Aleksander II-le, vajalik maa eraldati Häädemeeste kroonumõisast. Kroonukülla planeeriti 53 talukohta, igaühe suuruseks 15 Riia vakamaad; lepiti kokku, et kes võtab vastu õigeusu, saab endale talukoha. Maasaamise tingimuseks seati, et peres oleks vähemalt üks meessoost isik. Talude rajamiseks mõõdetud maatükkide ehk kruntide järgi saigi küla nimeks Krundiküla.
Mjøsa
Mjøsa on järv Norra lõunaosas Innlandeti ja Vikeni maakonna piiril, Oslost umbes 100 km põhjas, Norra suurim järv. Ta asetseb Innlandeti maakonna Gjøviki, Hamari valla, Lillehammeri valla, Østre Toteni, Ringsakeri ja Stange valla ning Vikeni maakonna Eidsvolli valla territooriumil.
Ta ulatub Minnesundi raudteesillast (Eidsvolli vald) kuni Gudbrandsdalslågeni jõe suudmeni põhjas (Lillehammeri vald).
Nimi
Praegune nimi tuleb arvatavasti vanapõhjakeelsest nimest Miǫrs (Mjörs), mille algne kuju võis olla *merso. See võib olla tuletatud tüvest *mer- ('särama').
Loodus
Järve pikkus Vorma algusest lõunas Gudbrandsdalslågeni suudmeni põhjas on 117 km või 107 km, linnulennult on pikkus 89,7 km. Laius kõige laiemas kohas Hamari ja Totenvika vahel on 15 km. Lõunaosas on laius 2–3 km ning põhjaosas Gjøviki ja Lillehammeri vahel enam-vähem ühtlaselt umbes 2 km<.
Saiakopli mõis
Saiakopli mõis (saksa keeles Neuhof) oli rüütlimõis Ambla kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval jäävad kunagise mõisa maad Tapa valda Lääne-Viru maakonnas.
Mjøsa
Loodus
pisi|vasakul|Vaade Gjøvikile üle järve
Saiakopli mõis
Ajalugu ja mõisaomanikud
Saiakopli mõis eraldati 1787. aastal Nõmmküla mõisast. Mõis kuulus Jacob Johann von Helwigile, 1816. aastal ostis mõisa Peter von Reimers. 1827. aastal läks mõis Julie von Rautenschildti valdusse. 1837. aastal müüs ta mõisa edasi doktor Gustav-Hieronymus Ehrenbuschile. 1884. aastal omandas mõisa Jakob Kurberg.
Mjøsa
Loodus
Järve ümbermõõt on 273 km.
pisi|Järve kaart pisi|Vaade Hamarist pisi|Vaade Helgøyale Hamarist pisi|Järve kallas Hamaris pisi|[[Mjøsbrua]] pisi|Vaade Hamari sillast lääne poole pisi|Paadisadam Hamaris
Saiakopli mõis
Mõisakompleks
Tõenäoliselt 19. sajandi keskel rajatud Saiakopli mõisa härrastemaja oli hilisklassitsistlikus stiilis kivihoone. Ehitis oli peamiselt ühekorruseline, välja arvatud keskosa, mis oli kahekorruseline ning mida kaunistasid kaaraknad ja segmentkaarne frontoon.
Mjøsa
Loodus
Ühtlasi on see järv üks Norra ja Euroopa sügavamaid (sügavamad on Hornindalsvatnet (514 m), Salvatnet (464 m) ja Tinnsjø (460 m)). Keskmine sügavus on 155 m, maksimaalne sügavus on 449 m või 453 m või 468 m (330 m alla merepinna, seega Põhjamerest hulga sügavam). Suurim ametlikult mõõdetud sügavus on Totenis asuva Skreifjella juures mõõdetud 468 m. Mitteametlikult on kajaloodiga saadud sügavuseks kuni 575 m (mõõdetud Stange valla juures).
Saiakopli mõis
Mõisakompleks
1960. aastatel ehitati hoone ümber täiskahekorruseliseks ehitiseks. Muuhulgas muudeti akende kuju ja korruste kõrgust. Ka hoone segmentfrontoon asendati lameda kolmnurkfrontooniga. Hoones asus Eesti NSV ajal Nõmmküla sovhoosi keskus.
Mjøsa
Loodus
Järve maht on 56 km³.
Järv asetseb vanas orus. Selle uuristas mitme jääaja jooksul jää.
Järve sissevoolavast 17 jõest on veerikkaim Lillehammeri juures Mjøsa põhjaossa suubuv Gudbrandsdalslågen, mis toob vett läbi Gudbrandsdaleni Lesjaskogsvatnetist ning toob lisajõe Otta kaudu ka Jostedalsbreeni vett, ja peamine väljavool toimub Vorma jõe kaudu lõunast; välja voolab 131 oja. Vorma ühendab järve Glåma jõega, kuhu ta suubub Vormsundis; Fredrikstadi juures jõuab vesi merre. Valgla on 16 420 km².
Neshalvøya ja Hamari vahel on põhja suunas sopistuv Furnesfjorden.
Neshalvøya vastas on järve suurim saar ning ühtlasi Norra suurim järvesaar Helgøya. Väiksemate saarte seas on Steinholmen, millel on keskaegse linnuse varemed.
Kalastik
Mjøsa on kalarikas. Eriti palju on euroopa rääbist, merisiiga, meriforelli, ahvenat ja haugi. Rääbisepüügil on pikk traditsioon, mis ulatub hiljemalt 1462. aastasse. Nüüdseks on küll huvi selle kala vastu vähenenud. See-eest on hakatud rohkem huvi tundma järveforelli vastu. Forell koeb teadaolevalt 47 väljavoolavas ojas (hunderørret) ja kasvab üles järves. Jõgede veetaseme reguleerimise ja reostuse tõttu forelli arvukus vahepeal vähenes, kuid tänu riiklikele meetmetele on see taastunud.
Mjøsa on ainuke teadaolev koht Norras, kus elab merihärg.
Järves elavad teadaolevalt veel harjus, luts, särg, harilik koger, meritint, kiisk, säinas ja luukarits.
Veetase
Veepind on 121 m või 123 m kõrgusel merepinnast. Loomulik kõrgus on 119,6 m, reguleeritud kõrgus merepinnast on 123,2–119,6 m.
Aastal 1906 rajati veel lõuna poole Svanfosseni juurde Svanfosseni tamm energia tootmiseks. See tõstis järve veetaset 2,2 m võrra.
Aastal 1947 tõsteti veetaset 2,86 m üle normaalse. Sellest ajast läks reguleerimine riigi kätesse.
Viimati tõsteti veetaset 1965. Nüüd on see võrreldes 1911. aasta eelse seisuga 3,61 m kõrgem.
Mjøsa taset reguleeritakse Svanfosseni juures, kohas, kus Vorma suubub Glåmasse. Talve jooksul alaneb veetase nii palju, et enamikku paadisadamaid enne kevadist suurvett kasutada ei saa.
Mjøsa on Østfoldis paiknevate hüdroelektrijaamade talvereservuaar.
Viimase 200 aasta jooksul on olnud seoses vihma ja lumesulamisega 20 üleujutust, mille puhul veetase tõusis 7 m tavalisest kõrgemale. Hamari linn on mitu korda üle ujutatud. Aastal 1789 tõusis veetase 10 m võrra. See põhjustas suurt kahju. 400 maja pühiti minema ja 68 inimest hukkus. Üleujutused on olnud ka 1860, 1895, 1910, 1927, 1937, 1939, 1965 ja 1967.
Keskkond
Varem sattus järve palju puhastamata tööstus-, põllumajandus- ja olmeheitmeid. See tõi kaasa vetikate vohamise, mis ohustas järve kõlblikkust joogiveeallikana. Heitmete kahjuliku mõju tõkestamiseks tehti suuri investeeringuid, muu hulgas valgla elanike hoiakute mõjutamisse. Praegu on vesi üsna puhas.
Järve on sattunud muu hulgas elavhõbedat, dioksiine ja pefluoroktüülsulfonaati.
Asustus
Järve põhjakaldal on Lillehammeri linn, idakaldal Hamari linn ja läänekaldal Gjøviki linn.
Umbes 30% kaldast on täis ehitatud (seal on linnad, maanteed või raudteed).
Põllumajandus
Järve kaldad, eriti Hedmarki maakonna ja Østre Toteni valla järveäärsete külade ümbrus kuuluvad Norra kõige viljakamate põllumaade hulka.
Transport
Enne raudteede ajastut oli Mjøsa tähtis liiklussoon elava laevaliiklusega. Aastast 1840 on käigus aurikud. Suviti sõidab Lillehammeri ja Eidsvolli vahet maailma vanim ratasaurik DS Skibladner, mis on käigus 1856. aastast. Peale selle auriku ja lõbusõidualuste järvel veesõidukeid enam ei liikle. Järve ääres on palju paadi- ja purjeühinguid ning organiseeritud paadisadamaid.
Augustis 2006 rajati Bangsbergetile Brumunddalis VHF-mereraadio baasjaam. See andis ühenduse Tjøme raadioga kanalil 16, kanalil 70 ja töökanaliga 21. See on esimene VHF-mereraadio baasjaam Norra sisemaal.
Mjøsa-äärseid linnu läbib maantee E6. Aastal 1985 avati sellel maanteel 1421 m pikkune sild Mjøsbrua (Mjøsa sild), mis viib Birist läänes Moelvini idas (edasi kulgeb tee piki järve idakallast). Varem käis seal üle järve parvlaev. Minnesundis on järve ja Vorma jõe piiriks olev Minnesundi raudteesild. Lillehammeri ja Vingnesi vahel on kaks silda.
Idas möödub järvest Oslo ja Trondheimi vaheline raudtee Dovrebanen. Rongid peatuvad Hamaris ja Lillehammeris.
Skautide kokkutulek
Aastal 1975 toimus Mjøsa ääres 14. ülemaailmne skautide kokkutulek. Osales üle 17 000 skaudi 91 riigist.
Pommituslennuk järves
Aastal 1995 tõsteti järvest välja aprillis 1945 allatulistatud Kanada pommituslennuk Handley Page Halifax. See on nüüd restaureeritud ja Kanadas Ontario provintsis Trentonis eksponeeritud.
Ivan Cichan
Ivan Cichan, ka Ivan Tihhon (vene keeles Иван Тихон, valgevene keeles Іван Ціхан; sündinud 24. juulil 1976 Slonimis) on Valgevene kergejõustiklane (vasaraheitja). Kolmekordne maailmameister.
2003. aasta maailma edetabelis Kōji Murofushi järel teisel kohal paiknenud Tihhoni teel maailmameistriks on olnud mitmeid hetki, mil ta on pidanud staadionilt lahkuma, silmad maas. 1997. aasta Ateena MM-il sai ta lõppvõistlusel nulli, 2001. aastal Edmontonis ei suutnud valikvõistluse sõela läbida. Koostöö eksmaailmameister Sergei Litvinoviga õnnestus tipptulemuseks vormida alles Pariisis.
Meeste vasaraheite 2005. aasta MM finaalis domineerisid Valgevene vägilased Ivan Cichan ja Vadim Devjatovski.
Kuigi hooaja edetabelijuht Cichan oli kolmanda vooru alguseks sattunud üliraskesse olukorda, sest kirjas oli kaks ebaõnnestumist, tuli 2003. aasta maailmameister aga sellest olukorrast auga välja – ta heitis 80.97 ja asus liidriks. Devajatovski vastas aga 82.60-ga ning juhtkoht oli tema käes.
Neljandas voorus püstitas Cichan 83.89-ga uue maailmameistrivõistluste rekordi. Devjatovski suutis viimases voorus veel 82.19, kuid sellest esikoha võitmiseks ei piisanud. Pronksi võitis 2001. aastal Edmontonis maailmameistriks tulnud poolakas Szymon Ziółkowski 79.35-ga.
2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis sai ta kolmanda tulemuse (81,51), kuid andis positiivse dopinguproovi ning jäi pronksmedalist ilma. Sportlane kaebas diskvalifitseerimise ja võistluskeelu otsuse Rahvusvahelisse Spordi Arbitraažikohtusse ning 5. augustil 2010 sai ta olümpiamedali tagasi.
Isiklikku
Ivan Tihhon on 185 cm pikk ja kaalub 115 kg.
Pius XII kanoniseeritud pühakud
Paavst Pius XII kanoniseeris 33 isikut ja kuulutas õndsaks 169 isikut.
Infrapunakiirgus
pisi|300px|Koer pildistatuna infrapunakaameraga Infrapunakiirgus ehk IR-kiirgus (lühend ingliskeelsest sõnast infrared, allpool punast) on elektromagnetkiirgus, mille lainepikkus on suurem kui nähtaval valgusel (punasel valgusel kuni 760 nm) ja väiksem kui lühimatel raadiolainetel (1 mm).
Infrapunakiirguse alaliigid
Infrapunakiirguse lainepikkuste spektri laias piirkonnas (0,74–1000 µm) on kiirguse omadused erinevad. Seepärast jaotatakse see kitsamateks lõikudeks, kusjuures nende piirid on raskemini määratletavad kui nähtava valguse lainepikkuste korral. Rahvusvahelised organisatsioonid kasutavad erisuguseid liigitusi kas kiirguse füüsikaliste omaduste või rakenduste alusel. Neist on kõige laiemalt kasutusel CIE liigitus, millel põhineb ka standard DIN 5031.
Rahvusvaheline Valgustuskomisjon CIE (lühend prantsuse nimetusest Commission Internationale de l'Éclairage) liigitab IR-spektri kolmeks ribaks: IR-A, IR-B und IR-C. Kiirguste tähised NIR (near-infrared), MIR (mid-infrared) ja FIR (far-infrared) on standardist ISO 20473.
Astronoomid jaotavad IR-kiirguse spektrit ülaltoodust erinevalt. Lainepiirkondade üleminekud võivad siin teatud piires kõikuda.
Telekommunikatsiooni otstarbeks on eraldatud järgmised IR-kiirguse laineribad: Telekommunikatsiooniks valguskaablite kaudu on eraldatud järgmised IR-kiirguse laineribad:
Infrapunakiirguse kasutusalad
Kiirgusspektri infrapunaosal on palju tehnoloogilisi kasutusvõimalusi. Seda kasutatakse sihtmärgi tuvastamisel ja jälgimisel sõjaväes, temperatuuri mõõtmisel vahetu kontaktita, lähimaa traadita andmesideühendusel ja ilmaennustamisel. Teleskoobid, mis on varustatud infrapunasensoritega, on kasutusel infrapunaastronoomias. Selliste teleskoopidega avastatakse ja uuritakse näiteks molekulaarpilvi. Samuti võib nende abil avastada madala temperatuuriga tavakehi, näiteks planeete.
Öönägemine
Infrapunakiirgust kasutatakse öönägemisvarustuses. Kui puudub piisavalt valgust et objekti näha, detekteeritakse radiatsioon ning tehakse see ekraanil nähtavaks. Kuumemad objektid näidatakse erineva värvivarjendiga kui külmad. See võimaldab politseil ja sõjaväel teha kindlaks kõrgema temperatuuriga objekte nagu inimesed ja sõidukid.
Teises maailmasõjas kasutati öönägemisaparatuuri snaipritel.
Suits on infrapunakiirguses läbipaistvam kui tavalises valguses, sellepärast kasutavad tuletõrjujad infrapunakiirguses näitavaid seadmeid tulekahjude kustutamisel, kui nad töötavad suitsuga täidetud aladel.