cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anthony Giddens
Elukäik
Giddens sündis Londonis ja kasvas üles madalama keskklassi peres. Enne teda polnud ükski ta pereliige varem ülikooli astunud. Giddens sai 1959. aastal Hulli Ülikoolist sotsioloogia ja psühholoogia ühendatud õppekaval bakalaureusekraadi, millele järgnesid magistrikraad Londoni Majanduskoolist ja hiljem doktorikraadi Cambridge'i Ülikoolist. 1961. aastal hakkas ta Leicesteri ülikoolis sotsiaalpsühholoogia loenguid pidama. Seal kohtas ta Norbert Eliast ja hakkas välja töötama omaenda teoreetilisi seisukohti. 1969. aastal asus ta tööle Cambridge'i Ülikoolis. 1987. aastal jõudis ta seal täisprofessori kohani. Ta on kirjastuse Polity Press kaasasutaja. 1997–2003 töötas ta Londoni Majanduskooli direktorina ja nõustas ka peaminister Tony Blairi. Giddensi "kolmanda tee" lähenemine oli Blairi poliitiliseks juhtmõtteks. Giddens on osalenud Suurbritannia poliitilistes debattides ja toetanud seejuures vasaktsentristlikku Leiboristlikku Parteid. Juunis 2004 anti talle aadliseisus ja ta on parlamendi lordide koja leiboristist liige. Giddensil on aukraade paljudest ülikoolidest.
Ülevaade
Giddens on kirjutanud üle 34 raamatu ja 200 artikli, essee ja arvustuse. Ta on kirjutanud enamikust ühiskonnateaduse jaoks olulistest arengutest, kuid on hoidunud metodoloogiast kirjutamisest. Ta kirjutised varieeruvad abstraktsete metateoreetiliste probleemide lahkamisest üliõpilaste jaoks mõeldud praktiliste õpikuteni. Giddensi lähenemine on interdistsiplinaarne. Ta on avaldanud mõtteid nii sotsioloogia, antropoloogia, arheoloogia, psühholoogia, filosoofia, ajaloo, keeleteaduse, majanduse, sotsiaaltöö kui ka politoloogia teemadel.
Sotsioloogia olemus
Enne 1976. aastat tegeles Giddens oma kirjatöödes põhiliselt kirjanike, koolkondade ja traditsioonide arvustamisega. Giddens astus vastu tol ajal domineerinud strukturaalsele funktsionalismile ning kritiseeris ka evolutsionismi ja ajaloolist materialismi. Raamatus "Capitalism and Modern Social Theory" (1971) uuris ta Max Weberi, Émile Durkheimi ja Karl Marxi töid ning leidis, et hoolimata erinevustest huvitas kõiki kolme kapitalismi ja ühiskonna vahelise suhte kirjeldamine. Giddens rõhutas võimu, modernsuse ja institutsioonide sotsiaalset konstrueeritust ja pakkus sotsioloogia definitsiooniks: "viimase kahe-kolme sajandi jooksul toimunud industriaalse transformatsiooni poolt ellu kutsutud sotsiaalsete institutsioonide uurimine".
Raamatus "New Rules of Sociological Method" (1976), mille pealkiri viitab Durkheimi 1895. aasta teosele "Rules of the Sociological Method", seletas Giddens, "kuidas sotsioloogiat tuleks teha", ja vaatles lõhet ühiskonna uurimisel makrotasandi (suur pilt) eelistajate ja mikrotasandi (indiviidide kogemused) eelistajate vahel. Ta märkis, et Durkheimist alguse saanud funktsionalistlik lähenemine kohtles ühiskonda kui omaette seisvat ja üksikisikutele taandamatut reaalsust, ning lükkas tagasi Durkheimi sotsioloogilise positivismi paradigma, mis jättis ühiskonna toimimise ennustamisel kõrvale üksikisikute mõistetavad tähendused. Giddensi sõnul toodavad ja taastoodavad inimesed oma tegevusega ühiskondlikku struktuuri ja seni kuni nad ühiskonna taastootmist jätkavad, on ühiskonnal nende loodud kuju, mis neid omakorda ka mõjutab. Giddens vastandas Durkeimi lähenemisele Weberi interpretatiivse sotsioloogia, mis üritab mõista üksikisikute agentsust ja motiive. Giddensi lähenemine on Weberile lähemal kui Durkheimile, kuid oma töös lükkab ta mõlema lähenemised kõrvale öeldes, et kuigi ühiskond ei ole kollektiivne reaalsus, ei peaks ka üksikisik analüüsi keskne ühik olema.
Pigem kasutab Giddens agentsuse olulisuse rõhutamisel (interpretatiivsest sotsioloogiast pärinevat) hermeneutika traditsiooni loogikat. Ta väidab, et inimesed kui sotsiaalsed tegutsejad on alati teatud piirini teadlikud sellest, mida nad teevad. Ühiskondlik kord on seega planeeritud sotsiaalsete tegevuste tulemus, mitte ei teki automaatse evolutsiooni teel. Erinevalt loodusteadlastest peavad sotsioloogid tõlgendama sotsiaalset maailma, mida selles maailmas elavad tegutsejad juba tõlgendavad. Giddens viitab "struktuuri duaalsusele" (duality of structure) ehk sellele, et uurimisalusel sotsiaalsel praktikal on nii struktuuri kui agentsuse komponent. Keskkonna struktuur ühelt poolt piirab indiviidi käitumist, kuid teisalt teeb selle võimalikuks. Samuti osutab Giddens teatud sotsiaalse tsükli olemasolule: kord tekkinud sotsioloogilised mõisted imbuvad tagasi tavamaailma ja muudavad inimeste mõtlemist. Kuna sotsiaalsed tegutsejad on refleksiivsed ning jälgivad käimasolevate toimingute kulgu ja struktuuri tingimusi, kohandavad nad oma tegusid vastavalt oma üha arenevatele arusaamadele. Selle tulemusel muudavad ühiskonda seletavad sotsiaalteaduslikud teadmised inimeste tegevusi. Giddens nimetab seda kahekihilist interpretatiivset-dialektilist suhet ühiskonda puudutavate teadmiste ning inimeste praktikate vahel "topelt hermeneutikaks" (double hermeneutics).
Giddens rõhutas ka võimu olulisust. Võimu (ehk inimeste transformatiivset suutlikkust muuta sotsiaalset ja materiaalset maailma) mõjutavad nii teadmised kui aegruum. Giddens kirjutas raamatus "New Rules..." näiteks järgmist.
Strukturatsioon
Giddensi strukturatsiooniteooria küsib, kas sotsiaalse reaalsuse kujundajaks on üksikinimesed või ühiskondlikud jõud. Ta väldib äärmuslikke seisukohti ja väidab, et vaatamata inimeste piiratud teadmistele, ja sellele, et inimesed ei ole täiesti vabad oma tegusid valima, on nende agentsus siiski see, mis taastoodab sotsiaalset struktuuri ja viib ühiskondlike muutusteni. Giddensi sõnul on struktuuri ja tegutsemise vaheline seos sotsiaalse teooria fundamentaalne osa. Struktuur ja agentsus moodustavad duaalsuse, mida ei ole võimalik teineteisest eraldiolevana ette kujutada. Väljend "struktuuri duaalsus" osutab, et inimesed moodustavad ühiskonna, kuid samal ajal seab ühiskond nende tegevusele raamid. Tegutsemist ja struktuuri ei saa teineteisest lahus analüüsida – struktuure luuakse, hoitakse alal ja muudetakse läbi tegutsemise ning struktuurist tulenev taust annab omakorda tegudele tähendusliku vormi. Kausaalsus on mõlemapoolne, nii et ei ole võimalik otsustada kumb kumba muudab.
Struktuurid koosnevad reeglitest ja ressurssidest: reeglid piiravad tegutsemist, ressursid võimaldavad seda. Lisaks eristab Giddens süsteeme ja struktuure. Süsteemidel on struktuuri omadusi, kuid nad ei ole sellegipoolest ise struktuurid. Protsessi, mille käigus struktuurid (taas)toodavad süsteeme, nimetatakse strukturatsiooniks. Süsteemid tähendavad Giddensi jaoks "inimagentide paigutatud tegevusi" ja "sotsiaalsete suhete mustreid aegruumis" ("The Constitution of Society"). Struktuurid on "reeglid ja ressursid, millele inimtegutsejad ühiskondlikke süsteeme taastootvates praktikates tuginevad" ("Politics, Sociology and Social Theory"). Struktuuris kuju võtnud suhted võivad eksisteerida "aja ja koha väliselt", sõltumatuna kontekstist, milles nad loodi. Näiteks võib tuua õpilase ja õpetaja suhte: kui nad mingis teises kontekstis (nt tänaval) kokku satuvad, jääb nendevaheline hierarhia endiselt püsima.
Struktuur võib tegutsemist piirata, kuid teisalt pakub struktuur tegutsemist võimaldavat tähendusraamistikku. Kui keele struktuuri peale mõelda, siis seda esindavad süntaksireeglid, mis välistavad teatud sõnadekombinatsioonid. Kuid samas annab struktuur ka reeglid, mis lasevad uutel toimingutel sündida ja võimaldavad meil uusi tähenduslikke lauseid moodustada. Giddensi kohaselt on struktuurid (traditsioonid, institutsioonid, moraalinormid, ootused ja muud ühiskondlikult etableerunud tegutsemisviisid) üldiselt suhteliselt stabiilsed, kuid neid saab ka muuta, eriti läbi tegevuse ettekavatsematute tagajärgede, kui inimesed hakkavad neid ignoreerima, asendama või teistmoodi taastootma. Seega tegutsevad inimesed vastavalt oma kultuuris levinud ning sotsialiseerumise ja kogemuste kaudu õpitud ühiskondlikele reeglitele. Ühiskonnaliikmetevahelises suhtluses kasutatavad reeglid ja ressursid ei ole determineeritud, vaid teadlikud tegutsejad (kelle teadlikkus võib piirduda mingil kindlal ajahetkel sooritatava tegevuse kohta käivate üksikasjadega) kohaldavad neid refleksiivselt. See tähendab, et tegevuse tulemus ei ole täiel määral ennustatav.
Mikro vs makro
Strukturatsiooniteooria tuleb kasuks mikro- ja makroteemade sünteesimisel.
Kui mikrotasandil (üksikisiku identiteedi ja sisemise enesetunnetuse tasandil) perekonna näidet vaadelda, siis oleme üha vabamad valima oma partnereid, ja seda, kuidas nendega suhelda. See loob uusi võimalusi aga samas ka rohkem tööd, kuna suhtest saab refleksiivne projekt, mida tuleb tõlgendada ja alal hoida. Siiski ei saa seda mikrotasandi muutust seletada vaid individuaalset tasandit käsitledes – inimesed ei otsustanud lihtsalt spontaanselt oma eluviise muuta. Samuti ei saa me oletada, et ühiskondlikud institutsioonid või riik neid oma elu muutma sundisid.
Kui makrotasandil (riigi ja rahvusvaheliste kapitalistlike korporatsioonide taoliste ühiskondlike organisatsioonide tasandil) globaliseerumise üle mõtiskleda, siis üleilmastumine pakub küll tohutult uusi investeerimis- ja arenguvõimalusi, kuid samas võivad kriisid – nagu Aasia finantskriis – laieneda välja kohast, kus nad alguse said ja mõjutada kogu maailma. Globaliseerumine mõjutab otseselt ka üksikisikuid.
Selliste teemade põhjalik seletamine peaks asuma kusagil mikro- ja makrojõudude võrgustikus ja neid ei tohiks käsitleda üksteisest lahus seisvatena.
Üha enam on kõige sellega seotud ka massimeedia, mille kaudu inimesed saavad informatsiooni. Meedia on kaasaegse refleksiivsuse jaoks keskse tähtsusega ja mitte ainult ei peegelda sotsiaalset maailma, vaid ka aktiivselt vormib seda.
Kapsaliblika-juulukas
Kapsaliblika-juulukas (Cotesia glomerata, sünonüüm Apanteles glomeratus) on kiletiivaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Gerald Dreyer
Gerald Dreyer (22. september 1929 Pretoria – 5. september 1985 Pretoria) oli Lõuna-Aafrika poksija.
Kapsaliblika-juulukas
Kapsaliblika-juulukas nugib suur-kapsaliblika ja selle sugulasliikide röövikutes.
Gerald Dreyer
Dreyer võitis kergekaalus (kuni 62 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Kapsaliblika-juulukas
Putukas on Eestis tavaline.
Gerald Dreyer
Dreyer poksis detsembrist 1948 kuni augustini 1955 elukutselisena. Ta osales kokku 50 kohtumisel, millest võitis 40 (neist 22 nokaudiga) ja kaotas 8 (neist 5 nokaudiga) kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki.
Anthony Giddens
Mikro vs makro
Ka intiimsus on muutunud. Giddensi järgi on intiimsuhted "demokratiseerunud", nii et (isegi abielusisesel) partneritevahelisel sidemel on vähe pistmist väliste seaduste, regulatsioonide või ühiskondlike ootustega, vaid see põhineb kahe inimese sisemisel teineteise mõistmisel – see on usalduslik side, mis rajaneb emotsionaalsel suhtlusel. Kui selline side enam ei toimi, siis võib kaasaegses ühiskonnas suhte lõpetada. Seega on meil "igapäevases elus emotsioonide demokraatia" ("Runaway World" (1999)).
Lay Back in the Arms of Someone
"Lay Back in the Arms of Someone" on Mike Chapmani ja Nicky Chinni kirjutatud laul, mille esitajaks on briti glämmroki ansambel Smokie. Singel anti välja veebruaris 1977. Briti singliedetabelis jõudis laul 12. kohale, Austria, Euroopa, Saksamaa ja Hollandi edetabelites aga esikohale.
Konservatiivne jõud (füüsika)
paremal Konservatiivne jõud on niisugune jõud, mille tehtav töö sõltub ainult jõu rakenduspunkti alg- ja lõpp-punktist (A ja B), ning ei sõltu jõu liikumisseadusest ega trajektoori kujust. Järelikult jõud, mis mõjub mööda mistahes kinnist trajektoori (näiteks punktist A tagasi punkti A), tööd ei tee ehk teisisõnu: jõu töö mööda kinnist trajektoori on null.
Konservatiivsed jõud on mehaanikas gravitatsioonijõud (raskusjõud) ning elektrostaatikas laengutevahelise vastastikmõju jõud (vt Coulomb'i seadus). Konservatiivseks jõuks on näiteks ka elastsusjõud, mittekonservatiivne jõud on hõõrdejõud.
Kui süsteemis toimivad ainult konservatiivsed jõud, siis on süsteemi mehaaniline energia (potentsiaalse energia ja kineetilise energia summa) jääv suurus. Konservatiivne jõud on alati suunatud potentsiaalse energia vähendamise poole.
Reaalne süsteem saab olla konservatiivne vaid ligikaudselt. Konservatiivne süsteem on näiteks raskusjõu mõjul võnkuv pendel, kui hõõrdumist pendli kinnituskohas ja õhutakistust mitte arvestada.
Lay Back in the Arms of Someone
Singli B-poolel oleva laulu "Here Lies a Man" autorid on Pete Spencer ja Chris Norman.
Eesti Muusikanõukogu
Eesti Muusikanõukogu (lühend: EMN) on aastal 1992 asutatud mittetulundusühing (ühtlasi katusorganisatsioon), kuhu kuulub muusikainstitutsioone ja kutselisi muusikuid.
Põhikirja järgi on EMNi eesmärkide seas :
Aastast 2002 annab EMN igal aastal välja Eesti Muusikanõukogu muusikapreemiat.
Anthony Giddens
Mikro vs makro
Niisiis järeldab Giddens, et igasugune ühiskondlik muutumine saab alguse mikro- ja makrotasandi jõudude koostoimest.
Eneseidentiteet
Giddensi sõnul on posttraditsionaalses ühiskonnas eneseidentiteet refleksiivne. Kunagi varem ei ole meil olnud juurdepääsu nii suurele hulgale informatsioonile, mis lubab meil oma tegude põhjuste ja tagajärgede üle reflekteerida. Samas seisame kohakuti ohtudega, mis tulenevad meie tegude ettekavatsematutest tagajärgedest või ekspertide teadmistele tuginemisest. Me loome, peame ülal ja revideerime biograafiliste narratiivide, ühiskondlike rollide ja eluviiside kogumit – lugu sellest, kes me oleme, ja kuidas me oleme jõudnud sinna, kus me hetkel oleme. Me oleme üha vabamad valima seda, mida me teha tahame ja kes me olla tahame (kuigi Giddens on seisukohal, et jõukus annab juurdepääsu rohkematele valikutele). Suurenenud valikuvõimalus võib olla vabastav aga võib ka probleeme tekitada. Ühelt poolt kasvab tõenäosus, et inimene tegeleb eneseteostusega, kuid teisalt võtab võimalike valikuvariantide analüüsimine ja üha enam teadvustatavate riskide minimeerimine aega ning tekitab emotsionaalset stressi. Kui varasemates, traditsioonilistes ühiskondades oleks narratiiv ja ühiskondlik roll meile ette antud, siis posttraditsioonilises ühiskonnas sunnitakse meid tavaliselt oma narratiiv endale ise looma. Giddens on seda väljendanud järgnevalt ("Modernity and Self-Identity", 70): "Mida teha? Kuidas käituda? Kes olla? Need on kesksed küsimused kõigi jaoks, kes elavad hilismodernsuse tingimustes – ja ka küsimused, millele me kõik ühel või teisel tasandil vastame, kas siis diskursiivselt või läbi igapäevase ühiskonnas tegutsemise".
Modernsus
Giddensi hiljutisem töö on tegelenud ühiskondlikele institutsioonidele erinevatel ajaloohetkedel iseloomulike joonte uurimisega. Giddens leiab, et praeguse ühiskonna puhul ei ole tegemist "postmodernse ajastuga", vaid "radikaliseerunud modernsuse ajastuga" (see sarnaneb Zygmunt Baumani vedela modernsuse mõistega). Giddens eristab modernsuse-eelset (pre-modern), modernset ja hilismodernset/kõrgmodernset (late modern / high modern society) ühiskonda ega eita fakti, et aset on leidnud olulised muutused. Ta suhtub neisse muutustesse neutraalselt, öeldes, et need pakuvad nii ennenägematuid võimalusi kui ka senitundmatuid ohte. Ta rõhutab, et me ei ole tegelikult modernsusest edasi jõudnud. Elame praegu arenenud, detraditsionaliseerunud, radikaliseerunud hilismodernsuses. Nähtused, mida on iseloomustatud kui 'postmodernseid', on Giddensi jaoks vaid arenenud modernsuse kõige äärmuslikumad näited. Koos Ulrich Becki ja Scott Lashiga kasutab ta refleksiivse moderniseerumise (reflexive modernisation) mõistet, mis kirjeldab 'teise modernsusega' seostatavaid protsesse – see vastandub iseenda varasemale versioonile selle asemel, et vastanduda traditsioonilisusele, ja seab ohtu omaenda loodud institutsioonid (nt rahvusriik, poliitilised parteid või tuumperekond).
Giddens keskendub traditsioonilise (modernsuse-eelse) kultuuri ja posttraditsionaalse (modernse) kultuuri vahelisele kontrastile. Traditsioonilistes ühiskondades ei pea individuaalsete tegude üle väga ulatuslikult juurdlema kuna saadaolevad valikud on juba ette ära otsustatud (tavade, traditsioonide jms poolt). Seevastu posttraditsionaalse ühiskonna inimesi (tegutsejaid, agente) huvitavad varasemate põlvkondade loodud pretsedendid palju vähem, ja neil on seaduste ja avaliku arvamuse paindlikkuse tõttu rohkem valikuvõimalusi. See tähendab aga, et iga individuaalse teo üle tuleb enne tegutsemist pikemalt juurelda. Giddensit lummab see, et kaasaegne ühiskond on refleksiivsem ja teadlikum, ja ta toob refleksiivsuse kohta näiteid erinevatelt elualadelt, valitsemiseprotsessidest intiimsuheteni. Ta võtab erilise vaatluse alla kolm valdkonda: identiteedi, intiimsuse ja poliitilised institutsioonid.
Giddensi järgi on modernsuse kõige iseloomulikumaks tunnuseks see, et oleme ajast ja ruumist lahtiseotud. Modernsuse-eelsetes ühiskondades oli ruumiks ala, kus inimene ringi liikus, ja aeg oli kogemus, mida inimene liikudes koges. Seevastu modernsetes ühiskondades ei piira sotsiaalset ruumi enam piirid, mille sees inimene ringi liigub. Nüüd võib inimene ette kujutada, milline mõni teine ruum välja näeb, isegi kui ta ei ole seal kunagi viibinud. Giddens räägib siinkohal virtuaalsest ruumist ja virtuaalsest ajast.
Teine modernsuse jaoks oluline omadus peitub teadmistes. Modernsuse-eelsetes ühiskondades omasid teadmisi kogukonna vanimad liikmed: nad olid ajas ja ruumis kindlaksmääratavad. Modernsetes ühiskondades toetume ekspertsüsteemidele. Need ei viibi ajas ja kohas kohal, kuid sellegipoolest peame neid usaldama. Isegi kui me neid usaldame, teame, et midagi võib valesti minna: peame alati riskiks valmis olema. Riskid peituvad ka meie kasutatavates ja piiranguid vahenditeks muundavates tehnoloogiates. Selle tulemusel on kaasaegsetele ühiskondadele iseloomulik pidev kõrgendatud ebakindluse tunne. Selles kontekstis kasutab Giddens juhitamatu läbi ruumi liikuva juggernauti ehk massiivse purustava jõu kujundit. Modernsus ise on nagu läbi ruumi liikuv kontrollimatu juggernaut. Hoolimata inimkonna katsetest seda juhtida, ei suuda modernsed institutsioonid hävitava ja peatamatu juggernauti trajektoori kunagi mõjutada. Samas saaks ebakindlust hallata, kui ekspertsüsteemid uuesti meile harjumuspäraste struktuuride osaks muuta.
Veel üks modernsuse omadus on kõrgendatud refleksiivsus nii indiviidide kui ka institutsioonide tasandil. Modernsetes institutsioonides on alati komponent, mis uurib neid institutsioone endeid eesmärgiga suurendada nende efektiivsust. See kõrgendatud refleksiivsus sai võimalikuks kui keel muutus modernsuse-eelsest ühiskonnast modernsesse ühiskonda üleminemise käigus üha abstraktsemaks ja institutsionaliseeruti ülikoolides. Selles kontekstis räägib Giddens "topelt hermeneutikast", mille kohaselt on igal teol kaks tõlgendust. Üks pärineb tegutsejalt endalt, teine uurijalt, kes üritab anda vaatlusalustele tegudele tähendust. Kuid tegutseja võib teada saada, kuidas uurija on tema tegutsemist tõlgendanud ja sellest tulenevalt omaenda tõlgendust või tulevast tegutsemist muuta.
Sel põhjusel ei saa ühiskonnateadus Giddensi kohaselt kunagi olla positivistlik teadus: iga kord kui uurija üritab tegude kausaalset järjestust kindlaks määrata, võivad tegutsejad oma edasist tegutsemist muuta. Probleemiks on, et ühiskonnateaduse sees olevad konfliktsed vaatenurgad toovad kaasa inimeste ükskõiksuse. Näiteks kui teadlased ei suuda omavahel kasvuhooneefekti osas kokkuleppele jõuda, siis tõmbuvad inimesed antud teemast eemale, ja eitavad probleemi olemasolu. Seega mida enam teadus laieneb, seda rohkem on kaasaegses ühiskonnas ebakindlust ja juggernaut muutub veelgi juhitamatumaks.
Raamatus "A Contemporary Critique of Historical Materialism" leiab Giddens, et:
Oskar Pärn (jurist)
Oskar Pärn (31. oktoober 1909 Raadi vald – 24. aprill 1942 Sverdlovsk) oli eesti jurist.
Anthony Giddens
Kolmas tee
Hilis- ja refleksiivse modernsuse ning nappusejärgse majanduse ajal muutub ka politoloogia. Giddensi järgi võib "elupoliitika" (eneseteostuse poliitika) saada "emantsipatoorsest poliitikast" (ebavõrdsusega tegelev poliitika) nähtavamaks; uued ühiskondlikud liikumised võivad viia suurema ühiskondliku muutuseni kui poliitilised parteid; ja refleksiivne eneseprojekt ning sugudevaheliste ja seksuaalsete suhete muutumine võivad viia "demokraatia demokratiseerumise" kaudu uue Habermasiliku "dialoogilise demokraatia" ajastuni, mil erimeelsuste lahendamine ja praktikate paikapanek toimub diskursiivselt, mitte läbi vägivalla või võimuorganite käskluste.
Oskar Pärn (jurist)
O. Pärn sundis 31. oktoobril 1909. aastal Tartumaal Raadi vallas. Ta lõpetas Tartu tehnikagümnaasiumi 1930. aastal ja asus 1934. aastal jaanuaris politseikooli kõrgemasse klassi, mille lõpetas sama aasta kevadel. Ülendatud nooremleitnandiks 20. veebruaril 1935. Kõrghariduse sai Pärn Tartu Ülikoolis, lõpetades 1940. aasta kevadel õigusteaduskonna.
Anthony Giddens
Kolmas tee
Giddens väidab, et vasakpoolsuse ja parempoolsuse mõisted on murenemas – puudub selge alternatiiv kapitalismile ning elustiilivalikud on muutunud olulisemaks kui klassikuuluvus.
Oskar Pärn (jurist)
1934. aasta 1. juunil siirdus Pärn Valka rajoonikonstaabli kohale. 1936. aasta suvel toodi ta üle Tallinna-Harju prefektuuri, kus ta teenis politseidirektori käsunduskonstaablina. Baaside ajastul 3. juulist 1940 nimetati Pärn Vabariigi Presidendi käskkirjaga Viljandi-Pärnu prefektiks.
Anthony Giddens
Kolmas tee
Raamatus "The Third Way" (1998) õigustab Giddens "radikaalset tsentrit" (radical centre). Ta pakub seal rohkesti ettepanekuid edendamaks "progressiivset vasaktsentrismi" Briti poliitikas. Giddensi sõnul "peaks kolmanda tee poliitika üleüldine eesmärk olema aidata kodanikul lootsida oma elu läbi meie aja suurte revolutsioonide: globaliseerumise, isikliku elu muutumise ning looduse ja inimese vahelise suhte teisenemise." Giddens on inimkonna tuleviku suhtes optimistlikult meelestatud: "Ei ole ühtainsat agenti, gruppi või liikumist, mis Marxi proletariaadi kombel suudaks inimkonna lootusi kanda, kuid mitmed poliitikas osalemisvormid annavad põhjust optimismiks".
Oskar Pärn (jurist)
Arreterritud 14. juunil 1941, § 58-13, hukatud Sverdlovskis 24. aprillil 1942.
Anthony Giddens
Kolmas tee
Giddens heidab kõrvale ühe kõikehaarava ja kõiki ühendava ideoloogia või poliitilise programmi olemasolu võimalikkuse. Selle asemel toetab ta "väikeste piltide" poole püüdlemist, mille raames inimesed saavad ise otseselt oma kodusele elule, töökohale või kohalikule kogukonnale mõju avaldada. Selles peitub Giddensi jaoks mõttetu utoopilisuse ja kasuliku utoopilise realismi vaheline erinevus. 'Utoopilisuse' all peab Giddens silmas, et tegu on millegi uue ja erakordsega ning 'realism' rõhutab edasiminekut juba olemasolevate ühiskondlike protsesside baasil. Giddensi tulevikunägemuse keskmes on ühiskonnakesksem, demilitariseeritud ja planeedist hoolivam globaalne maailmakord, mida eri viisidel artikuleerivad rohelised, naiste- ja rahuliikumised ja ka laiem demokraatlik liikumine.
Giddensi lähenemist on ka kritiseeritud. Näiteks Chantal Mouffe ja Ernesto Laclau, kes seisavad "pluraalse ja radikaalse demokraatia" eest, heidavad Giddensile ette, et ta tahab parempoolsuse ja vasakpoolsuse vahelisi piire hägustades poliitika tsentrisse liigutada ega soovi vastanduda valitsevale hegemooniale ning Pierre Bourdieu ja Loïc Wacquant nägid Giddensis akadeemikut, kes on üle läinud neoliberalismi poolele ja õigustab ühiskonna 'paindlikumaks' ja 'dünaamilisemaks' muutmist ning riigi rolli vastavalt ärihuvidele ümberkujundamist.
Loeng Tallinnas
Novembris 2008 pidas Giddens Tallinna Ülikoolis loengu "What Future for Social Democracy?".
Kesäkeitto
pisi|Kesäkeitto Kesäkeitto ('suvesupp') on Soome köögi traditsiooniline köögiviljasupp, mida keedetakse piimas või, kartulite, porgandite, herneste, lillkapsa ja võib-olla ka teiste hooaja köögiviljadega. Talvesõja ja Jätkusõja ajal oli suvesupp Soomes väga populaarne, kuna paljusid toiduaineid oli raske kätte saada ja tuli rahulduda aiasaadustega.
Klaas (anum)
Klaas on nimetus klaasist valmistatud jooginõu kohta, mis on erinevalt tassist ja kruusist reeglina kõrvata. Alkoholi serveerimise puhul on tavaks kasutada iga joogi jaoks vastava kujuga klaasi, mis peab välja tooma joogi parimad omadused.
Joogiklaaside loend
Ajalooliste klaasist jooginõude hulka kuuluvad klaaspeekrid, röömerid, klaasist tiib- ja muud veinikarikad, mulksupudelid jne.
Taani merisalat
Taani merisalat (Cochlearia danica) on ristõieliste sugukonda merisalati perekonda kuuluv kaheaastane soolalembene rohttaim.
Kirjeldus
Taime kõrgus 6–25 cm. Juurmised lehed pika rootsu ja kolmnurkselt südaja lehelabaga. Varrelehed lühikese rootsu ja kolmnurkselt munaja labaga, lehealus sageli odajas. Õied väikesed, valged. Vili ümarmunajas kõdrake.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Sotsiaalmajanduslik segregatsioon
Üheks ruumilise ehk eluasemesegregatsiooni avaldumisvormiks on sotsiaalmajanduslik segregatsioon ja teiseks etniline segregatsioon. Sotsiaalmajanduslik segregatsioon võib kohati kattuda etnilise segregatsiooniga. Näiteks võib juhtuda, et madalama sotsiaalmajandusliku staatusega isikud on vähemusrahvuse esindajad, mistõttu neil on keerukam leida paremaid töökohti ning ka nende sissetulekud on väiksemad.
Eluasemesegregatsioon on seotud sotsiaalmajandusliku segregatsiooniga nii, et jõukamad ja haritumad saavad omale lubada paremaid elamispiirkondi ja elamutüüpe. Näiteks jõukamad saavad oma elujärge parandada ja kolida eramaja piirkonda, samal ajal kui vaesemad ei saa seda endale lubada ning jäävad edasi nõukogudeaegsetesse korterelamutesse. Sotsiaalmajanduslik staatus võib määrata selle, kus kõrgema ja madalama staatusega isikud linnaruumis paiknevad.
Segregatsioonil on viis dimensiooni ning neid mõõdetakse indeksitega.
Dimensioonid ja indeksid
Sotsiaalmajandusliku segregatsiooni viis dimensiooni on ühtlus (evenness), kokkupuutuvus (exposure), tsentraliseeritus (concretrated), koonduvus (centralized) ja klasterdumine (clustered).
Iga dimensiooni mõõtmiseks on eri indeksid: ühtluse, kokkupuutuvuse, koonduvuse, tsentralisatsiooni ja klasterdumise indeksid.
Ühtluse indeksitega mõõdetakse ühtlust. Ühtlus ise kujutab endast rühmade jaotust linnas. Rühmad on teatud piirkondades kas üleesindatud või alaesindatud. Ühtluse indeksiteks on Gini koefitsient, entroopia, dissimilaarsuse, informatsiooni ja Atkinsoni indeksid.
Kokkupuutuvus viitab kontakti võimalusele gruppide vahel. Kokkupuutuvust mõõdetakse Liebersoni interaktsiooni indeksiga, isolatsiooni ja korrelatsiooni indeksiga.
Koonduvuse indeksitega mõõdetakse koonduvust. Koonduvusindeksi abil näeb, kui palju füüsilist ruumi grupiliikmed linna aladel omavad. Koonduvuse indekseid on kolm: Duncani deltaindeks, absoluutse ja suhtelise koonduvuse indeks.
Tsentralisatsiooniga uuritakse, kui lähedal paiknevad grupid linna keskusele ja kui hea on sellele juurdepääs. Grupi asukohta linnas mõõdetakse tsentralisatsiooni indeksitega: kesklinna proportsiooni indeks, absoluutse ja suhtelise tsentralisatsiooni indeksid.
Klasterdumise indeksitega mõõdetakse klasterdumist. Klasterdumine näitab, kuidas grupid ruumis paiknevad, kas ollakse ühe suure grupina või väikeste gruppidena üle kogu linna. Klasterdumise indeksid on absoluutse ja suhtelise klasterdumise indeks, White’i ruumilise läheduse indeks.
Ajalugu
Tänu raudse eesriide langemisele 1989. aastal ja Nõukogude Liidu lagunemisele 1991. aastal toimub paljudes endistes kommunistlikes riikides Kesk- ja Ida-Euroopas jätkuvalt globaliseerumine ja neoliberalism. Nende protsesside kombinatsioon ning majanduse muutumine plaanimajandusest turumajanduseks tõi kaasa reaalsissetuleku kiire languse inimese kohta aastatel 1988–1993. Varem, aastatel 1989–1991, on palgaerinevused Ida-Euroopas olnud väikesed, kuid sellest ajast saati on palgaerinevused muljetavaldavalt kasvanud. Enamikus Ida-Euroopa riikides oli eluase riigi eestkoste all, kuid 1990ndatel erastati üle 90 protsendi kogu elamufondist, kui riigid ei soovinud enam kulukat eluasemesektorit ülal pidada.
Segregatsioon Euroopas
Sotsiaalmajanduslikku segregatsiooni on Euroopas uuritud üsna vähe, pigem vaadatakse etnilist segregatsiooni. Sellegipoolest väidetakse, et sotsiaalmajanduslik segregatsioon Euroopas suureneb. Selleks, et seda kinnitada või ümber lükata, on Euroopa teadlased teinud tööd juba 2013. aastast alates ning andnud välja kogumiku sotsiaalmajandusliku segregatsiooni kohta Euroopa 13. linnas.
Euroopa linnade segregatsiooni kirjeldamiseks on lähenetud erinevate tegurite kaudu, näiteks globaliseerumine, heaolusüsteem, sotsiaalne ebavõrdsus, eluasemesüsteem. Sotsiaalmajandusliku segregatsiooni all peetakse silmas ametite ja sissetulekute põhist inimgruppide ruumilist ebavõrdsust.
Sotsiaalmajanduslikus mõttes on Euroopas kõige segregeeritumad Madrid ja Milano, neile järgneb Tallinn ja siis London. Kõige vähem on segregeerunud Riia, Vilnius, Praha ja Oslo.
Globaliseerunud linnades on suurem ebavõrdsus. Lääne-Euroopa kõige globaalsem linn on London ning see on rohkem segregeerunud kui Amsterdam või Viin. Euroopa lõunaosas olevad kõige globaalsemad linnad Madrid ja Milano on rohkem segregeerunud kui Ateena, olenemata sellest, et sotsiaalne ebavõrdsus on Ateenas palju kõrgem kui Milanos. Erandiks on Tallinn, kus globaliseerumine on väike, aga segregeerumine suur.
Segregatsioon Eestis
Teise maailmasõja ajal anastas Nõukogude Liit Eesti ja see tõi kaasa Tallinna kiire industrialiseerimise ja linnastumise. Tallinna rahvaarv kolmekordistus vene keelt kõnelevate migrantide arvelt. Nad töötasid nii tööstuses kui ka avalikus sektoris.
Värskelt saabunud töölistele oli vaja leida elukohad ja seetõttu toimus massiline elamurajoonide ehitus suurte kokkupandavate korterelamute näol. Nõukogude kõrghoonetega elamurajoonid Tallinnas ehitati Mustamäele, Õismäele ja Lasnamäele ning väiksemas mastaabis ehitati ka mujale linna ja selle tagamaale. 2000. aasta rahvaloenduse järgi elas kaks kolmandikku Tallinna elanikest magalarajoonides. Korteri keskmine suurus on aja jooksul suurenenud. Uusim ja suurim elamurajoon on Lasnamäe umbes 100 000 elanikuga, seal on suurimad korterid ning see esindab tõelist massilist ehitusprojekti.
Segregatsioon Tallinnas
Perioodil 2000–2011 on ebavõrdsus Tallinnas kasvanud. Tallinn on rohkem segregeerunud kui teised Euroopa linnad. Jõukamad ja vaesemad inimesed on Tallinnas koondunud eri linnaosadesse. Kõrge segregatsiooni määr on halb, sest kui madala staatusega inimesed on kõik ühes kohas, siis see võib kaasa tuua kuritegevuse kasvu.
Võrreldes teiste Balti riikide pealinnade Riia ja Vilniusega, on segregatsioon Tallinnas suurem. Üheks põhjuseks on teisest rahvustest inimeste rohkus. Tallinnas on eestlasi ja vähemusrahvusi linnaelanike hulgas sama palju, aga nende sotsiaalne seis on erinev. Kõrgemates ametites on ülekaalus eestlased ning lihttööliste hulgas on rohkem vähemusi.
Lisaks on Riias eluasemetoetused, mida Tallinnas enam pole. Kuna Tallinnas on jõukamad eestlased, siis nad saavad lubada endale paremasse piirkonda kolimist, näiteks kesklinna või äärelinna, aga vaesed jäävad edasi magalapiirkonda elama. Viimane ehitati küll keskklassi jaoks, aga aja jooksul on sellest saanud pigem keskmisest vähem jõukate ja sisserändajate elupaik.
Veel on oluline kesklinna suurus ja sealsete elamispindade mitmekesisus. Näiteks on Riia kesklinn suur ja rohkete eri tüüpi elamutega. Segregeerumist vaadates tuleb arvestada ka kultuurilise aspektiga. Venelased ja lätlased on rohkem omavahel segunenud kui venelased ja eestlased. Seega ei saa öelda, et Tallinnas on märgatav kahe rahvuse segunemine, nagu seda on Riias. Tallinnas ei ela ühes linnaosas koos tippjuhid ja lihttöölised, eestlased ja venelased, tegelik vaatepilt on rohkem segregeerunud.
Fiastra järv
641 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 2 km², valgla suurus 88 km².
Veehoidla moodustus elektrienergia tootmiseks paisu rajamisega Fiastrone jõele 1950. aastate teisel poolel.
Sun Microsystems
Sun Microsystems, Inc. oli arvutifirma, mis loodi 24. veebruaril 1982. Ettevõte osteti ära ja liideti firmaga Oracle Corporation 27. jaanuaril 2010.
Sun oli infotehnoloogiamaailmas eelkõige tuntud SPARC-protsessorite ja selliste serverite tootjana, milles kasutati operatsioonisüsteeme SunOS ja Solaris, ning programmeerimiskeele Java loojana.
Sun Microsystems ostis 26. veebruaril 2008 ära andmebaasimootori MySQL omanikfirma MySQL AB.
Viited
pisi|Vaade ülalt ettevõtte peakorterile [[Santa Claras Californias]]
Kiired ja vihased 8
Filmis astuvad näitlejatena üles Vin Diesel, Dwayne Johnson, Jason Statham, Michelle Rodriguez, Tyrese Gibson, Chris Bridges (ehk Ludacris), Scott Eastwood, Nathalie Emmanuel, Elsa Pataky, Kurt Russell ja Charlize Theron. Peategelane on Dominic Torretto (Diesel), kes on oma abikaasa Letty Ortiziga parajasti mesinädalatel, kui küberterrorist Cipher (Theron) ta enda heaks tööle sunnib. Torretto endine tiim on sunnitud ta üles leidma ning Cipheri kahjutuks tegema.
"Kiired ja vihased 8" esilinastus Berliinis 4. aprillil 2017. Eesti ekraanidele jõudis film 14. aprillil, esimese nädalavahetuse piletimüügist teeniti rekordilised 219 633 eurot. Kriitikud andsid filmile seinast-seina hinnanguid, kiideti näitlejaid ja märulistseene, kuid laideti süžeed la liigset pikkust. Üle maailma teeniti piletitulu üle 1,2 miljardi dollari (u 1,1 miljardit eurot). Sellega on tegu filmiajaloo 13. (ning sarja teise) filmiga, mille piletitulu 1 miljardi dollari piiri ületanud on. "Kiired ja vihased 8" oli 2017. aasta suuruselt kolmas ning ajaloo suuruselt 11. film. Esimese nädalavahetusega teeniti rekordilised 541,9 miljonit dollarit (u 482,6 miljonit eurot), seda rekordit hoiti kuni 2018. aastani, kui ekraanidele jõudis "Tasujad: Igaviku sõda".
Anastasius IV
Anastasius IV (Corrado di Suburra, Corrado della Suburra, Chunradus; 1073 ? – 3. detsember 1154) oli paavst 1153–1154. Ta oli 168. paavst.
Corrado di Suburra sündis Roomas Suburra linnaosas linnakodaniku Benedetto di Suburra peres. Tal oli ka vend ja Salvador Miranda andmetel võis ta ema kaudu olla paavst Honorius II sugulane. Ta oli teadaolevalt esimene paavst, kes pärines linnakodaniku suguvõsast.
Suburra liitus Lateraani basiilika augustiini regulaarkanoonikutega ja sai Avignoni Saint-Rufi kloostri abtiks.
Paschalis II võis Corrado di Suburra määrata enne 25. veebruari 1114 Santa Pudenziana kardinalpreestriks, kuid Miranda andmetel oli selle kardinali puhul tegemist teise Corrado-nimelise vaimulikuga.
Honorius II määras Suburra detsembris 1127 Santa Sabina kardinalpiiskopiks. Ta osales 1125 vaidlustes Farfa kloostri abti määramise üle ja 1127 Monte Cassino kloostri abti määramise üle. Ta sai Rooma Santa Anastasia kloostri prioriks ja Valence'i Saint-Rufi kloostri abtiks. Ta toetas 1130 puhkenud skisma ajal Innocentius II-t, kelle valimistel ta ka osales ja paavst määras ta 1139 kardinalide kolleegiumi dekaaniks.
1153. aasta paavsti valimised
Anastasius IV valiti paavstiks 8. juulil 1153 Rooma Peetri kirikus ja pühitseti ametisse 12. juulil Lateraani basiilikas. Tema valimistel osales 39 kardinali.
Suhted Saksamaaga
Anastasius IV määras 1154 Magdeburgi peapiiskopiks Wichmann von Seeburgi ja andis talle palliumi.
Ta saatis 14. juunil 1154 kirja Halberstadti piiskopile Ulrichile.
Suhted Inglismaaga
Anastasius IV määras 20. detsembril 1153 York'i peapiiskopiks Henry Murdaci surma järel William FitzHerberti ja saatis talle palliumi.
Suhted Prantsusmaaga
Anastasius IV taunis 25. detsembril 1153 Prantsuse piiskoppidele saadetud kirjas Neversi krahvi Guillaume III tegevust kohaliku kloostri suhtes. Paavst pani Vézelay elanikud kirikuvande alla ja kehtestas krahvi aladel interdikti.
Ta taunis Prantsusmaa kuningale Louis VII-le saadetud kirjas Neversi krahvi tegevust.
Ta kinnitas 30. detsembril 1153 Marseille piiskopiks Pierre I ja 13. veebruaril 1154 Dol-de-Bretagne'i piiskopiks Hugues Le Roux.
Suhted Skandinaaviaga
Anastasius IV kinnitas novembris 1154 Sodori piiskopkonna, Islandi ja Gröönimaa kuuluvuse Trondheimi peapiiskopkonna jurisdiktsiooni alla.
Ta saatis 28. novembril 1154 kirja Rootsi kuningale Sverker I-le Peetruse penni kogumise osas.
Sisepoliitika
Anastasius IV viibis erinevalt oma eelkäijast kogu valitsemisaja jooksul Roomas ja tal ei tekkinud erimeelsusi linnas võimul olnud kommuuniga.
Suhted Itaalia piiskoppidega
Anastasius IV andis 8. septembril 1153 privileege Pisa Santa Maria kogudusele, Milano (Mediolanum) Santa Tecla kogudusele, Fiesole (Faesulana) piiskopkonnale, Rieti (Reate) piiskopkonnale, 1154 Bergamo piiskopkonnale ja 5. märtsil 1154 Asti piiskopkonnale.
Ta saatis 22. septembril 1153 kirja Benevento peapiiskopile Pietro II-le, Teramo piiskopile Guido II-le, Lucca piiskopile Gregoriole ja Dubrovniki (Ragusa) peapiiskopile Andreale,
Ta kinnitas Tarvisio (Tarvisium) piiskopkonna privileegid.
Reliikviad
Anastasius IV ajal leiti Roomast märtrite Cyprianuse ja Justina säilmed, mille paavst lasi Vatikani toimetada.
Munklus
Anastasius IV andis 22. novembril 1153 privileege vallumbrosiaani ordule ja 21. oktoobril 1154 Malta ordule.
Ta kinnitas Lateraani basiilika augustiini regulaarkanoonikute privileegid ja Pistoia (Pistoria) regulaarkanoonikute privileegid.
Ta andis Coimbra Santa Cruzi kloostri priorile privileegi, mille alusel võis prior kasutada piiskoplikke ametitunnuseid. Ta andis Piacenza (Placentia) San Sisto kloostri abtile mitra.
Ta andis privileege 31. oktoobril 1153 Sant'Antimo kloostrile, 1153 Fano Campo kloostrile, samuti Marseille Saint-Victori kloostrile, Anagni kloostrile, Glanfeuli (Glannafoliensis) kloostrile, Prato Maria kloostrile, Apti Saint-Eusébie kloostrile ja Longponti kloostrile.
Ta määras Pariisi Saint-Germain'i kloostri kuuluvuse paavsti jurisdiktsiooni alla ja kehtestas kloostrile immuniteedi.
Ta saatis 1154 Nonantola kloostri munkadele kaastundeavalduse abti surma puhul. Ta saatis kirja Monte Cassino kloostri abtile Rainaldo II-le.
Onupojapoliitika
Anastasius IV määras detsembris 1153 kardinaliks oma vennapoja Gregorio della Suburra.
Uued kardinalid
Anastasius IV määras 3 uut kardinali detsembris 1153.
Anastasius IV kultuuriloos
Ta lasi Lateraani basiilika juures korraldada väljakaevamisi.
Hildegard Bingenist saatis paavstile kirja, milles ta kirjeldas oma inspiratsiooni. Paavst soovis näha Hildegardi kirjutisi.
Surm
Anastasius IV suri 3. detsembril 1154 Roomas ja maeti Lateraani basiilikasse.
Aleksander Mette
Aleksander Mette (14. juuli 1913 Peterburi kubermang – 2. juuni 1983 Tallinn) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane ning majandusjuht.
Ta lõpetas Leningradi Põllumajanduse Instituudi.
Ta oli aastatel 1945–1950 Sõmerpalu sovhoosi direktor. Aastatel 1950–1952 oli ta EKP Valga Rajoonikomitee II sekretär ja EKP Tõrva Rajoonikomitee I sekretär. Aastatel 1952–1953 ja 1953–1957 Eesti NSV sovhooside minister, 1953 (6. maist 31. oktoobrini) Eesti NSV põllumajanduse ja varumise minister. Aastatel 1961–1979 oli ta koondise Eesti Põllumajandustehnika esimees. Põllumajandusteaduste kandidaat.
Ta oli aastast 1944 NLKP liige; ta on olnud EKP Keskkomitee liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu III, IV, V, VIII ja IX koosseisu saadik. Tema hobiks oli kalapüük.
Aleksander Mette suri 2. juunil 1983 Tallinnas ja maeti 6. juunil 1983 Metsakalmistule.
Aurelijus Veryga
pisi|Aurelijus Veryga (juulis 2017) Aurelijus Veryga (sündinud 8. augustil 1976 Užventises) on Leedu arst (psühhiaater), arstiteadlane ja poliitik, ta kuulub Leedu Talunike ja Roheliste Liitu. Ta oli 13. detsembrist 2016 kuni 11. detsembrini 2020 Leedu tervishoiuminister.
Ta oli 13. detsembrist 2016 kuni 11. detsembrini 2020 Leedu tervishoiuminister Saulius Skvernelise valitsuses.
Luulupe Hiieallikas
Luulupe Hiieallikas on ohvriallikas Saaremaal Karja kihelkonna Luulupe külas.
Allika ümber kasvavad ligikaudu 20 meetri kõrgused sanglepad ja toomingavõsa ja selle kõrval on kaevukoht.
Allika läbimõõduks on bioloog Maie Meiusi hinnanud ühtpidi ligikaudu 15 meetrit ja teistpidi ligikaudu 8 meetrit, selle põhi on paene ja surub vee üles. Väljavoolu juures on tass neile, kes kohapeal vett proovida tahavad. Talviti saavad loomad käia allikal joomas, suviti kuivab see ära.
Suur Ziegfeld
"Suur Ziegfeld" ("The Great Ziegfeld") on 1936. aasta Ameerika Ühendriikide muusikal-draamafilm, mille lavastas Robert Z. Leonard. Peaosades mängivad William Powell, Myrna Loy ja Luise Rainer.
Linateos räägib väljamõeldud loo impressaario Florenz Ziegfeld juuniorist ja tema Broadway revüüdest "Ziegfeld Follies".
Film võitis 1937. aasta Oscari-galal kolm auhinda, sealhulgas parima filmi Oscari, Luise Rainerit autasustati parima naispeaosatäitja Oscariga.
Kivimurru tänav
Kivimurru tänav on tänav Paides.
Kivimurru tänav on umbes 190 meetrit pikk.
Tänav algab Pärnu tänavalt, kulgeb loodesse ja ristub Laia tänavaga, kus ta ka lõppeb.
Tõnu Seilenthal
Tõnu Seilenthal (sündinud 28. juunil 1947) on eesti keeleteadlane (fennougrist) ja õppejõud.
Seilenthal lõpetas Tallinna 2. Keskkooli 1965. aastal ja Tartu Riikliku Ülikooli 1972. aastal cum laude.
Pärast ülikooli töötas ta õppejõuna Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele kateedris. Aastatel 1978–1981 oli ta Helsingi Ülikooli eesti keele lektor, seejärel Jyväskylä Ülikooli eesti keele lektor. Hiljem on ta töötanud ka Eesti Teaduste Akadeemia keele ja kirjanduse instituudi direktorina ning Tartu Ülikooli uurali keelte õppetooli uurali keelte ja hungaroloogia dotsendina.
Teadustöö ja hõimutegevus
Tõnu Seilenthali peamised uurimisvaldkonnad on soome-ugri keelte ajalooline morfoloogia, handi keel, ungari keel, hungaroloogia ning ungari ja eesti keele kontrastiivne uurimine.
Samuti on ta aktiivne soome-ugri hõimuliikumise osaline. Ta on Fenno-Ugria Asutuse juhatuse liige ja tegutseb mitmes sugulasrahvaste kultuuriseltsis.
Isiklikku
Tema isa Johannes Seilenthal (1911–1997) oli tõlkija ja kirjastuse juht, poeg Jüri Seilenthal on diplomaat.
Eesti Muusikateaduse Selts
Eesti Muusikateaduse Selts (lühend: EMTS) on aastal 1992 asutatud (registreeritud 2000 ) muusikateadusega tegelev selts.
Põhikirja järgi on seltsil kaks peamist eesmärki :
EMTS annab muu hulgas välja rahvusvahelist ja eelretsenseeritavat aastaraamatut "Res musica".
Joachim Murat (täpsustus)
Joachim Murat on järgmiste isikute nimi:
Kogukonnasisene vahetussüsteem
Kogukonnasisese vahetussüsteemi (The Community Exchange System, CES) mõiste märgib globaalset kohalike kogukondade ühisprojekti, mille eesmärgiks on edendada kohalikku, kogukonna sisest kaupade ja teenuste vahetust ilma riigis ametlikult käibel oleva fiat-/võlarahata.
Mustafa III
Mustafa III (Osmantürgi keeles: مصطفى ثالث‎,Muṣṭafā -i sālis)(28. jaanuar 1717 – 21. jaanuar 1774) oli Osmanite riigi sultan 1757–1774. Ta oli Ahmed III ja Mihrişah kadıni poeg.
Kogukonnasisene vahetussüsteem
Ajalugu
Kogukonnasisese vahetussüsteemi asutasid Tim Jenkin (õpetaja ja apartheidi vastane) ja Don Northcott 2003. aastal Kaplinna Ajapangana (Cape Town Talent Exchange) projekti raames. Tehingute vormistamiseks kasutatakse digitaalset makseühikut, mida nimetatakse „talendiks“. Projektiga taheti puuduses olevatele inimestele ja slummide tõrjutud elanikele (Kaplinnas Khayelitsha), kellele pangad keelduvad teenuste pakkumisest, pakkuda võimalust vahetada oma tooteid ja parandada majanduslikku toimetulekut.
Sulak
Sulak ehk lumepaljand on koht või laik, kust lumi ja/või jää on ära sulanud ja maapind on paljas. Sulakud tekivad soojemate ilmadega jää ja lumega kaetud pinnale jää- ja parasvöötmes.
Tavaliselt tekivad sulakud kevadel. Puutüvede ümber on nad lehtrikujulised.
Kogukonnasisene vahetussüsteem
Ajalugu
Algselt järgis projekt LETS’i põhimõtteid ja sellega loodi kohalik rahata mittetulunduslik börs, mille liikmed registreeriti ja kes müüsid sel oma tooteid kasutades selleks oma arvestusühikuid: LETS Credits“. Tegevuse käigus, kulude vähendamiseks ja tegevusala laiendamiseks, arendati välja tarkvara ning internetipõhine lahendus. 2008. aastal registreeriti ametlikult tulu mittetaotlev ettevõte Community Exchange Systems Ltd, millest hiljem kasvas välja rahvusvaheline ettevõte CES International. 2019. aastal oli sellele ettevõttel neli CES-serverit (Kaplinnas, Taiwanil ja Austraalias kaks), mis teenindavad kogu rahvusvahelist võrgustikku. Võrgustikku kuuluvad ka Hispaania Integraal CES, mis teenindab Euroopa ja Ladina-Ameerika kogukondi ning Genfis asuv CommunityForge.net. 2021. aasta seisuga on sellel esindused 103. riigis ning neid ühendab CES’i veebisait, mis võimaldab ka teostada vahetusi ülemaailmsel tasandil. Eestist osalevad selles projektis kaks kogukonda  (Seto turg ja Laagri ajapank). Igal kogukonnal on oma „valuuta“, mille haldussüsteem salvestab toimunud tehingud oma kontosüsteemis. Enamik tehinguid toimub vastastikuse krediteerimise, kuid mõned ka ajapanga  põhimõttel. Mõned kasutavad paralleelselt veel paberraha, e-raha kaasaskantava vormina.
Toimimine
Vahetussüsteemiga ühinemiseks saavad uute vahetusringide algatajad esitada avalduse veebilehe kaudu ning sellega ühinenutele avatakse CES-is oma konto. Sellel toimuvad tehingud piirduvad oma kogukonnaga, kuid see avab ka kasutajatele ligipääsu kauba või teenuse põhiselt liigitatud turusegmendile, milles nad saavad teha pakkumisi ning teostada tehinguid globaalses mastaabis.
Isik, kes soovib süsteemiga ühineda, esitab enda andmed kohalikule vahetusringile (börsile) ja talle avatakse oma konto. See annab ligipääsu veebikogukonnale, mis on mõneti sarnane sotsiaalvõrgu suhtluskeskkonnale. Selles keskkonnas saavad isikud pakkuda oma kaupu ja teenuseid, mille eest nad ostjatelt krediiti, mida kasutades saavad nad omakorda osta enesele vajalikku teistelt müüjatelt.
Mõju
Kogukonnasisene vahetussüsteem võimaldab igal inimesel, s.h puudust kannataval, eakatel ja töötutel teenida toimetulekuks vajalikke vahendeid kui ta on nõus tegema tööd, millele turul on nõudlust. Samuti saab igaüks osta enesele vajaliku teenuse. Seejuures ei takista teda enam pankade soovimatus avad talle arvet ning kvalifikatsiooninõuded. Selles süsteemis saab igaüks panustada ja saada selle eest väärilise tasu.