cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anna Politkovskaja
Arvamusavaldused Venemaal
Oma Globalrus.ru artiklis juhtis Aleksandr Majorov tähelepanu sellele, et Politkovskaja mõrv, mis toimus täpselt Putini sünnipäeval, on ääretult ebasoodne Venemaa võimudele. Majorov ennustas oma arvamuses, et Lääne meedia hakkab kasutama seda võimalust süüdistamaks Moskvat ühe kõige ägedama Kremli-vastase meediaisiksuse surmas.
Izvestija peatoimetaja Vladimir Mamontov ütles intervjuus RIA Novostile, et Politkovskaja kutsetööl ei ole vähimatki seost sellega, mis temaga juhtus.
Liikumise Inimõiguste Eest juht Lev Ponomarjov ütles: "Ainus, mis me võime täna teha Anja mälestuseks, on öelda, et me käime tema jälgedes. Asendada teda ei saa. /.../ Ja need inimesed, kes õhutavad grusiinidevastast hüsteeriat, on needsamad inimesed, kes tulistasid Politkovskajat, üks ja seesama bande, üks ja seesama meie vaenlaste kamp. Me peame ütlema, et meid on palju, meid kõiki niikuinii maha ei lasta."
Riigiduuma saadik Vladimir Rõžkov teatas raadiojaama Ehho Moskvõ otsesaates 7. oktoobril: "Ta tegeles Beslaniga, ta tegeles Nord-Ostiga, ta tegeles korruptsiooniga ja Tšetšeeniaga – siit tulebki otsida motiive." Samuti ütles ta, et tapmise paljastamine on riigi auasi. "Kui seda kuritegu kõige lühema aja jooksul ei paljastata, siis see räägib meie õiguskaitseorganite täielikust halvatusest ja avab tee uutele poliitilistele tapmistele. Kui kurjategijad, kes annavad niisuguseid tellimusi, näevad, et riik ei suuda neid uurida, siis nende tellimuste hind langeb ja tapetute arv suureneb."
Fondi INDEM president Georgi Satarov ütles: "/.../ mis on Venemaal mõne viimase aasta jooksul toimunud. Seda protsessi võib nimetada Venemaa tšetšeniseerimiseks. See tähendab, et meetodeid, mida kasutasid algul võimud, hiljem võimud koos Kadõroviga Tšetšeenias, on hakatud üle kandma Venemaale. See on ilmnenud nii massilistes repressioonides, kodanike läbipeksmises kui ka rahumeelse demonstratsiooni tulistamises Põhja-Kaukaasias väljaspool Tšetšeeniat, kui ka nendes tapmistes. Ja see üldine absoluutselt ebaefektiivse, end tühjaks varastanud võimu foon, mis ei leia midagi muud kui mängida kõige madalamatel ksenofoobsetel instinktidel, mis laseb paljurahvuselisel maal käibele põlisrahvuse mõiste – kõik see on kohutav sümptom. /.../ Teisiti kui fašismiks ma ei saa seda nimetada. /.../ Absoluutselt professionaalne töö: professionaalsed mõrvarid jätavad alati relva maha. /.../ Kindlasti meelega demonstreeritakse professionaalse töö tunnuseid. See tähendab, et Anja tapmine on signaal kõigile mõttekaaslastele, see on signaal neile kõigile."
Vitali Tretjakov ajalehest Moskovskije Novosti leidis, et Politkovskaja tapjaid tuleb otsida nende seast, keda ta oma kirjutistes paljastas.
Arvamusavaldused välismaal
Euroopa Nõukogu peasekretär Terry Davis kutsus telefoniintervjuus RIA Novostile Venemaa võime üles asja igakülgselt uurima ja tapmise asjaolud võimalikult kiiresti välja selgitama. Ta ütles, et Politkovskaja oli erakordselt mehine ja otsustav ajakirjanik, kes näitas üles suurt julgust, külastades Tšetšeenia-taolisi kohti.
Eesti Riigikogu väliskomisjoni aseesimees Marko Mihkelson ütles 9. oktoobril saates "Terevisioon", et Politkovskaja mõrva praeguse võimu tingimustes ilmselt ei lahendata.
8. oktoobri saates "Olukorrast riigis" leidis Anvar Samost, et Anna Politkovskaja tapmine toob Venemaal kaasa ajakirjanike enesetsensuuri süvenemise ja vähendab veelgi ajakirjandusvabadust.
Arvo Pärt tegi 16. oktoobril avalduse, milles võrdles Politkovskaja surma Martin Luther Kingi surmaga ja pühendas kõik oma teoste ettekanded kontserdihooajal 2006/2007 Anna Politkovskaja mälestusele.
Ajakirjanike Kaitsmise Komitee esindaja Abi Wright ütles: "Ta oli kohkumatu ja julge reporter, kes korduvalt riskis oma eluga, et teatada uudiseid sellest piirkonnast. See on laastav areng ajakirjandusele Venemaal."
Matused
Anna Politkovskaja matused toimusid 10. oktoobril Trojekurovo kalmistul Moskva lääneosas. Matuseid aitas korraldada Moskva linn. Matustel osales üle 1000 inimese. Kohal oli ka USA suursaadik Venemaal William Burns. Ühtegi Venemaa juhtkonna esindajat matustele ei tulnud.
Isiklikku
Anna Politkovskajal on poeg ja tütar.
Mälestuse jäädvustamine
Thbilisis kannab üks tänav Anna Politkovskaja nime.
Entiteet
Entiteet (uusladina sõnast entitas), ka olem, on mis tahes, mis on olemas, olgu siis reaalselt või ainult mõtteliselt või fiktiivselt (fiktiivne entiteet), konkreetselt või abstraktselt (abstraktne objekt), asjana, omadusena, seisundina, suhtena, asjaoluna, protsessina või sündmusena. Sõna kasutatakse maksimaalselt üldise terminina, mis väldib oleva laadi täpsustamist.
Teadusfilosoofias eristatakse vaadeldavaid entiteete ja mittevaadeldavaid entiteete ehk teoreetilisi entiteete.
Entiteedi (ens, 'olev') all mõeldi Aristoteleseni ulatuvas skolastika traditsioonis üksikut, jagamatut, eraldiseisvat, individuaalset asja, midagi, mis on või eksisteerib.
Lambda
Lambdast pärinevad ladina tähestiku L ja kirillitsa Л.
Suurt lambdat (Λ) kasutasid spartalased oma sümbolina, sest see oli Lakedaimoni esitäht.
Lõige
Lõige võib tähendada mitut asja.
Viljuiski uluss
Viljuiski uluss ehk Bülüü uluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigis. Asub Viljui alamjooksul.
Ulussi halduskeskus on Viljuisk. Suurem asula on veel Kõssõl-Sõr.
1989. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 28 924. 2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 25 696, neist 83% jakuudid ja 12% venelased. 2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 25 219.
Uluss jaguneb 21 kohalikuks omavalitsuseks (1 linn, 1 alev ja 19 nasleg'i).
Aleksandr Žirjajev
Aleksandr Stepanovitš Žirjajev (20. juuli 1815 Podolnoje – 12. detsember 1856 Peterburi) oli vene õigusteadlane.
Vaimuliku poeg, õppis Peterburis, töötas 1846–1856 Tartu ülikooli Vene õiguse professorina.
Heinrich Müller
pisi|püsti|[[SS-Gruppenführer Heinrich Müller]] thumb|Heinrich Müller paremal (1939) Heinrich Müller (28. aprill 1900 München – jäi teadmata kadunuks 1. mail 1945) oli Hitleri-aegse Saksa salapolitsei Gestaapo juht ja holokausti üks organisaatoritest, ta oli Riigi Julgeoleku Peaameti Amt IV, poliitilise politsei (Geheime Staatspolizei) juht, SS-Gruppenführer ' i auastmes. Heinrich Müllerit nähti viimast korda 1. mail 1945 Berliinis Führerbunkeris, kuid puuduvad andmed tema vangilangemise või surma kohta.
Heinrich Müller sündis Alois Mülleri (1875–1962) ja tema abikaasa Anna Mülleri (1874–1947, sündinud Schreindl) pojana 12 kuud pärast vanemate abiellumist. Ta läks pärast 8-klassilise kooli lõpetamist Müncheni lennutöökodadesse mehaaniku õpilaseks, 1917. aastal Esimese maailmasõja ajal astus ta vabatahtlikult sõjaväkke ja õppis lenduriks. Sõjategevuse eest autasustati teda I ja II klassi Raudristiga, pärast sõja lõppu 1919. aastal lasti ta viitseveltveebli auastmes erru kui sõjainvaliid.
1919. aastal asus ta politseiteenistusse, politseis töötamise ajal lõpetas ka keskkooli ning sai keskhariduse.
Müller abiellus 17. juunil 1924 trükikoja omaniku Otto Dischleri tütre Sofiaga (1900–1990). Neil sündis kaks last: poeg Reinhard (1927) ja tütar Elisabeth (1936).
Pärast maailmasõja lõppu sai Müller kogu NSV Liidus ja vähemal määral mujal Ida-Euroopas tuntuks Julian Semjonovi romaanide ja eriti Tatjana Lioznova teleseriaali "Seitseteist kevadist hetke" tegelasena. Müllerit mängis seal Leonid Bronevoi. Sarja populaarsus oli nii suur, et Müller sai koos Stirlitziga hulga anekdootide tegelaseks.
Katie Leung
Tema vanemad on Hongkongi immigrandid. Isal oli edukas restoran ja hiina toitu müüv ettevõte. Katie räägib vabalt kantoni hiina keelt.
Kuulsust on ta kogunud Cho Changina filmides "Harry Potter ja tulepeeker", "Harry Potter ja Fööniksi ordu", "Harry Potter ja segavereline prints" ning "Harry Potter ja surma vägised" esimeses ja teises osas.
2006 nimetati ta noore šotlase auhinna kandidaadiks, 2007 Šotimaa kõige stiilsemaks naiseks ja 2008 MTV muusikaauhinna kandidaadiks parima suudluse kategoorias (koos Daniel Radcliffe'iga).
Katie Leung on usutlustes öelnud, et ta ei hooli eriti näitlemisest ja soovib pigem kunsti õppida. 2008 astus ta Londoni Kunstiülikooli. Ta on öelnud, et tunneb kirge fotograafia suhtes. Siiski on Leung hiljem ka näitlemist õppinud.
L'Aquila
pisi L'Aquila on linn Itaalias, Abruzzo maakonna ja L'Aquila provintsi halduskeskus. Asub Aterno jõe ääres Gran Sasso, Itaalia Alpidest lõunasse jääva maismaaosa kõrgeima punkti jalamil.
Linna asutamine 13. sajandil
pisi|99 veejoa purskkaev. Linna loomine sai alguse 13. sajandi keskel ning see oli seotud Saksa-Rooma imperaatori Friedrich II surmaga. Pärast imperaatori surma kolisid uude linna 70 Amiterno and Forcona losside ja villade elanikku. Igale lossile määrati maa-ala, millele ehitada maju ning kirik koos kirikuesise platsi ja avaliku purskkaevuga. Niisuguse ebatavalise linna arendamisega on seotud ka L'Aquila 99 veejoa purskkaev (Fontana delle 99 Cannelle), kus iga veejuga esindab pärimuse kohaselt ühte küla 99st, mis üheskoos panidki aluse L'Aquila linnale.
L'Aquila, Paavstiriigi piiri lähedal asuv uus linn, mis pälvis 1254. aastal kuningas Konrad IV-lt ametliku tunnustuse, muutis märkimisväärselt eelnevat sõjalist ja poliitilist olukorda.
Kuna linna lähedal asuvates orgudes oli võimalik kasvatada safranit ning mägikarjamaad pakkusid toitu suurtele lambakarjadele, oli linn juba oma algusaegadest alates oluline kaubanduslik keskus, mis arenes juba paarikümne aasta jooksul Sitsiilia kuningriigi oluliseks keskuseks tänu nn Abruzzo teele (Via degli Abruzzi), mis ühendas Firenzet Napoliga ning läbis lisaks L'Aquilale ka Perugia, Rieti, Sulmona, Isernia, Venafro, Teano ja Capua linna.
Jean I (Prantsusmaa)
pisi|Jean I Jean I (15. november 1316, Pariis – 19/20. november 1316, Pariis) oli Prantsusmaa ja Navarra kuningas kogu oma lühikese elu ajal. Ta kuulus Kapetingide dünastiasse.
L'Aquila
Linna asutamine 13. sajandil
Takistamaks Inglismaa kuninga Henry III poja Edmundi Sitsiilia kuningriigi troonile asumisega seotud läbirääkimisi, tegi Sitsiila kuningas Manfred 1259. aasta juulis linna maatasa. Linna taastjaks sai Anjou hertsog Charles, hilisem Napoli kuningas Carlo I.
Polovina
Polovina (ka: Polovinna, Polovino, Bolovino, Meelma, Palu, Salu) on küla Võrumaal Setomaa vallas.
L'Aquila
Linna asutamine 13. sajandil
Väljaspool kuningriigi piire sai L'Aquila tuntuks seoses Pietro Morrone Coelestinus V nime all paavstiks pühitsemisega 29. augustil 1294. Coelestinus V algatas Santa Maria di Collemaggio kiriku ehitamise ning tema paavstiks saamine elavdas ehitustegevust linnas ka üldisemas plaanis.
Jean I (Prantsusmaa)
Jean sündis Louis X ja tema teise abikaasa Ungari Clémence'i ainsa pojana viis ja pool kuud pärast oma isa surma. Enne Jeani sündi valitses regendina Louis X vend Philippe (tulevane kuningas Philippe V). Jean elas ainult viis päeva ja suri 19./20. novembril. Ta maeti Saint-Denis' basiilikasse.
Polovina
Küla kuulub Üle-Pelska nulka. 1977 liideti Polovinaga Meldova (Melduva) küla.
Virolahti vald
Virolahti on vald Soomes Lõuna-Soome läänis Kymenlaakso maakonnas.
Polovina
Külas on Meldova tsässon.
Virolahti vald
Virolahti naaberomavalitsused on Hamina linn ja Miehikkälä vald. Vallas räägitakse peamiselt soome keelt.
Polovina
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Virolahti vald
Külad 1939
Tärniga on märgitud külad, mis praegu on osaliselt või täielikult Venemaa poolel.
L'Aquila
Õitsenguperiood 14. ja 15. sajandil
1311. aastal andis Anjou kuningas Robert linnale õigused, mis kaitsesid lambakasvatamisega seotud tegevusi ja vabastasid need tollimaksudest. Nimetatud õigused avaldasid kaubanduse arengule suurt mõju – just sel perioodil ostsid linna maju Toscana kaupmehed. See omakorda lõi eeldused uuendusteks linna poliitilises elus: 1355. aastal kutsuti linna valitsemises osalema parkalite, seppade ja kaupmeeste gildide liikmeid ja õpetatud mehi. Alates 1344. aastast alates oli linnal kuninga loal avatud oma mündikoda.
Jean I (Prantsusmaa)
Paljud uskusid, et Jeani onu, tulevane kuningas Philippe V põhjustas tema surma, et trooni endale saada. Räägiti ka, et Philippe olevat lasknud lapse röövida ning asendanud ta surnud lapsega. 1350. aastatel ilmus Provence'is välja mees, kes väitis, et tema ongi Jean I. Ta pandi ruttu vangi ja ta suri seal.
L'Aquila
Õitsenguperiood 14. ja 15. sajandil
14. sajandi keskpaik oli linna jaoks raske aeg. Sarnaselt kogu Euroopaga valladus ka L'Aquilas sel perioodil mitu katkuepideemiat (1348, 1363, lisaks sellele tabasid linna ka maavärinad (1349).
Virolahti vald
Külad 1939
Alapihlaja, *Alaurpala, Eerikkälä, Hailila, Hanski, Hellä (Heligby), Hämeenkylä (Tavastby), Häppilä, Järvenkylä, Kattilainen, *Kiiskilahti, Klamila, Koivuniemi, *Koskela, Koskelanjoki, Kotola, Kurkela, *Laitsalmi, Länsikylä (Flonckarböle), *Martinsaari, Mattila, Mustamaa, Nopala, *Orslahti, *Paatio (Båtö), Pajulahti, *Pajusaari, *Pitkäpaasi, Pyterlahti, Ravijoki, Ravijärvi, Reinikkala, Rännänen (Grennäs), Sydänkylä (Kallfjärd), Säkäjärvi, Tiilikkala, Vaalimaa (Vaderma), Vilkkilä, Virojoki, Virolahti, Yläpihlaja, *Yläurpala
L'Aquila
Õitsenguperiood 14. ja 15. sajandil
Linna olulisust sajandivahetuse perioodil tõestab nii see, et selleks ajaks oli linna kolinud palju juudi perekondi, kui ka see, et linn oli Frantsiskaani ordu peakapiitlite toimumispaigaks 1376., 1408., 1411., 1450., 1452. ja 1495. aastal. Samuti külastas linna frantsiskaani munk Siena Bernardino, kes oma teisel külaskäigul 1444. aastal L'Aquilas suri.
pisi|San Bernardino kiriku fassaad. Frantsisklastel oli linna arengule suur mõju. Capestrano Fra Giovanni ja Marca Fra Giacomo eestvedamisel püstitati linna kirdeossa mitmeid uusi ehitisi, millest olulisemad olid San Salvatore haigla (1446) ning San Bernardino kirik ja klooster. Kuivõrd 1461. aastal oli aset leidnud järjekordne maavärin, mille käigus varises kokku palju hooneid, kujunes San Bernardino kompleksi valmimine küllaltki keeruliseks ning Siena Bernardino keha viidi kirikusse alles 1472. aastal.
Lahtine kate
Hulga lahtine kate on topoloogias selline lahtiste hulkade süsteem, mis osutub mõne topoloogilises ruumis vaadeldava hulga katteks.
L'Aquila
Õitsenguperiood 14. ja 15. sajandil
15. sajandi teine pool oli linna ajaloos majanduslikult kõige edukam periood. Napoli kuningas Ferdinand I andis nõusoleku loomaks L'Aquilasse haridusasutus, mis oleks tasemelt võrdne Bolognas, Sienas ja Perugias olevate haridusasutustega haridusasutuse loomiseks. Samas meelitas linna geopoliitiline asukoht paljusid võõramaa kaupmehi. Tulijaid oli näiteks Saksamaalt, Savoiast ja Katalooniast. Samuti tuli L'Aquilasse Firenze Medicite, Veneetsia Pianellide, Pisa Paponede, Napoli Spannocchi ja paljude teiste esindajaid.
3. novembril 1481 peatus linnas Johannes Gutenbergi õpilane Adam Rotweil, kes andis linnavõimudele trükitegevuse õiguse.
16. sajand ja 17. sajand
Linna majanduslik allakäik sai alguse 16. sajandi alguses, mil linn läks Hispaania võimu alla. Allakäigule aitasid kaasa ka majanduslangus ning 1503. ja 1505. aasta epideemiad, mis vähendasid linna elanike arvu. Kriis süvenes pärast 1529. aastat, mil Oranje Philip otsustas linna talle vastuhakkamise eest karistada ning kehtestas linna ümbritsevatel aladel feodaalkorra. Maa-alad, millel põhines L'Aquila majanduslik edu, jagati nüüd Philipi ohvitseridele sõjaliste saavutuste eest. Selle tulemusel osales linna laatadel üha vähem kaupmehi.
pisi|vasakul|L'Aquila kindlus. 1529. aastal kohustati linna ehitama suurt kindlust. Selleks lammutati palju vanu maju ja kirikuid ning linna struktuur muutus märkimisväärselt. Kindluse valmimine võttis aega üle saja aasta, kuid kindluse ehitamisel rakendati sellegipoolest oma aja kõige uudsemaid sõjalisi ehitustehnikaid. 1570. aastatel muudeti ja tehti juurdeehitusi Palazzo del Capitano hoonele, mis oli Hispaania kuninganna Margaret Habsburgi, linna eluaegse kuberneri elupaik.
pisi|L'Aquila 1703. aastal
Deniss Malov
Deniss Malov (sündinud 8. juunil 1980) on Eesti jalgpallur, kes mängib Eesti meistriliiga klubis FC Levadia.
L'Aquila
16. sajand ja 17. sajand
1657. aastal tabas linna järjekordne katkuepideemia, mille tagajärjel suri linna 6000 elanikust 2294. 1703. aasta maavärina tagajärjel hävines või sai kannatada suurem osa linna hoonetest ja kirikutest. Veel üheksa aastat hiljem oli linnas vaid 2468 elanikku. 1707. aastal, mil Napoli kuningriik läks Hispaania käest Austria võimu alla, seati linna jaluleaitamiseks sisse maksuvabastus. 1734. aastal läks linn Hispaania Carlos III valitsuse alla.
Hulga kate
Hulga kate on matemaatikas niisugune hulkade süsteem, mille ühend sisaldab (katab) vaadeldavat hulka. Tihti nimetatakse katteks just vaadeldava hulga sellist alamhulkade süsteemi, mille ühend vaadeldava hulgaga kokku langeb.
L'Aquila
16. sajand ja 17. sajand
Linn toibus aeglaselt maavärinast põhjustatud kahjustustest, kuid linna arhitektuuriline olemus oli taas märkimisväärselt muutunud. Linna edasist elu iseloomustas vaimulike ja aadlike omavaheline konkurents ja vastasseis, mis muuhulgas väljendus ka selles, et vaimulikud taastasid kahjustunud keskaegseid hooneid, samal ajal kui aadlikud ehitasid linna uusi kauneid ja esinduslikke hooneid.
Hulga kate
Sellist katte alamsüsteemi, mis ühtlasi vaadeldava hulga katteks osutub, nimetatakse selle katte alamkatteks.
L'Aquila
18. sajandist tänapäevani
pisi|Maavärinast tingitud kahjustused
1799. aastal vallutasid linna Prantsuse väed, mis tõi endaga kaasa rüüstamise ja veresauna. Järgnenud sajandit iseloomustab aga L'Aquila linna elanike osalusega revolutsiooniliste sündmuste rohkus.
Itaalia ühendamine 1860. aastal tähendas L'Aquilale seniste eeliste kadumist: varem piirilinna privileege nautinud linn ei suutnud ära kasutada poolsaare keskse asukoha eeliseid. Seoses uue ühtse Itaalia riigi tekkimisega oli linn sunnitud kohanduma uute administratiivsete ja majanduslike nõuetega. See muutis taas linna nägu. Aja jooksul on kiire arenguga seoses täis ehitatud ka linnamüüriäärsed alad, mis enne seda olid sajandeid hoonestamata olnud.
pisi|Santa Maria di Collemaggio kiriku portaal
6. aprillil 2009 tabas linna ja ümberkaudseid alasid maavärin, mille tagajärjel hukkus 309 inimest.
8.–10. juulil 2009 toimus L'Aquilas G8 kohtumine, mis otsustati viia Sardiinial asuvast La Maddalena linnast üle L'Aquilasse põhjendusega, et sellega aidatakse kaasa linna maavärinajärgsele ülesehitamisele.
Gustav Pihlakas
pisi|G. Pihlakas köitemärgised kahel vastakuti pildistatud raamatul Gustav Pihlakas (17. veebruar 1864 Kiiu vald, Harjumaa – 4. juuli 1937 Tallinn) oli eesti kirjastaja ja raamatukaupluse omanik.
Ta õppis ühe aasta Sompa vallakoolis, seejärel läks 15-aastaselt Tallinna, kus sai tööd rändava raamatukaupmehena ja rändas raamatuid müües mööda Eestit.
Ta oli aastatel 1885–1931 tegutsenud omanimelise kirjastuse omanik ja juht. pisi|Pihlaka köitekoja ühe levinuma (köite)töö - Üldine ajalugu - stiilinäide. Ta avas 1899. aastal Tallinnas raamatu- ja kirjutustarvete äri ning hiljem asutas selle juurde köitekoja ja paberilao, 1922. aastal ka kartonaažitöökoja. Pihlaka kirjastuses ilmus nii õpperaamatuid kui ka ilukirjandust.
1912. aasta detsembris kolis Pihlakas oma äri Jaani tänav 6 (praegu Pärnu mnt 10) ruumesse.
Ta tegi annetusi kultuuri ja heategevuse jaoks, näiteks andis ta 1 000 000 marka Tallinna konservatooriumile maja ehitamiseks.
Gustav Pihlakas on koos perekonnaga maetud Tallinna Vana-Kaarli kalmistule. Matmispaika tähistab monumentaalne hallist graniidist hauasammas.
Haapasaari (Kotka)
Haapasaari (rts Aspö) on saar Soome lahes Kymenlaakso maakonnas Kotka linnas ja endine vald. Saarel elas 2004. aastal 24 inimest ja 1973. aastal 77 inimest.
pisi|tühi|100px|Haapasaari valla vapp
Vassili Tarassenko
pisi|Vassili Tarassenko Vassili Jefimovitš Tarassenko (7. märts 1859 Odessa – 25. juuli 1926 Voronež) oli vene mineraloog.
Lääne
Lääne on eesti perekonnanimi.
Vassili Tarassenko
Talupoja poeg, õppis ja töötas Kiievi Ülikoolis. Oli Tartu Ülikooli mineraloogia professor aastatel 1903–1918.
Lääne
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lääne 511 inimesel: 235 mehel ja 276 naisel. Perekonnanimede levikult on Lääne meeste puhul 229. ja naiste puhul 205. kohal. Perekonnanimi Lääne on levinuim Jõgeva maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 21,7.
Inte raudteepeatus
Inte raudteepeatus oli raudteepeatus Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Limbaži piirkonnas ja Limbaži vallas. Peatus asus Riia raudteejaamast 69,5 km kaugusel.
Peatus rajati aastal 1934. Viimane rong peatus seal aastal 1999. Aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Peatuse likvideerimisel kuulusid sealsete ehitiste hulka ootepaviljon, ooteplatvorm ja 67. kilomeetril asunud kaev.
Endise peatuse juures asub Intes stacija bussipeatus.
pisi|tühi|Peatus tänapäeval
Adolphe (Luksemburgi suurhertsog)
Tema isa oli Nassau hertsog Wilhelm (1792–1839) ja tema ema oli Wilhelmi esimene naine, Saksi-Hildburghauseni printsess Luise. Adolphe'i poolõde Sophia abiellus Rootsi kuninga Oscar II-ga.
Pärast oma isa surma sai Adolphe 20./30. oktoobril 1839 Nassau hertsogiks. thumb|püsti|vasakul|Suurhertsog Adolphe
Ta toetas Austria–Preisi sõjas Austriat. Seetõttu annekteeris Preisimaa pärast Austria lüüasaamist Nassau ja Adolphe jäi troonist 20. septembril 1866 ilma.
1890 sai Adolphe Luksemburgi suurhertsogiks. Seni olid Luksemburgi suurhertsogiteks olnud Madalmaade kuningad, kuid 1890 suri Madalmaade kuningas Willem III ilma meessoost pärijata. Hollandi kuningannaks sai tema ainus tütar Wilhelmina, kuid Luksemburgis kehtiv Saali õigus keelas naisel trooni pärida. Selletõttu läks Luksemburgi suurhertsogi tiitel Adolphe'ile, kes oli Willemi kauge sugulane meesliinis.
Esimest korda abielus ta 31. jaanuaril 1844 Venemaa suurvürstinna Jelizaveta Mihhailovnaga, kes oli Nikolai I lelletütar. Naine suri vähem kui aasta hiljem sünnitusel, kui tõi ilmale surnud tütre.
Teist korda abiellus ta 23. aprillil 1851 17-aastase Adelheid Mariega, kelle isa oli Anhalt-Dessau vürst Friedrich. Neil oli 5 last, kellest ainult 2 elasid vähemalt 18-aastaseks. Trooni päris nende vanim poeg Wëllem IV.
Lamborghini Diablo
Lamborghini Diablo on Itaalia autotootja Lamborghini keskmootoriga superauto, mida toodeti aastail 1990–2001. Tegu oli esimese Lambrghini mudeliga, mille tippkiiruseks oli üle 320 km/h (200 miili/tunnis). Peale tootmise lõppu 2001. aastal sai Diablo järeltulijaks Lamborghini Murciélago.
Varased mudelid
pisi|Lamborghini Diablo Lamborghini alustas Diablo väljatöötamist 1985. aastal, ning see oli mõeldud asendama firma senist lipulaeva Lamborghini Countachit. Auto tuli müügile 21. jaanuaril 1990. Auto jõuallikaks oli 5,7-liitrine V12-mootor võimsusega 492 hj (367 kW) ja pöördemomendiga 579 Nm. Keskmootoriga ja tagaveoline kupee oli võimeline kiirendama nullist sajani 4,5 sekundiga, auto tippkiirus oli 325 km/h.
Hoolimata väga kõrgest hinnast oli auto sisustus üsna spartalik. Puudusid elektriaknad, konditsioneer, elektriliselt liigutatavad istmed ning ABS-pidurid – kõik vaid selleks, et vähendada auto massi.
Diablo VT, Diablo VT Roadster ja Diablo VT Roadster R
1993 võeti auto juures ette suuremad muudatused. Diablo muudeti neljarattaveoliseks, võeti kasutusele efektiivsem roolivõimendi, uued pidurid, suuremad rattad ja uus vedrustus. Muudatusi tehti ka auto interjööris. Uue variandi nimeks sai Lamborghini Diablo VT.
Teoorjus
Teoorjus ehk teorent oli feodaalne koormis, kus talupoeg ehk teomees pidi osa nädalast oma töövahenditega oma kasutuses oleva talumaa eest tasumiseks mõisa jaoks tööd ehk mõisategu tegema. Sõltuvalt piirkonnast ja perioodist on teoorjus kohati olnud pigem maarent, harilikult kaasnes teoorjusega aga pärisorjus.
Lamborghini Diablo
Diablo VT, Diablo VT Roadster ja Diablo VT Roadster R
Peagi lisandus ka Diablo VT katuseta variant, mis sai nimeks Diablo VT Roadster. Tavalisest Diablo VT-st eristas seda eemaldatav süsinikkiust katusepaneel ja mõnevõrra teistsuguse kujundusega tagatuled.
Teoorjus
Lääne-Euroopas oli teoorjus varakeskajal maarendi levinuim vorm, kuid 11. sajandil hakkas seda asendama loonusrent.
Lāde raudteepeatus
Lāde raudteepeatus oli raudteepeatus Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Limbaži piirkonnas ja Limbaži vallas. Peatus asus Riia raudteejaamast 74 km kaugusel. Peatus asub Lāde küla ja Lāde järve lähistel.
Teoorjus
Kesk- ja Ida-Euroopas seevastu rakendati teoorjust 15. sajandini vähe, ent 16.–18. sajandil oli see tavaline Ida-Saksamaal (Elbe jõest idas), Poolas, Tšehhis ja Ungaris. Raharendiga asendus teoorjus pärast pärisorjuse kaotamist, 18.–19. sajandi vahetusel.
Lāde raudteepeatus
Peatus rajati 1934. aastal. Algselt kavandati peatuse nimeks Nabe, ent veel enne rongiliikluse avamist muudeti see praeguseks. Teise maailmasõja järel muudeti jaam peatuseks. 1950. aastal valmis vana jaamahoone asemele uus. Viimane rong peatus seal 1999. aastal. Aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Peatuse likvideerimise ajal kuulusid sealsete ehitiste hulka jaamahoone, ooteplatvorm ja kolm kaevu.
Teoorjus
Venemaal tekkis teoorjus 9. sajandil. Selle tähtsus vähenes naturaalrendi kasuks 12.–15. sajandil, kuid seejärel tõusis taas. 19. sajandi keskpaigaks oli ligikaudu pool talurahvast kroonutalupojad, kes maksid riigile raha- või naturaalrenti, pärisoristel mõisatalupoegadel oli aga peamisel teokohustus. Teoorjuse ulatus langes 1861. aasta talurahvareformiga, ent koormis säilis mõnel pool 1917. aasta revolutsioonini.
Lamborghini Diablo
Diablo SE30 ja Diablo SE30 Jota
Lamborghini 30. aastapäevaks 1994. aastal esitleti piiratud koguses toodetud Diablo SE30-d. Kokku valmistati 150 autot.
Teoorjus
Teoorjus Eestis
Eestis kujunes teoorjus pärast Saksa ja Taani vallutust, 13.–15. sajandil. Teoorjuse osatähtsus maarendis kasvas 15.–16. sajandi vahetusel, mil Baltimaade viljale leiti püsiv turg Lääne-Euroopas.
Lamborghini Diablo
Diablo SE30 ja Diablo SE30 Jota
1995. esitleti Diablo SE30 Jotat. Tegemist oli SE30 eriversiooniga, millel oli agressiivsem välimus, võimsam mootor ja kiireks sõiduks sobilikum käigukast. Diablo SE30 Jota mootori võimsus oli 592 hobujõudu, samas kui SE30 mootoril oli 523 hobujõudu. Auto oli tagaveoline ja seega 125 kilogrammi kergem kui nelikveoline Diablo VT. Kokku valmistati vaid 12 Lamborghini Diablo SE30 Jotat.
Diablo SV
pisi|Lamborghini Diablo SV Diablo SV esitlus toimus 1995. aasta Genfi autonäitusel. SV tähendas Super Veloce ning seda tähist kasutati esmakordselt Lamborghini Miura SV juures. See kujutas endast mõnevõrra muudetud kujunduse ja mõnevõrra võimsama mootoriga (517 hj / 380 kW ,580 N⋅m) baas-Diablot. 1999 sai Diablo SV seniste klapptulede asemele tavalised tuled.
Teoorjus
Teoorjus Eestis
Pärisorjuse aegses Eestis oli teorent talupoegade tähtsaim kohustus mõisa ees. Teotööle lisandus loonusandam: osa talu põllumajanduslikust ja käsitöötoodangust. . Talupere teoorjusest sõltus kõigi heaolu ja oli tähtis, millisel määral oli tööjõuline inimene või tööloom koormatud, sest sellest sõltus, kui palju jäi endale elatusvõimalusi.
Lamborghini Diablo
Diablo SV
Saksamaa tuuningufirma Auto König valmistas modifitseeritud versiooni Diablo SV-st. Autole lisati sportlikum vedrustus, suuremad pidurikettad ja mootor varustati kahe turboga, nii, et selle võimsus kasvas 800-hobujõuliseks.
Teoorjus
Teoorjus Eestis
Teotöö jagunes nädala- ja abiteoks, nädalategu omakorda rakmeteoks (mil mõisa tuli minna oma hobuse või härja ja rakendiga) ja jalateoks. Abitegu nõuti eelkõige mõisa toodangu viimiseks müügikohta ja ehitusmaterjalide kohaleveoks.
Lamborghini Diablo
Diablo SV
Diablo SVR baasil ehitati ka võidusõiduauto Diablo SVR, mis oli 191 kg kergem kui Diablo SV ning mootori võimsus oli 540 hj Diablo SV 510 hj vastu.
Diablo VT ja VT Roadster
pisi|Lamborghini Diablo VT Roadster
Teoorjus
Teoorjus Eestis
Üks raskemaid töid suve teisel poolel ja sügisel oli rehepeks, mis algas varsti pärast lõikust ning lõppes Liivimaal alles jõulude aegu. Rehepeksu muutsid raskeks nii töötingimused (umbne ja välisvalguseta rehetuba asus keset reht, ümbritsetuna teistest ruumidest) kui ka tööaeg (rehte peksti pärast päevatööd, teoliste uneaja arvelt). Nagu näitab Eestimaa rüütelkonna peamehe Tõnis Maydelli talupoegademääruse 21. punkt (16. sajandi lõpust), vastutasid mõisavilja peksmise eest rehelised üheskoos: kes jättis viljapeksu ajal rehe vahele, peab tooma esimesel korral lamba, mille teised rehelised koos ära söövad, teisel korral pandi vangi ja kolmandal korral sai vitsu.
Raskeim talvine kohustus oli osalemine mõisavooris: mõisa toodangu (tavaliselt vilja, hiljem ka viina) vedu linnadesse kaupmeeste ja ostjate juurde.
Lamborghini Diablo
Diablo VT ja VT Roadster
Teise põlvkonna VT mudelitel muudeti mõnevõrra auto välimust, Diablo sai ka võimsama mootor kui esimese põlvkonna mudelitel ja mootoritele lisati nüüd muutuva ajastusega klapiajam. VT ja SV mudelite võimsuseks oli nüüd 536 hj (394 kW) ja 605 N⋅m ning auto sai ka suuremad pidurikettad ning esmakordselt Lamborghini ajaloos Kelsey-Hayes'i poolt toodetud ABS pidurid. VT mudelite tootmine lõpetati aastal 2000.
Teoorjus
Teoorjus Eestis
Valdavaks rendivormiks jäi teorent 1860. aastateni. 1868. aastal keelati talude rendilepinguid teorendi alusel sõlmida, ent kohati püsis teorent varjatult isegi siis.
Lamborghini Diablo
Diablo SV
Diablo SV muudatused sarnanesid suhteliselt VT muudatustega. Mõnevõrra muudeti välimust ning ka mootorit tehti võimsamaks.
Teoorjus
Teorendi suurus
Ühe adramaalise talu nädalateonorm 17.–18. sajandil oli 6 teopäeva.
Lamborghini Diablo
Diablo GT
Diablo GT oli veelgi sportlikum mudel. Mootori töömahtu suurendati kuuele liitrile ning võimsus kasvas 575 hobujõuni. Ka pidurid ja vedrustus muudeti sportlikumaks ning auto sai agressiivsema välisilme. Kokku valmistati vaid 83 Diablo GT-d.
Teoorjus
Teorendi suurus
Luunja mõisa vakuraamatu andmeil oli Polla talu nädalategu 2,5 päeva. Aastaringne orjus jagunes kaheks: jüripäevast mihklipäevani hobusega 130 ja jalgsi 53 päeva, mihklipäevast jüripäevani hobusega 29 päeva. Sellele lisandus 24 vooripäeva. Loonusandam oli 2 vakka rukist, 1,25 vakka otra, 2 vakka kaeru, 1,5 naela linast lõnga, 1 nael noodalõnga, 1 lammas, 2 noort kana, 11 muna ja 1 kott. Loonusandami osaks loeti ka rahaline koormis 17 taalrit ja 35 krossi.
Lamborghini Diablo
Diablo GT
Selle auto baasil valmistati ka 40 Diablo GTR-i, mis olid veelgi sportlikumad.
Diablo 6.0 GT
Tegemist oli viimase Diablo suurema uuendusega, mille eesmärgiks oli hoida Diablot tootmises kuni uue mudeli väljatöötamiseni. Autol oli tugevasti muudetud sise- ja väliskujundus ning Diablo GT-lt pärit kuueliitrine mootor. Diablo 6.0 Gt-d toodeti kuni aastani 2001, mil toodi välja Lamborghini Murciélago.
Hulkade süsteem
Hulkade süsteem on matemaatikas selline hulk, mille elementideks on hulgad.
Universaalhulk
Universaalhulgaks ehk universaalseks hulgaks nimetatakse hulka, mis sisaldab alamhulkadena kõiki antud probleemis või mõttekäigus vaadeldavaid hulki.
Tõenäosusteoorias on universaalhulgaks kõikide vaadeldavas probleemis käsitletavate elementaarsündmuste hulk ning see sisaldab seega alamhulkadena kõiki vaadeldavaid sündmusi. Sealgi sõltub universaalhulga kuju käsitletavast probleemist. Näiteks täringu veeretamisele vastav universaalhulk on {1,2,3,4,5,6}, mis koosneb täringu silmade arvudest.
Lenski uluss
Lenski uluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigi edelaosas. Asub Leena ülemjooksul.
Kampaniil
pisi|[[Veneetsia Püha Markuse kirik|Püha Markuse katedraali kampaniil Veneetsias]] Kampaniil (itaalia keeles campanile) on peamiselt Itaalias esinev kirikust eraldi seisev kellatorn. Nimetus tuleneb itaaliakeelsest sõnast campana ('kirikukell').
Lenski uluss
78% elanikest on venelased ja 10% jakuudid.
Kampaniil
Tuntumad kampaniilid on Pisa torn Pisas ja Püha Markuse kampaniil, mis asub Püha Markuse katedraali kellatornina Veneetsia Püha Markuse väljakul.
Maailma kõrgeim kampaniil on Joseph Chamberlaini memoriaalkellatorn Inglismaal Birminghamis.
Eesti vanim allesolev kampaniil (1638) asub Saaremaal Kihelkonna vallas Mihkli kiriku juures.
Välismaa filosoofide loend
''Siin on loetletud välismaa filosoofe. Eesti filosoofe on loetletud Eesti filosoofide loendis.
Artiklid üksikute filosoofide kohta kategoriseeritakse kategooria Kategooria:Filosoofid alla.
A
Anathon Aall - Nicola Abbagnano - Thomas Abbt - Muḩammad ‘Abduh - Jakob Friedrich von Abel - Pierre Abélard - Abhinavagupta - Abraham ibn Daud - David Abram - Peter Achinstein - Uriel Acosta - Robert Merrihew Adams - Adelard Bathist - Alfred Adler - Max Adler - Mortimer Adler - Theodor Adorno - Adrastos - Aetios - Giorgio Agamben - Joseph Agassi - Evandro Agazzi - Rudolf Agricola - Agrippa - Agrippa Nettesheimist - Aharon ben Eliyyahu Nicomediast - Mirza Fatali Ahhundov - Aidesios - Henry Aiken - Ainesidemos - Timo Airaksinen - Aischines Sphettosest - Kazimierz Ajdukiewicz - Ajita Kesakambalī - Ivan Aksakov - Konstantin Aksakov - Jamāl ad-Dīn al-Afghānī - Alain - Alain de Lille - Al-‘Allaf - Outi Alanko-Kahiluoto - Abū-l-Ḩasan al-Ash‘arī - Juan Bautista Alberdi - Albert Saksimaalt - Albert Suur - Hans Albert - Leon Battista Alberti - Albinos - Joseph Albo - Ingrid Albrecht - Alkuin - Igor Aleksejev - Nikolai Aleksejev - Jean le Rond d'Alembert - Alexander Galliast - Alexander Hales'ist - Samuel Alexander - Alexandros Aigaist - Alexandros Aphrodisiast - Alexandros Damaskusest - Alexandros Lykopolisest - Alexandros Polyhistor - Alexinos - Robert Alexy - Alkinoos - Alkmaion - Lucy Allais - Ferdinand Alquié - William Alston - Louis Althusser - Amaury Viinist - Ammonios - Ammonios Sakkas - Anacharsis - Ᾱnandagiri - Anania Širakatshi - Anatolios - Anaxagoras - Anaxilaos - Anaximandros - Anaximenes - Daniil Andrejev - Andronikos Rhodoselt - Dmitri Anitškov - Julia Annas - Pavel Annenkov - Annikeris - Elizabeth Anscombe - Canterbury Anselm - Anselmus - Antigonos - Antiochos Askalonist - Antipatros Tarsosest - Antipatros Tyrosest - Antisthenes Ateenast - Antisthenes Rhodoselt - Antoni (Hrapovitski) - Maksim Antonovitš - Karl-Otto Apel - Apollonios Kronos - Apollonios Tyanast - Kwame Anthony Appiah - Apuleius - José Luis López Aranguren - Archedemos - Archelaos - Archytas - Areios Didymos - Hannah Arendt - Arete - Aristarchos Samoselt - Aristippos Kyrenest - Aristobulos Aleksandriast - Aristokles - Ariston Aleksandriast - Ariston Chioselt - Ariston Keoselt - Aristoteles - Aristoteles Mitylenest - Aristoxenos - Ārjadeva - Arkesilaos - Jacobus Arminius - David Malet Armstrong - Antoine Arnauld - Arnobius - Jean-Paul Aron - Raymond Aron - Nikolai Arsenjev - Artemi Troitski - Asanga - Asklepiades Bithyniast - Asklepiades Phleiusist - Asklepiodotos - Asklepios - Sergei Askoldov - Valentin Asmus - Aspasios - Pjotr Astafjev - Carlos Astrada - Athanasios Aleksandriast - Athenagoras - Augustinus - Aulus Gellius - John Austin - John Langshaw Austin - Richard Avenarius - Averroes - Teresa de Avila - Avvakum - Kostas Axelos - Francisco J. Ayala - Alfred Jules Ayer
B
Gracchus Babeuf - Gaston Bachelard - Francis Bacon - Roger Bacon - Badarajana - Alain Badiou - Alfred Baeumler - Benjamin Bagley - Maria Baghramian - Mihhail Bahtin - Alexander Bain - Mihhail Bakunin - Kevin Baldeosingh - Thomas Baldwin - Dan Baras - Jonathan Barnes - Roland Barthes - Basilides - Georges Bataille - Pafnuti Baturin - Jean Baudrillard - Andri Baumeister - Alexander Gottlieb Baumgarten - Pierre Bayle - Umut Baysan - George Bealer - Elizabeth Lane Beardsley - Simone de Beauvoir - August Bebel - Lewis White Beck - Isaac Beeckman - Vissarion Belinski - Daniel Bell - Walter Benjamin - Jonathan Bennett - Daniel Bensaïd - Jeremy Bentham - Arthur Bentley - Nikolai Berdjajev - Henri Bergson - George Berkeley - Isaiah Berlin - John Desmond Bernal - Eduard Bernstein - Ludwig von Bertalanffy - Corine Besson - Hakim Bey - Bhartrihari - Peter Bieri - Ágúst H. Bjarnason - Simon Blackburn - William Blake - Maurice Blanchot - Louis Auguste Blanqui - Ned Block - Allan Bloom - Blossius Cumaest - Hans Blumenberg - Jeffrey Blustein - Jevgeni Bobrov - Joseph Maria Bochenski - Jean Bodin - Hector Boece - Boëthius - Boëthius Daakiast - Boethos Siidonist - Aleksandr Bogdanov - Paul Artin Boghossian - Nicolas Boileau - Bernard Bolzano - Bonaventura - George Boole - Juri Borev - Hristo Botev - Pierre Bourdieu - Richard Boyd - Francis Herbert Bradley - Robert Brandom - Richard Brandt - Michael Bratman - John Francis Bray - Franz Brentano - Percy Williams Bridgman - Brillat-Savarin - Charles Dunbar Broad - John Broome - Constantin Brunner - Luke Brunning - Giordano Bruno - Otto Brusiin - Bryson Ahhaiast - Bryson Herakleiast - Martin Buber - Henry Thomas Buckle - Manfred Buhr - Sergei Bulgakov - Mario Bunge - Tyler Burge - Jean Buridan - Edmund Burke - Kenneth Burke - Arthur Burks - John Burnheim - Myles Burnyeat - Mihhail Butaševitš-Petraševski - Joseph Butler - Judith Butler - Nicholas Murray Butler - Jakob Böhme
C
Pierre Jean Georges Cabanis - Etienne Cabet - Calcidius - Cheshire Calhoun - Mary Whiton Calkins - Johann Calvin - Tommaso Campanella - Albert Camus - Georges Canguilhem - Milič Čapek - Fritjof Capra - Thomas Carlyle - Shalom Carmy - Rudolf Carnap - Nancy Cartwright - Ernst Cassirer - Cassius Dionysius Longinus - Hector-Neri Castañeda - Manuel Castells - Cornelius Castoriadis - Chaitanya - Alan F. Chalmers - David Chalmers - Richard Chalmers - Houston Stewart Chamberlain - Pierre Charron - Cheng Liang - H. Cherbury - Roderick Chisholm - Noam Chomsky - Niels Egmont Christensen - Chrysanthius - Chrysippos - Alonzo Church - Patricia Churchland - Paul Churchland - Marcus Tullius Cicero - Emil Cioran - Hélène Cixous - Bernhard de Clairvaux - Andy Clark - Samuel Clarke - Thompson Clarke - Aleksandria Clemens - William Kingdon Clifford - Chapman Cohen - Hermann Cohen - Gerald A. Cohen - Vincent Colapietro - Robin Collingwood - Giorgio Colli - Anthony Collins - Auguste Comte - Étienne Bonnot de Condillac - Jean Antoine Condorcet - Anne Conway - Vasile Conta - Frederick Copleston - Adela Cortina – John Cottingham - Victor Cousin - John Cowburn - William Lane Craig - Tim Crane - Francis Crick - Benedetto Croce - Ljubomir Cuculovski - Richard Cumberland - Gregory Currie - Georges Cuvier
D
Dai Zhen - Mulshankar Dajananda - Mary Daly - António Damásio - Arthur C. Danto - Charles Darwin - Donald Davidson - Davith Anjaghth - Ivan Davõdov - Jeremy De Chavez - Guy Debord - John Deely - Neil Delaney - Gérard Deledalle - Gilles Deleuze - Edward Dembowski - Demetrios - Demokritos - Daniel Clement Dennett - Jacques Derrida - René Descartes - Leger Marie Deschamps - Semjon Desnitski - Eliyahu Eliezer Dessler - Theodore Dezamy - Govinda Chandra Dev - John Dewey - Dharmakirti - Diagoras - George Dickie - Goldsworthy Lowes Dickinson - Denis Diderot - Joseph Dietzgen - Kenelm Digby - Dignaga - Wilhelm Dilthey - Diodoros Kronos - Diogenes Apolloniast - Diogenes Seleukeiast - Diogenes Sinopest - Pseudo-Dionysios Areopagita - Dionysios Chalkedonist - Nikolai Dobroljubov - Dōgen - Dong Zhongshu - Keith S. Donnellan - Elliot N. Dorff - William Dray - Fred I. Dretske - Hans Driesch - Julia Driver - Aleksandr Dugin - Pierre Duhem - Michael Dummett - Léon Dumont – Charles Dunan - John Duns Scotus - Will Durant - Josef Durdík - Andrea Dworkin - Ronald Dworkin - Eugen Dühring
E
Echekrates - Meister Eckhart - Umberto Eco - Gerald Edelman - Dorothy Edgington - Jari Ehrnrooth - Mircea Eliade - Ralph Waldo Emerson - Empedokles - Barthélemy Prosper Enfantin - Friedrich Engels - Epikuros - Erasmus Rotterdamist - Johannes Scotus Eriugena - Eubulides - Rudolf Christoph Eucken - Eukleides Megarast - Euphantos - Euthydemos - Gareth Evans
F
Emil Fackenheim - Kevin Falvey - Fan Zhen - al-Farabi - Fazang - Favorinus - Herbert Feigl - Susan Fenimore Cooper - Ludwig Feuerbach - Paul Feyerabend - Immanuel Fichte - Johann Gottlieb Fichte - Marsilio Ficino - Hartry Field - John Finnis - Christian Gabriel Fischer - Nikolai Fjodorov - Owen Flanagan - Pavel Florenski - Luciano Floridi - Jerry Alan Fodor - Philippa Foot - Salomon Formstecher - Georg Forster - Michel Foucault - Francois Marie Charles Fourier - Bas van Fraassen - Philipp Frank - Semjon Frank - Harry Frankfurt - Benjamin Franklin - Gottlob Frege - Sigmund Freud - Elizabeth Fricker - Marilyn Friedman - Milton Friedman - Jakob Friedrich Fries - Erich Fromm - Northrop Frye - Francis Fukuyama
I
Iamblichos - Ibn Badžda - Ibn Khaldūn - Ibn Rushd - Ibn Sīnā - Ibn Tufail - Gustav Ichheiser - Ichthyas - Michael Ignatieff - Heikki Ikäheimo - Evald Iljenkov - Ivan Iljin - Ivan Illich - Roman Ingarden - Robert G. Ingersoll - Harold Innis - Peter van Inwagen - Muhammad Iqbal - Luce Irigaray - Išvarakrišna
J
Brendan Balcerak Jackson - Frank Jackson - Friedrich Heinrich Jacobi - Jane Jacobs - William James - Cornelius Jansenius - Karl Jaspers - Jean Jaures - Georg Jellinek - Florise Joachim - Johannes Philoponos - Johannis de Sacro Bosco - Robert Johnson - Troy Jollimore - Kent Johnson - Hans Jonas - Bertrand de Jouvenel - Erik Judin - Pamfil Jurkevitš - Pavel Juškevitš - Gottlob Benjamin Jäsche
K
Alexis Kagame - Eino Kaila - Kannada - Kang Youwei - Immanuel Kant - Kapila - David Kaplan - Mordecai Kaplan - Sardar Fazlul Karim - Mihhail Karinski - Karneades - Jerrold Katz - Kautilya - Karl Kautsky - Konstantin Kavelin - Kebes - Evelyn Fox Keller - Simon Keller - Johannes Kepler - Theocháris Kessídis - John Maynard Keynes - Hermann von Keyserling - Jaegwon Kim - Abu al-Kindi - Søren Kierkegaard - Mark Kingwell - Ivan Kirejevski - Ludwig Klages - Kleanthes - Stanley B. Klein - Kleinomachos - Richard Payne Knight - Martin Knutzen - Alexandre Kojéve - Leszek Kołakowski - Niko Kolodny - Jan Amos Komenský - Kong Fuzi - Georgi Konisski - Abraham Isaac Kook - Mikołaj Kopernik - Gereon Kopf - Pavel Kopnin - Christine Korsgaard - Reinhart Koselleck - Jakov Kozelski - Aleksei Kozlov - Maksim Kovalevski - Alexandre Koyré - Krates Teebast - Karl Friedrich Krause - Richard Kraut - Ernst Krieck - Saul Aaron Kripke - Julia Kristeva - Nachman Krochmal - Pjotr Kropotkin - Erik Ritter von Kuehnelt-Leddihn - Thomas Kuhn - Sigmund Kvaløy - Max Kölbel - Guido Küng - Wolfgang Künne - William Kymlicka
M
Gabriel Bonnot de Mably - Ivan Macan - Ernst Mach - Tibor R. Machan - Niccoló Machiavelli - Alasdair MacIntyre - John Leslie Mackie - Fiona Macpherson - Ambrosius Theodosius Macrobius - Madhva - Mose ben Maimonides - Joseph de Maistre - Gennadi Majorov - Norman Malcolm - Nicolas Malebranche - Jean-François Malherbe - Mircea Malița - Thomas Malthus - Merab Mamardašvili - Paul de Man - Bernard de Mandeville - Gabriel Marcel - Marcus Aurelius - Ruth Barcan Marcus - Herbert Marcuse - Pierre Sylvain Marechal - Joseph Margolis - Jean-Luc Marion - Jacques Maritain - Markalideva - Ned Markosian - Svetozar Markovič - Marsilius Paduast - José Martí - Michael Martin - Karl Marx - Tomaš Garrigue Masaryk - A. H. Maslow - Humberto Maturana - Maximus Tüürosest - Nicholas Maxwell - Simon May - Bernard Mayo - Storrs McCall - John McDowell - Colin McGinn - Terence McKenna - Marshall McLuhan - John McTaggart Ellis McTaggart - George Herbert Mead - Franz Mehring - Alexius Meinong - Philipp Melanchthon - Melissos Samoselt - David Hugh Mellor - Otto Mencke - Gregor Mendel - Moses Mendelssohn - Menedemos - Mengzi - D. Mercier - Maurice Merleau-Ponty - Marin Mersenne - Robert King Merton - Jean Meslier - Metrodoros - Lev Metšnikov - Thomas Metzinger - Mary Midgley - Nikolai Mihhailovski - Vladimir Mikuševitš - Vladimir Miljutin - James Mill - John Stuart Mill - David Miller (filosoof) - David Miller (poliitikateoreetik) - Kristie Miller - Tony Milligan - Ruth Garrett Millikan - Charles Wright Mills - Anne Minas - Ludwig von Mises - Armin Mohler - Jacob Moleschott - Michel de Montaigne - Charles Montesquieu - James H. Moor - Adrian Moore - George Edward Moore - Henry More - Thomas More - Morelly - Jacob Moreno - Augustus de Morgan - Lewis Henry Morgan - Charles Morris - William Morris - Timothy Morton - Mozi - Chantal Mouffe - Iris Murdoch - Jeffrie Murphy - Musonius Rufus - Thomas Müntzer
N
Arne Næss - Nāgārdžuna - Ernest Nagel - Thomas Nagel - Jacques Andre Naigeon - Mikael Nalbadjan - Igor Narski - Jan Narveson - Paul Natorp - Antonio Negri - Otto Neurath - W. Newman - Isaac Newton - William Newton-Smith - Nicolaus Cusanus - Friedrich Nietzsche - Ilkka Niiniluoto - Nikarete - Albert Jay Nock - Joanna North - Robert Nozick - Martha Nussbaum - Schalwa Nuzubidse
O
William Ockham - Nikolai Ogarjov - Teodor Oizerman - Andrew Oldenquist - Mihhail Olminski - Eric Olson - Cornelis Willem Opzoomer - Ivan Orlov - José Ortega y Gasset - Timofei Ossipovski - Romualdas Ozolas - Robert Owen - Susan Oyama
P
Antonino Pagliaro - Thomas Paine - Menyhért Palágyi - William Paley - Panaitios Rhodoselt - Panthoides - Arthur Pap - David Papineau - Paracelsus - Derek Parfit - Parmenides - Blaise Pascal - Pasikles - Patandžali - Wim A. de Pater - Herbert James Paton - Francesco Patrizi da Cherso - Christopher Peacocke - Karl Pearson - Charles Sanders Peirce - John Perry - Fernando Pessoa - Petrus Ibeerlane - Petrus Lombardus - Glen Pettigrove - Philip Pettit - Phaidon Elisest - Pherekydes Syroselt - Philodemos - Philon Aleksandriast - Philon Dialektik - Philon Larissast - Dmitri Pissarev - Aleksandr Pjatigorski - Max Planck - Alvin Plantinga - Platon - Georgi Plehhanov - Gottfried Ploucquet - Plotinos - Plutarchos Ateenast - Henri Poincaré - Pierre Poiret - Louis Paul Pojman - Karl Polanyi - Michael Polanyi - Polyaenos - Grigori Pomerants - Pietro Pomponazzi - Giuliano Pontara - Johannes Jacobus Poortman - Nikolai Popovski - Karl Popper - Platon Poretski - Porphyrios - Poseidonios - Moritz Conrad Posselt - Nelson Potter - Prašastapada - Richard Price - Graham Priest - Joseph Priestley - Ilya Prigogine - Arthur Prior - Michael S. Pritchard - Prodikos - Proklos - Protagoras - Pierre-Joseph Proudhon - Samuel Pufendorf - Hilary Putnam - Pyrrhon Elisest - Pythagoras
Q
Willard Van Orman Quine
R
James Rachels - Sarvepalli Radhakrishnan - Aleksandr Radištšev - Radulphus Brito - Ivanka Rainova - Ramakrishna - Ramanudža - Frank Plumpton Ramsey - Ian T. Ramsey - Jacques Rancière - Ayn Rand - Joseph Ransdell - Gerald Raunig - Jean-Philippe Ravoux - John Rawls - Stephen Read - Andrews Reath - François Recanati - Hans Reichenbach - Thomas Reid - Carl Leonhard Reinhold - Johannes Reinke - Anna Remišová - Joseph Ernest Renan - Georges Rey - Rush Rhees - Heinrich Rickert - Paul Ricœur - Jean Baptiste Rene Robinet - Carlin Romano - Amélie Rorty - Richard Rorty - Roscellinus - Gillian Rose - Alexander Rosenberg - Franz Rosenzweig - Antonio Rosmini - W. D. Ross - Murray Rothbard - Jean-Jacques Rousseau - J. W. Roxbee Cox - Michael Ruse - John Ruskin - Bertrand Russell - Raymond Ruyer - Gilbert Ryle