cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Automaatika
Jada- ja loogikajuhtimine või ühtne juhtimissüsteem
Mõnes suuremas tehases võib releede, sammloendurite ja trummellülitite (sekventserite) koguarv olla sadu või isegi tuhandeid. Sellised suured süsteemid oli vaja muuta programmeeritavateks ja juhitavateks. Üks esimesi programmeerimisvahendeid oli redelloogika, kus releede ühendusskeem sarnanes redeliga (vt joonis). Tänapäeval on töötatud välja spetsiaalsed arvutid, mida nimetatakse programmeeritavateks loogikakontrolleriteks (Programmable Logic Controllers – PLC). PLC on mõeldud asendama releeloogika ahelaid ja neid on kergem uute tööülesannete jaoks ümber programmeerida. pisi|Vooluliini mootorite automaatse juhtimise põhimõtteskeem Tavalise vahelduvvoolu mootori START- ja STOPP-ahel (nn juhtahel), kus mootor käivitub, kui vajutatakse START-nuppu ja mootor seiskub, kui vajutatakse STOPP-nuppu. Selleks kasutatakse: START-nuppu, millel on normaalolekus avatud kontakt, STOPP-nuppu, millel on normaalolekus suletud kontakt ja releed või suuremate voolude korral kontaktorit, millel on kolm jõukontakti tööstusvoolu ja üks abikontakt juhtimisahela juhtimiseks. Pärast START-nupu vajutamist ja nupu kontakti sulgemist pingestatakse relee mähis. Mähise pingestamise tagajärjel relee rakendub ja kontaktid sulguvad. Jõukontakte läbiv vool juhitakse mootori mähisesse, see käivitub. Sulgunud abikontakt on paralleelselt ühendatud START-nupu kontaktiga, see hoiab relee mähisel pinge ka pärast START-nupu vabastamist. STOPP-nupu normaalses olekus suletud kontakt on järjestikku ühendatud juhtahelas esimeseks. Pärast STOPP-nupu vajutamist katkestatakse juhtahela vool ja releekontaktid avanevad, see peatab ka mootori töö.
Enamasti lisatakse juhtahelasse veel elemente, mis kontrollivad süsteemi tööd. Näiteks mootori töötamiseks on vajalik eelnevalt käivitada teised protsessid, nagu õlitamine või jahutus. Sel juhul lisatakse mootori juhtahelasse blokeeringud, mis takistavad mootori käivitumist enne õlipumba või jahutusventilaatori käivitamist. Loendurid, lõpulülitid või elektrilised signaallambid on samuti osa kontrollahela elementideks.
Elektromagnetventiile (solenoidventiile) kasutatakse laialdaselt suruõhu või hüdraulilise vedeliku voolu avamiseks-sulgemiseks pneumo- või hüdroajamite juhtimisel. Kuigi mootorite pöörlemapanemiseks on lihtsam kasutada elektrit, siis väga täpse, ühtlase liikumise ja suure jõu saavutamiseks on mõistlik kasutada hüdraulilist energiat silindrite liigutamiseks. Veel on hüdraulikat lihtne kasutada hüdrauliliste hoobade, presside, haaratsite, lohistite jms käitamiseks.
Arvutiga juhtimine
Arvutiga juhtimisel on võimalik realiseerida nii jadaautomaatreguleerimist, kui ka tagasisidestusega automaatreguleerimist. Tavaliselt tööstuslikud arvutid võivad teha mõlemaid protsesse. PLC on teatud eriotstarbelised arvutid, mis sisaldavad nii loendureid, sisend-väljund-, juhtimis-, kontroll- ja loogikaahelaid. PLC suudab suhelda kasutajaga üle võrguliidese. PLC-d suudavad reaalajas analüüsida andmeid ja edastada neid graafilise pildina ekraanile kasutaja jaoks.
Rahaautomaat on näide protsesside kogumist, milles arvuti täidab loogikatehteid vastates kasutaja soovidele, suheldes samal ajal interneti kaudu andmebaasidega.
Ajalugu
Tsentrifugaaljõudu hakati kasutama 18. sajandi teisel veerandil, sellega reguleeriti veskikivide vahelist survet. Aastal 1785 kasutas Oliver Evans jahuveskis tsentrifugaaljõudu, luues automaatse kiirust reguleeriva süsteemi. 1788. aastal kasutas tsentrifugaaljõuregulaatorit James Watt aurumasinal.
Tsentrifugaaljõu kasutamisel põhinevat regulaatorit ei saanud kasutada suurte kiiruste juures. See toimis ainult aeglastel kiirustel. Et tsentrifugaaljõu kasutamisel põhinevat pöörlemiskiiruse regulaatorit saaks kasutada aurumasinal, tehti mitmeid edasiarendusi. Hakati reguleerima aurukatla küttekoldes eralduva soojuse hulka. Ka sellistes süsteemides tekkisid kiiruse kõikumised, kuna süsteem reageeris alles pöörlemiskiiruse langusele ja oli seetõttu suure viitega.
Kuni 19. sajandini tehti mitmesuguseid muudatusi, et parandada jutimismasinate toimimiskiirust.
Kui 1920ndatel arendati välja elektroonilised võimendid, mis olid oluliseks sammuks pikamaa telefonsides, siis võeti nendes kasutusele võimenduse fikseerimine negatiivne tagasiside abil. Sellega saavutati nendes ka signaali-müra suhte paranemine.
Militaarsektoris võeti automaatjuhtimine teise maailmasõja ajal kasutusele tulejuhtimissüsteemides ja navigatsioonisüsteemides.
Sõna "automaatika" võttis kasutusele 1940. aastatel General Electric. [8] Klassikaline käsitlus juhtimisteooriale on antud aastatel 1940 ja 1950.
Releeloogika ja elektrifitseerimine võeti kasutusele tehastes 1900. aastaks. Aastaks 1920 olid need teinud läbi kiire arengu. Kasvav elektrienergia nõudlus tõi kaasa elektrijaamade kiire arengu. Kõrgsurvekatlad, auruturbiinid ja elektrialajaamad tekitasid suure nõudluse juhtimisseadmete järgi.
Kesksed juhtimis- ja kontrollruumid hakkasid tekkima 1920. aastatel. Põhilised protsessi juhtimised olid sisse- ja väljalülitamised. Süsteemi operaatorid said avada ja sulgeda ventiile, sisse ja välja lülitada mootoreid, jälgida graafikuid, salvestada andmeid ning neid väljastada, teha parandusi ja muudatusi. Juhtimisruumides võeti kasutusele värvikoodidega signaaltuled. Töötajad said teha muudatusi käsitsi, puudus veel süsteemi poolne operatsioonijuhtimine.
Regulaatorid (kontrollerid), mis olid suutelised täitma lihtsamaid arvutusülesandeid ja viima sisse muudatusi ning seadistama süsteeme, korrigeerima soovitud väärtuse (seadeväärtuse) kõrvalekallet, võeti kasutusele 1930. aastatel. Samuti võeti kasutusele regulaatorid, mis võimaldasid jälgida tehaste tootlikkust, samal ajal vähendades kulutusi elektrienergiale.
Umbes samal perioodil leidsid tagasisidestatud süsteemid laialdasemat kasutamist ka raadioelektroonikas (pinge stabiliseerimise süsteemid, automaatsed raadiosignaali nivoo reguleerimise süsteemid või automaatsed võimenduse reguleerimise (AVR ehk inglise k. AGC) süsteemid, tagasisidestatud vahelduvvoolu mõõtedetektorid, automaatsed sageduse reguleerimise süsteemid (Inglise k. AFC) ja faasisünkronisatsiooni süsteemid (PLL).
Aastal 1959 oli Texaco Port Arthur rafineerimistehas esimene keemiatehas, mis võttis kasutusele digitaalse reguleerimissüsteemi. Digitaalne reguleerimissüsteem hakkas tehastes kiiresti levima 1970. aastatel, kui arvuti riistvara hind langes.
Rakendused
Automaatne telefonikeskjaam võeti kasutusele 1892. aastal koos kettaga telefonidega. 1929. aastal oli 31,9% telefonidest automaatsed Belli telefonivõrkudes. Automaatses telefonikeskjaamas kasutati algselt vaakumtoruvõimendeid ja elektromehaanilisi lüliteid, mis tarbisid palju elektrienergiat. Telefonikõnede hulk kasvas lõpuks nii kiiresti, et kardeti telefonide süsteemi poolt kogu toodetava elektrienergia äratarbimist, see sundis Bell Labsi alustama transistoride uuringuid. Telefonide lülitusreleede loogika andis inspiratsiooni digitaalse arvuti loomiseks.
Esimene kaubanduslikult edukas automaatne klaaspudelite puhumismasin, tuli kasutusele 1905. aastal. See masin, mida teenindas kahemeheline meeskond, töötades 12-tunniste vahetustega suutis toota 17 280 pudelit 24 tunni jooksul. Samas käsitsi suutis kuus meest valmistada ööpäevas 2880 pudelit. Masinaga toodetud ühe pudeli hinnaks oli 10–12 senti ja käsitsi valmistatult 1,80 $.
Tehastes, kus kasutati agregaatelektriajameid koostööliinidel, arendati välja automaatreguleerimisteooria. Erinevad ajamimootorid pidid töötama erineva kiirusega terase valtsimismasinatel, kus terastooteid (traati, plekki, torusid, terasprofiile jm) tõmmatakse läbi erineva läbimõõduga rullide vahelt. Esimesed rullid, mille vahe on kõige suurem, pöörlevad kõige aeglasemalt. Iga järgmine rullipaar pöörleb kiiremini. Kõik rullid peavad pöörlema sünkroonselt püsiva kiirusega. Sarnane süsteem toimib ka paberitehastes ja trükikodades, kus iga rullipaar peab pöörlema kindla püsiva kiirusega ja kiirus on sünkroonitud teiste rullide kiirusega. Esimene agregaatajamiga töötav masin oli paberi tootmise masin 1919. aastal. Üks tähtsamaid verstaposte terasetööstuses 20. sajandil oli laia terasplekki valmistava masina Armco kasutuselevõtmine 1928. aastal.
Enne automaatika kasutamist valmistati sageli kemikaale perioodiliselt üksikute partiidena. 1930. aastal leidsid laialdast kasutamist seadmed ja arendati regulaatorid, mis võimaldasid pidevat tootmist. Arendajaks oli Dow Chemical Co.
Tänapäeval kasutatakse automaatikat igat liiki tootmis- ja montaažiliinidel. Mõned suurimad tootmisharud on näiteks elektrienergia tootmine, nafta rafineerimine, keemiatööstus, terasetööstus, plastmaterjalide tootmine, tsemenditehased, mineraalväetiste tootmine, maagaasi hankimine, toiduainetööstus, klaasi tootmine jne. Robotid on eriti kasulikud ohtlike tööde tegemisel näiteks keemiatööstuses, mere põhjas, suure radiatsiooni tingimustes jm. Roboteid kasutatakse ka näiteks pisikeste elektroonikakomponentide tootmiseks, millega inimesed enam hakkama ei saaks. Paljudes tehastes tänapäeval teevad automaatliinid ja robotid toote valmis algusest lõpuni ning inimese osa on ainult seadmeid kontrollida ja koordineerida.
Eelised ja puudused
Peamised eelised automaatika juures:
Peamised automaatika puudused: Töötlevas tööstuses on automaatika kasutamise eesmärgid tõstatanud uued küsimused tootlikkuse, maksumuse ja aja kohta.
Juhan Lilienbach
Juhan Lilienbach (24. oktoober 1870 Paatna küla Rakvere lähedal – 9. mai 1928 Leningrad) oli eesti luuletaja ja kirjastaja.
Elulugu
Õppis Paatna vallakoolis. Eri aegadel Rakveres, Narvas, Kuremäel ja Jõhvis elades pidas mitmesuguseid ameteid, näiteks oli värvija ja kirjakandja. 1901. aastal läks elama Tallinna, kus töötas postkontori kirjutajana. Samal ajal hakkas osalema M. I. Kalinini asutatud sotsiaal-demokraatlikus ringis, kus temast sai veendunud sotsiaaldemokraat. Hakkas VSDTP Tallinna Komitee toetusel 1905 välja andma tööliskirjandust, toimetas eestikeelset töölisalbumit "Edasi". 1909 asutas kirjastuse Mõte, 1917. aasta suvel valiti ta bolševike fraktsiooni kandidaadina Tallinna linnavolikogu liikmeks. 1918. aastal siirdus Lilienbach Saksa okupatsiooni eest Leningradi, kus 1918–1919 juhtis Eesti Töörahva Kommuuni kirjastusosakonda, ajalehte Punane Lipp ja 1919–1928 kirjastust Külvaja.
Looming
Nooruses oli tal juba suur huvi rahvaluule vastu ja ta kirjutas üles 500 lehekülje jagu vanu muinasjutte, naljandeid, vanasõnu ja rahvalaule. Juba 1896. aastal ilmus Lilienbachi luuletusi Postimehes, Sakala lisas, Rahva Lõbulehes ja Lindas. Avaldanud ühiskondlik-poliitilist, aime- ja ilukirjandust, pilkelehti ja -ajakirju – VSDTP Tallinna Komitee toetusel 1906. aastal hakkas välja andma ajakirja Tiiu Tasane, mis avaldati Peterburis ja oli suunatud tsaarivalitsuse pilamisele. Pärast ajalehe sulgemist jätkas ta Peterburis toimetamist ajalehega Tapper (1906 nr 4 ja 5). Kui ka Tapper suleti, alustas ta satiiriajakirjade Kirves (1906), Puss (1906) ja Sügise (1907) väljaandmist, kuid kõik need ajakirjad konfiskeeriti. Lõpuks jätkas Lendlehega (1906–1907). Samal ajal andis välja seeria pilkelehti, kus igal numbril oli erinev nimi: Ajakohane Naljaleht, Edu, Pilkeleht, Reinuwader, Nooled (ilmusid 1906), Kolerakülvaja, Vali Tali (1908). Avaldas albumit Edasi (I–XI, 1905–1917, vaheajaga), mille esimese albumi siseküljel oli Karl Marxi portree, sisuks oli Vene-Jaapani sõja õigustused ja kutsed tuua rahvast revolutsioonile. Kirjutanud menukaid poliitilisi epigramme ja kihutusluulet (kogu "Ommikulaulud", 1909). 1910. aastal asus Lillenbach kirjastama Karl Marxi eestikeelset "Kapitali", kuid tõlkijal jäi töö pooleli. Samal ajal andis välja luulekogud "Sõnajalad", 1911. aastal "Mõtted II" ja "Meie sõna". 1912. aastal ilmusid teosed "Eeva", "Maa elu ja töö", "Aasta", kirjastas Eduard Vilde "Söekaevurid". 1917. aasta augustis hakkas uuesti välja andma ajakirja Tapper, mis ilmus 1918. aastani. Pärast oktoobrirevolutsiooni oli ta bolševistide ülesandel ajalehe Punane Lipp toimetaja.
Kaliningradi oblasti lipp
thumb|Kaliningradi oblasti lipp Kaliningradi oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Kaliningradi oblasti lipp.
Lipu kirjeldus
Kangas on jagatud kolmeks horisontaalseks laiuks, ülemine on punane, keskmine kollane ja alumine sinine. Ülemine ja alumine väli on ühelaiused, keskmine aga moodustab ülemisest (alumisest) laiust 1/3. Punase välja vardapoolses osas on kahe torni ja avatud väravaga hõbedane kindlus, mille kohale on paigutatud kuldne Jelizaveta Petrovna monogramm.
Sümbolite tähendus
Lipuvärvid punane, valge (hõbedane) ja sinine pärinevad Venemaa lipult ning rõhutavad Kaliningradi oblasti kuulumist Venemaa Föderatsiooni koosseisu.
Punane sümboliseerib tööd, elujõudu, mehisust, eneseohverdust ja vene sõjameeste kangelaslikkust, kuid ka lahingutes langenuid.
Kollane tähistab suurust, rikkust, järjepidevust, vastupidavust ja jõudu. Kollane on ka merevaigu värv ning sümboliseerib Kaliningradi oblastit kui merevaigumaad, sest seal asub maailma suurim merevaigu leiukoht.
Sinine on ilu, armastuse, rahu ja eesmärkide poole pürgimise värv. Kuna Kaliningradi oblast asub Balti mere ääres, tähistab see ka merd ning oblasti ajaloolist seotust merega.
Valge (hõbe) viitab uskumustele ja puhtusele.
Avatud väravaga kindlus kehastab kindlat usku, vankumatust ja valmisolekut kaitseks. Avatud värav näitab aga külalislahkust ning sõbralikke kavatsusi lähedaste ja kaugemate naabritega.
Jelizaveta Petrovna monogrammil on aga ajalooline tähendus, sest just tema ajal, 18. sajandil liideti praegused Kaliningradi oblasti alad Venemaaga.
Miehikkälä
Miehikkälä on küla Soomes Kymenlaakso maakonnas Miehikkälä vallas.
Ärina
Ärina on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. Küla järgi on nime saanud Ärina kihistu.
Delirium Ridibundus
"Delirium Ridibundus" on ansambli The Belka esimene album. See ilmus aastal 1995.
Uusklassitsism
Uusklassitsism võib tähistada järgmisi kunstisuundi:
Imukvere (Väike-Maarja)
Imukvere on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Küla läbib Imukvere jõgi.
SV Zulte Waregem
SV Zulte Waregem on Belgia jalgpalliklubi, mis mängib 2005. aastast riigi kõrgliigas.
Filmioperaatorite loend
Filmioperaatorite loend loetleb filmioperaatoreid.
Amoc
Amoc (sünninimi Mikkâl Antti Morottaja, sündinud 24. detsembril 1984) on saami räppar, kes laulab Inari saami keeles.
Tema esimene laul oli "Val moonam taan cooda". Tema singel "Šaali" ilmus 2006. aastal. Debüütalbum "Amok-kaččâm" ilmus 2007. aastal.
Süüria vapp
thumb|Süüria riigivapp Süüria vapp on Süüria riigivapp.
Kuldne pistrik hoiab enda ees kilbikujulist Süüria lippu (triibud vertikaalseks keeratud) ja küüniste vahel araabiakeelset kirja, mis tõlkes on "Süüria Araabia Vabariik".
Hirla
Hirla on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
1977. aastal liideti Hirla külaga Karuvälja.
George Melly
thumb Alan George Heywood Melly (17. august 1926 Liverpool – 5. juuli 2007 London) oli inglise džässi- ja bluusilaulja.
Aastatel  1965–1973 oli ta nädalalehe Observer filmi- ja televisioonikriitik.
Ta pidas ka loenguid kunstiajaloost, eriti sürrealismist.
Ta on kirjutanud raamatuid, sealhulgas mälestusi ja teoseid sürrealismist.
Molaarruumala
Molaarruumala on ainet iseloomustav suurus, mis on arvuliselt võrdne ühe mooli selle aine osakeste ruumalaga.
Molaarruumala tähis on ja SI mõõtühik kuupmeeter mooli kohta (m3/mol), sageli on kasutusel ka liiter mooli kohta (l/mol) ehk kuupdetsimeeter mooli kohta (dm3/mol).
Molaarruumala saab arvutada aine ruumala V ja ainehulga n (moolides) jagatisena ja samuti aine molaarmassi M ja selle tiheduse \rho suhtena:
Ideaalse gaasi olekuvõrrandist saab tuletada molaarruumala arvutamiseks valemi: kus
Molaarruumala iseloomustab seda, kui tihedalt on aine molekulid vaadeldavas mahus pakitud, ja kirjeldab ruumala, mida täidab Avogadro arvuga (6,022 · 1023) võrdne arv aineosakesi. Ühesugustes tingimustes sisaldavad erinevate gaaside võrdsed ruumalad võrdse arvu molekule. Tahkete ja vedelate ainete puhul see ei kehti.
Kõige sagedamini kasutatakse molaarruumala väärtust, mis on kindlaks määratud normaaltingimustel, keemias harilikult standardtingimustel.
Reaalgaaside puhul kehtivad need molaarruumala väärtused üksnes piiratud rõhu ja mitte eriti madala temperatuuri korral.
Red Bull
Red Bull on energiajook, mida valmistab Austria ettevõte Red Bull GmbH.
See on suurima turuosaga energiajook maailmas. 2013. aastal müüdi seda üle 5 miljardi purgi.
Energiajooki müüakse kõrges ja kitsas sini-hõbedases purgis.
Red Bulli tunnuslause on "Red Bull annab tiivad".
Eipri
Eipri on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
18. sajandi Ludwig August Mellini kaardile on asula Eipri (Eiper) juurde märgitud kõrtsi tähis.
Amalie Nõgene
Amalie Nõgene (7. veebruar (vkj) / 20. veebruar (ukj) 1900 Valga – 1965 Valga) oli eesti õpetaja ja Eesti NSV rahvasaadik.
1922. aastal lõpetas ta Valga Linna Tütarlastegümnaasiumi.
1924. aastast töötas õpetajana. Aastatel 1930–1944 oli ta Restu Algkooli õpetaja. 1950. aastatel oli ta Valga 3. 7-klassilise kooli õpetaja.
Aastatel 1951–1955 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu III koosseisu saadik.
Saksa DV lipp
thumb|[[Pilt:FIAV historical.svg|23pxSaksa DV lipp (1959-1990)]] Saksa Demokraatliku Vabariigi lipul on traditsioonilise must-puna-kollasel trikoloori taustal kujutatud vasar ja sirkel, mis sümboliseerivad saksa proletariaadi ja sotsialistliku intelligentsi ühtsust Saksamaal.
Saksa DV lipu kujunduse muudatus viidi läbi 1959. aastal.
Egiptuse vapp
thumb|Egiptuse riigivapp Egiptuse vapp (araabia keeles شعار مصر) on Egiptuse riigivapp. Praegune vapp on kasutusel alates 1984. aastast.
Dennis Bergkamp
Dennis Nicolaas Maria Bergkamp (sündinud 10. mail 1969 Amsterdamis Hollandis) on endine Hollandi jalgpallikoondise ründaja.
Ta mängis Amsterdami Ajaxis (1986–1993), Milano Internazionales (1993–1995) ja Londoni Arsenalis (1995–2006).
Amsterdami Ajax
Bergkamp liitus nimeka Hollandi meeskonna Amsterdami Ajaxiga juba 12-aastaselt. Ta debüteeris klubi rivistuses 14. detsembril 1986. aastal Roda JC vastu mängides. Sel ajal oli klubi treener endine kuulus jalgpallur Johan Cruijff. Esimesel hooajal osales ta 14 mängus ja muuseas tuli vahetusest mängu UEFA karikavõitjate karika finaalmängus 1. FC Lokomotive Leipzig vastu. Järgmistel hooaegadel sai temast Ajaxi põhikoosseisu mängija ja ta tuli Hollandi meistriks 1990, UEFA karika 1992 ja Hollandi karika 1993. aastal. Aastatel 1992 ja 1993 valiti ta Hollandi parimaks jalgpalluriks. Ajaxis mängis ta kokku 239 mängu ja lõi 122 väravat.
Milano Internazionale
1993. aasta suvel ostis Itaalia klubi Milano Internazionale Bergkampi. Itaalia jalgpalli kaitsele suunatud mängustiil ei sobinud talle ning nõnda sündis arusaamatusi nii meedia kui ka oma meeskonnakaaslastega. Interis jäi tema ainsaks saavutuseks UEFA karika võitmine 1994. aastal, mis oli tal juba teine.
Arsenal FC
Kahe mitte just eduka hooaja järel ostis Bruce Rioch Bergkampi 1995. aasta juunis Londoni klubisse Arsenal FC. Kohanemine Inglismaal võttis natuke aega ja esimese värava lõi ta klubi auks alles kaheksandas mängus. Tasapidi tema sulandumine meeskonda paranes ja koostöö teise ründaja Ian Wrightiga tõi häid tulemusi. Mõned jalgpalli asjatundjad, näiteks Šotimaa endine tähtmängija Alan Hansen luges teda Inglismaa jalgpalli väljakute parimaks välismängijaks. Tema parimad esinemised olid alles ees. Kui Arsène Wenger võttis meeskonna juhendamise 1996. aasta septembris üle, saavutas Arsenal kohe järgmisel aastal hooaja kaks väärtuslikku eesmärki: tuli kõrgliiga (FA Premier League) meistriks ja võitis FA karika. Bergkamp valiti 1997/1998 hooajal Inglismaa parimaks mängijaks ja ta lõi samal hooajal 16 väravat. Lisaks tegi ta ajalugu sellega, et BBC valitud kuu parima värava lööja valimistel olid kolm esimest auhinnalist kohta tema saavutatud.
Bergkamp kuulus Arsenali põhirivistusse ka järgmistel hooaegadel ja aastatel 2002–2004 tuli ta kahel korral nii kõrgliiga meistriks kui võitis ka FA karika. Euroopa karika mängudel Arsenalil aga kuigi hästi ei läinud, kõige paremaks tulemuseks võib lugeda 2000. aastat, kui UEFA karika finaalis kaotati Galatasaray SK 4:1 karistuslöökide järel.
2005. aastal Bergkamp teatas kavatsusest lõpetada oma karjäär, kui Arsenal ei tee temaga uut lepingut, kuigi Ajax oli huvitatud temast. Siiski pikendati Arsenalis temaga veel üheks aastaks lepingut. Arsenalis on ta mänginud kokku 424 mängu ja löönud 121 väravat.
Rahvuskoondise karjäär
Bergkamp tegi oma rahvusvahelise debüüdi Itaalia vastu 26. septembril 1990. Tema esimene suurem turniir oli 1992. aasta Euroopa meistrivõistlused. 1994. aasta maailmameistrivõistlustel lõi Bergkamp veerandfinaalis värava Brasiiliale, kuigi mäng kaotati 2–3. 1998. MM-il lõi ta Hollandi kasuks 3 väravat. 2000. aastal lõpetas ta koondises mängimise. Ta mängis seal 79 mängu ja lõi 37 väravat, millega jääb alla ainult Patrick Kluivertile.
Lennuhirm
Bergkamp sai tuntuks oma lennuhirmuga. Enne reisi Hollandisse väitis üks ajakirjanik (naljaviluks), et nende lennukis on pomm. Pärast seda juhtumit otsustas Bergkamp, et ta ei sõida enam kunagi lennukiga, kuna lennureis tekitab temas liigset ärevust.
Zubieta
thumb thumb|Vana lubjaahi thumb|Lillepott kännu sees thumb Zubieta on küla ja vald Hispaanias Navarra autonoomses piirkonnas.
Küla asub Malerreka orus Ezkurra jõe ääres. Geograafilised koordinaadid on 43°07' N, 	1°45' W.
Elanike arv on 314 (2008). 2001. aastal rääkis 97,54% elanikest baski keelt.
Varasemad elanike arvud:
Valla pindala on 17,8 km².
Küla nimi tähendab 'sillakoht'.
Anthony Davidson
Anthony Davidson (sündinud 18. aprillil 1979) on Suurbritannia Vormel 1 sõitja.
Anthony Davidson tegi Vormel 1 debüüdi Minardi meeskonnas 2002. aastal Ungari GP etapil.
Pärast seda, kui Super Aguri pärast 2008. aasta hooaja neljandat etappi võistlemisest loobus, sai Anthony Davidsonist Honda F1 testisõitja ja 2009. aastal Brawn GP testisõitja.
Olga Tuglas
Olga Tuglas (20. märts 1912 – 4. mai 1993) oli Eesti NSV rahvasaadik ja kolhoosiesimees.
Ta oli Jõgeva rajooni 9. Mai kolhoosi esimees.
Flevolandi provints
Kuninganna esindajaks provintsis on Leen Verbeek.
Olga Tuglas
Aastatel 1951–1955 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu III koosseisu saadik.
Ussilill
Ussilill (Lysimachia thyrsiflora) on mitmeaastane õistaim nurmenukuliste sugukonnast metsvitsa perekonnast.
Ats Sillaste
Klubikarjäär
Viimane mäng 30.06.2012
Isiklikku
Tema vend Mikk Sillaste on samuti jalgpallur.
Ussilill
Taime pisikesed õied moodustavad õisiku. Ussilill õitseb juunist augustini.
Pyhtää vald
Pyhtää on vald Soomes Lõuna-Soome läänis Kymenlaakso maakonnas. Vallas elab 5100 inimest ja rahvastiku tihedus on 17,8 in/km². Pyhtää naabervallad on Kotka linn ja Loviisa linn (varem Ruotsinpyhtää vald).
Pyhtää vallas Mustaviiri saarel asub UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluva Struve geodeetilise kaare mõõdupunkt.
Karl-Marx-Stadti ringkond
Karl-Marx-Stadti ringkond oli Saksa DV  ringkond (1. järgu haldusüksus). See moodustati 1952.
Aastast 1952 kuni 10. maini 1953 kandis ringkond nime Chemnitzi ringkond (Bezirk Chemnitz).
Ringkonna halduskeskus oli Karl-Marx-Stadt (linna nimi oli 10. maini 1953. aastani ja on alates 1. juunist 1990 Chemnitz).
Miehikkälä vald
Miehikkälä on vald Lõuna-Soomes Kymenlaakso maakonnas. Vallas elab 2187 inimest (31. mai 2011) ja rahvastiku tihedus on 5,5 in/km². Miehikkälä naabervallad on Kouvola linn, Hamina linn, Luumäki, Virolahti ja Lappeenranta linn.
Vallas räägitakse peamiselt soome keelt.
Külad
Hurttala, Kylmälä, Lapjärvi, Miehikkälä, Muurikkala, Muurola, Hauhia, Kaitainen, Laisniemi, Pitkäkoski, Purho, Saivikkala, Salo-Miehikkälä, Suur-Miehikkälä.
Devil Is a Loser
"Devil is a Loser" on Soome bändi Lordi teine singel, mis ilmus Soomes 1. veebruaril ja Saksamaal 14. aprillil 2003. Sellele on tehtud ka muusikavideo. Algselt ilmus see laul 2002. aastal albumil "Get Heavy".
Laul jõudis 15. veebruaril 2003 Soome Top 20 edetabelis 9. kohale ja 15. veebruaril 2003 World Modern Rock Top 30 singlite edetabelis 10. kohale.
Singlil ilmus esimest korda ka Lordi laul "Don't Let My Mother Know", mis ilmus alles 2007. aastal albumi "Get Heavy" USA ja Jaapani versioonil.
JK Sillamäe Kalev
JK Sillamäe Kalev on 1951. aastal asutatud Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Sillamäel. Kodumänge peab Sillamäe Kalevi staadionil, kuhu mahub kuni 800 pealtvaatajat. Viru maakohtu määrusega 16. märtsist 2018 kuulutati välja MTÜ Jalgpalliklubi Sillamäe pankrot. Sillamäe Kalevi jalgpallikool jätkas tegutsemist ning mängib JK Sillamäe Kalevi nime all 2018. aastal II liiga põhja/ida tsoonis.
Varajane ajalugu
Nõukogude Liidu okupatsiooni ajal avas ESS Kalev osakonna Sillamäel, millele lisandus ka jalgpalli osakond 1951. aastal. Sillamäe Kalev tõusis Eesti NSV kõrgemasse liigasse esimest korda 1957, kuid langes kohe ka madalamale. Sama kordus 1968. aastal, kuid alates 1973. aastast on suudetud püsima jääda.
Edukad aastad
1973–1980 oli Kalevi jaoks parimad ajad kui meeskond lõpetas korra 3. kohal (1979) ning neli korda neljandana selle aja sees. Peatreeneri Jevgeni Petrovi juhendamisel jõuti Eesti NSV karikavõistlustel kolmel korral järjest finaali, millest 1977 ja 1978 võideti. Esimesel karikavõidul, kui Tallinna FC Norma tulemusega 4:0 alistati, olid väravatelööjateks Vladimir Dubõkin, Mihhail Muhhin, Nikolai Tihhonkov ja Valeri Vinogradov – neli põhimeest terve perioodi vältel.
Stabiilsed keskmikud
Pärast edu langes Kalev stabiilseks tabeli keskmikuks, kui terve kümnendi vältel oldi kohtadel viies kuni kümnes. Korra jõuti veel ka Eesti NSV karikafinaali 1989. aastal. Kalev kuulus taasiseseisvunud Eesti meistriliiga esimesse koosseisu 1992. aastal. Endine Kalevi staarmängija Vladimir Dubõkin, nüüd peatreeneri rollis, juhendas esimesed kolm hooaega samuti "stabiilselt", kui kõik hooajad lõpetati 11. kohal, 1993/94 langeti lõpuks esiliigasse. Huvitava faktina, edukatest aastatest (1977–1979) kaitsja Juri Fjodorov mängis ikka veel ka hooajal 1993/94.
Hooaja 1993/94 18. voorus kaotas Kalev 24:0 Tallinna FC Tevaltele, mis on ühtlasi ka Meistriliiga suurim kaotus läbi aegade. Pärast seda mängu, 4 vooru enne hooaja lõppu, otsustas Kalev liigast loobuda.
Langus ja uus tulemine
1994–2003 rabeles Kalev Esiliiga ja II liiga vahet, enne kui 2004. aastaks langeti III liigasse. Uus tõus algas 2006. aastal tõusuga Esiliigasse, millele järgnes tõus Meistriliigasse 2008. aasta hooajaks. Klubi leidis head sponsorid kohaliku sadama ja transiidiäri näol, president Aleksandr Starodubtsev palkas väga kalli Ukraina treeneri Vadim Dobiža ja klubist sai üks huvitavamaid klubisid 2008. aasta Meistriliigas. Esimene hooaeg Meistriliigas lõpetati viiendal kohal, ning kuulutati, et järgmine hooaeg on ambitsioonikam – nad jahivad medali- ja Euroopa kohta.
Tagasi teise liigasse
2017. aasta hooaeg lõpetati küll 8. kohaga, mis taganuks püsima jäämise kõrgliigasse, kuid klubi pikaaegsete rahaliste probleemide tõttu taandati nad hooaja lõpus tabeli lõppu ning taandati järgmiseks hooajaks II liigasse.
Toetajad
Sillamäe jalgpallipublik oli osaline Meistriliiga tõsiseimas vägivallajuhtumis, kui 1. augustil 2009 läksid Kalevi kodumängul FC Floraga omavahel kähmlema vastasleeride poolehoidjad. Kohalik politsei kutsus tülitsevate jalgpallifännide ohjeldamiseks abijõudu nii Narvast kui ka Jõhvist. Korrakaitsjad jätsid umbes 30 Flora fänni staadionile ja suunasid ligikaudu 70 sillamäelast sealt minema, konstaablijaoskonda toimetati kolm isikut. EJL-i distsiplinaarkomisjon karistas Kalevit mitterahuldava mängukorralduse eest kolme miinimumpalga suuruse rahatrahviga (umbes 13 000 krooni), ühemängulise koduväljaku keelu ja ühemängulise koduväljaku tingimisi keeluga; Florat trahviti poolehoidjate käitumise eest ühe miinimumpalga suuruse rahatrahviga.
Mängijad
7. aprill 2017 seisuga.
Felipe Nunes
Felipe de Araujo Nunes (sündinud 2. märtsil 1981) on endine Brasiilia jalgpallur.
2008. aastast mängis ta Eesti Meistriliiga klubis Nõmme Kalju, 2010. aastal siirdus ta FC Levadia ridadesse.
2014. aasta suvel taasliitus Nunes Nõmme Kaljuga. Aasta hiljem lõpetas ta karjääri.
Poweri arhitektuur
Poweri arhitektuur on termin, mis hõlmab selliste ettevõtete nagu IBM, Freescale, AMCC, Tundra ja P.A. Semi väljatöötatud ja toodetud sarnaseid RISC-käsustikke mikroprotsessoritele. Seda haldab power.org, kuhu kuulub üle 40 ettevõtte ja organisatsiooni.
Mõistet "Poweri arhitektuur" ei tohi segi ajada eri põlvkondade "POWER-arhitektuuridega", kus viimane tähistab tooteid, mis põhinevad POWER-i, PowerPC ja Celli arhitektuuridel. Poweri arhitektuur kirjeldab protsessori arhitektuuri, tarkvara, tööriistakette, kommuuni ja lõpp-kasutaja rakendusi ega ole konkreetseid tehnoloogiaid või tooteid kirjeldavad terminid.
Mõisteid
POWER-i, PowerPC ja Poweri arhitektuuri mõisted võivad tekitada segadust. Siin on toodud väike mõistete loend koos iga mõiste lühikirjeldusega.
Netscape
Netscape Communications (varem tuntud kui Netscape Communications Corporation, üldiselt kui Netscape) on Ameerika Ühendriikide infotehnoloogia ettevõte. Firma on eelkõige tuntud aastatel 1994–2007 arenduses olnud veebibrauseri järgi. Netscape'i veebibrauseri käes oli 1990. aastate keskel ligi 90% kogu brauseriturust. 2006. aasta lõpuks oli Netscape aga peaaegu kogu turuosa kaotanud, omades sellest vähem kui 1%.
Netscape on tuntud ka turvasoklite kihi (SSL) väljatöötamise poolest. SSL-protokolli kasutatakse näiteks krediitkaardiinfo edastamiseks elektrooniliste äritehingute juures.
Alates 1998. aastast kuulub Netscape meedia- ja infotehnoloogia ettevõttele AOL. Pärast veebibrauseri arendamise lõpetamist 2007. aastal on AOL jätkanud Netscape'i kaubamärgi kasutamist veebiportaali, otsingumootori ja internetiteenuse pakkumise tarbeks.
Poweri arhitektuur
Ajalugu
1992. aastal lõid Apple, IBM ja Motorola AIM alliansi, et arendada POWER protsessorist massturu versiooni. Selle tulemusena loodi PowerPC arhitektuur. See on modifitseeritud variant POWER arhitektuurist. Esimeseks PowerPC implementatsiooniks oli PowerPC 601, mis valmistati 1993. aastal. See oli suures osas loodud RSC-l ja leidis kiiresti tee Apple’i Power Mac arvutitesse ja IBM RS/6000 süsteemidesse.
Asendiisomeeria
Asendiisomeeria on orgaaniliste ühendite isomeeria, mille puhul isomeerid erinevad üksteisest kordsete sidemete või funktsionaalrühmade paigutuse poolest sama struktuuriga süsinikahelal.
Poweri arhitektuur
Ajalugu
IBM laiendas oma POWER arhitektuuri nende RS/6000 süsteemi jaoks, mille tulemuseks oli 8-kiibiline POWER2 protsessor 1993. aastal ja ühe kiibiline versioon nimega P2SC ehk POWER2 Superkiip (inglise Super Chip) 1996. aastal.
Ahelaisomeeria
Ahelaisomeeria on orgaaniliste ühendite isomeeria, mis tuleneb süsinikahela erinevast struktuurist.
Poweri arhitektuur
Ajalugu
AIM Allians jätkas PowerPC arendamist 1997. aastani, tuues välja PowerPC protsessorite teise põlvkonna: PowerPC 602 TV-bokside ja mängukonsoolide tarbeks; PowerPC 603, mis oli suunatud kandearvutitele; PowerPC 604 lauaarvutite jaoks; ja PowerPC 620, mis kujutas endast 64-bitist tippklassi protsessorit serveritele. 602 ja 620 ei leidnud küll kunagi laialdast kasutust, kuid 603 ja 604 ning nende järeltulijad said omal alal väga populaarseiks. Motorola ja IBM tegid ka PowerPC "Book E" laienduse, mida kasutati sisseehitatud lahendustes: Motorola PowerQUICC protsessorites ja IBM-i PowerPC perekonnas.
Ahelaisomeeria
Näide: Struktuurselt väljakirjutatud klorobutaani isomeerid
1-klorobutaan ja 1-kloro-2-metüülpropaan erinevad üksteisest süsinikahela kuju poolest. Samaviisi erinevad 2-klorobutaan ja 2-kloro-2-metüülpropaan. Need ained on paarikaupa üksteise suhtes ahelaisomeerid.
Poweri arhitektuur
Ajalugu
AIM Alliansi viimane ponnistus oli kolmanda põlvkonna PowerPC 750 1997. aastal. Motorola ja IBM läksid pärast seda PowerPC arhitektuuri arendamisel eri teid. Nii arvuti kui ka sisseehitatud süsteemide turul leidsid "G3" protsessorid laialdast kasutust ja IBM jätkas järgmistel aastatel 750 perekonna arendust. Motorola seevastu valis sihtrühmaks sisseehitatud süsteemide turu, rõhudes PowerPC SoC disainile ja PowerPC 7400-le, mida nad kutsusid PowerPC neljandaks põlvkonnaks. See protsessor sisaldas Altiveci (SIMD üksus). PowerPC G4 tuli välja 1999. aastal ning seda kasutati lisaks Apple’i tööjaamadele ja sülearvutitele ka erinevates telekomi ettevõtetes.
1998. aastal tuli välja POWER3, mis ühendas PowerPC ja POWER2 arhitektuurid, kuid seda kasutati vaid IBM-i RS/6000 serverites.
2000. aastal nägi ilmavalgust PowerPC-AS viimane implementatsioon RS64-IV, mida kasutati AS/400 ja RS/6000, ümbernimetatuna vastavalt eServer iSeeria ja eServer pSeeria. IBM tootis ka Nintendo GameCube mängukonsoolides kasutatavat Gekko protsessorit. See põhines protsessoril PowerPC 750CXe. IBM-i toodetud eksperimentaalsest 64-bitisest PowerPC protsessorist Rivina sai esimene 1 GHz piiri ületanud mikroprotsessor.
2002. aastal vajas Apple hädasti uut tippklassi PowerPC osa ja lasi IBM-l teha 64-bitise PowerPC 970. Apple kirjeldas seda kui viienda põlvkonna PowerPC-d nn "G5". PowerPC 970 baseerus POWER4-l. Sellelt puudusid mõned serveritele suunatud omadused kuid AltiVec üksus jäi alles. 970 ja selle eelkäijaid kasutasid Apple, IBM ja mõned tippklassi sisseehitatud rakendused.
2003. aastal ostis Tundra Motorolalt PowerPC 100 mikrokontrollerite perekonna. Samal ajal litsentsis Culturecom IBM-lt PowerPC tehnoloogia oma V-Dragon protsessori tarvis.
Motorola asutas 2004. aastal oma pooljuhtide osakonna asemele firma Freescale Semiconductor. Sel ajal tuli IBM välja POWER4 edasiarenguga POWER5. See tõstis PowerPC spetsifikatsiooni versioonini v.2.01 ja edasi 2005. aastal POWER5+ arhitektuuriga versioonini v.2.02. 2004. aasta vältel litsentsis AMCC seoses PowerPC 400 perekonnaga IBM-lt intellektuaalse omandi ja töötajad. Motorola/Freescale nimetas oma PowerPC perekonnad ümber vastavalt: e200, e300, e500 ja e600 ning kuulutas välja tuleva 64-bitise e700. Samal aastal asutas IBM koos 15 ettevõttega organisatsiooni Power.org, mille eesmärgiks on arendada Poweri arhitektuuril põhinevaid tooteid.
2005. aastal kinnitati Celli protsessori spetsifikatsioon, mida olid IBM, Sony ja Toshiba neli aastat koos arendanud. Peamiselt kasutatakse seda Sony PlayStation 3-s. Cell protsessor kasutab üksikut 64-bitise Poweri arhitektuuri tuuma, millele on lisatud 8 iseseisvat SIMD tuuma, mida kutsutakse SPE-deks. IBM avaldas ka Xenoni protsessori, mis Microsofti Xbox 360 tarbeks loodud kolmetuumaline 64-bitine protsessor. Kuna Nintendol oli plaanis oma Wii mängukonsoolis kasutada 32-bitisel PowerPC arhitektuuril põhinevat Broadway protsessorit, oli IBM-l õnnestunud panna Poweri arhitektuuriga protsessorid kolme peamisse seitsmenda generatsiooni mängukonsooli.
P.A. Semi litsentsis IBM-lt Poweri arhitektuuri tehnoloogia oma PWRficienti protsessorite tarvis.
Freescale ühines Power.org-iga 2006. aastal ja IBM tegi PowerPC 405 spetsifikatsiooni uurimisrühmadele ja akadeemiale vabalt kättesaadavaks.
Power.org väljastas 2006. aasta septembris Power ISA versiooni 2.03. Kõik varasemad PowerPC spetsifikatsioonid jäävad 64-bitise Power ISA-ga ühilduvaks. Lisaks kõigele muule lisab see spetsifikatsiooni VMX, virtualisatsiooni ja vahelduva pikkusega kodeerimistehnoloogia (VLE).
2006. aasta neljandas kvartalis andis Power.org välja Poweri arhitektuuriplatvormi juhendi. See pani aluse Linuxi operatsioonisüsteemi jaoks loodud Poweri arhitektuuriga arvutite loomisele.
Aprillis 2007 avasid Freescale ja IPextreme litsentsimisprogrammi Freescale’i PowerPC e200 tuuma jaoks. Mais 2007 laskis IBM välja oma tippklassi mikroprotsessori POWER6, mis jooksis kiirustel kuni 5,0 GHz ja oli seega eelmise põlvkonna POWER5 protsessorist kaks korda kiirem. POWER6 lisas POWER-sarja AltiVeci kümnendaritmeetikat toetava FPU. AMCC kuulutas samal ajal välja oma tippklassi sisseehitatud protsessori Titan, mis saavutas kiiruse kuni 2 GHz, kulutades selleks väga vähe energiat. See kasutab Intrinsity välja töötatud innovaatilist loogikadisaini ning on saadaval alates 2008. aastast.
2007. aasta juunis said Power.org-i liikmed valmis Power ISA v.2.04 spetsifikatsiooni. Edasiminekud olid suunatud peamiselt serverirakendustesse ning virtualisatsiooni. 2007. aasta septembris näidati Poweri arhitektuuri arendajate konverentsil Power ISA v.2.05 ja ePAPR spetsifikatsioone. Samuti avaldati seal PowerPC 970MP-l baseeruv Linuxi-põhine disain. Power ISA v.2.05 spetsifikatsioon avaldati 2007 aasta detsembris.
2008. aasta aprillis muutis IBM oma Poweri arhitektuuril põhineva riistvara, System p ja System i tootemarki. Neid hakati nüüd kutsuma Power Systemsiteks. Samal ajal muutsid nad tootemarki ka i5/OS operatsiooni süsteemil millest sai IBM i. 25. mail 2008 oli IBM esimene, kes purustas 1 Petaflopi barjääri oma Roadrunner superarvutiga. 2008. aasta juunis võttis see maailma kiireimate arvutite Top500 nimistus esikoha, tõugates sellega troonilt seda kohta alates 2004. aasta novembrist hoidnud BlueGene/L nime kandva superarvuti. 16. juunil 2008 avalikustas Freescale QorlQ perekonnad: P1, P2, P3, P4 ja P5. Need olid PowerQUICC edasiarendused milles sisaldus kaheksatuumaline P4080.
2008. aasta septembris anti roheline tuli POWER7-l põhineva superarvuti Blue Waters loomiseks. Selle maksumuseks määrati 208 miljonit dollarit ja see peaks sisaldama 200 000 protsessorit, pakkudes 2010–2011 aastal mitme petaflopilist võimsust. 2008. aasta detsembris saadi valmis ePAPR v.1.0 spetsifikatsiooniga sisseehitatud Poweri arhitektuuril põhinevate arvutite jaoks.
Power ISA v.2.06 spetsifikatsioon väljastati 2009. aasta veebruaris.
Alates 2009. aasta juulist võimaldab Mentor Graphics kasutada Freescale’i QorlQ ja PowerQUICC III platvormidel mobiilset operatsioonisüsteemi Android.
2008. aasta juuni seisuga on TOP500 nimekirjas maailmas kiiruselt kolmas ja kuues superarvuti ning 50 kiireimast superarvutist 22 kasutavad Poweri arhitektuuril põhinevaid IBM-i tehnoloogiaid. Esikümnesse kuulujatest 5 kasutab Poweri arhitektuuri protsessoreid arvutuselementidena ja üks kasutab neid kommunikatsiooniprotsessoritena.
Kirjeldus
Power on RISC laadi/talleta arhitektuur. Sel on mitu komplekti registreid:
Üldiselt on käsud 32 biti pikkused, erandiks on vaid VLE (vahelduva pikkusega kodeering) alamkäsustik, mis võimaldab suuremat kooditihedust madalama astme sisseehitatud rakendustel. Enamus käske on kolmeste rühmadena, st nad sisaldavad kahte lähteoperaatorit ja ühte sihtkohta. Toetatud on üksik ja topelttäpsusega ujukoma-operatsioonid, kaasa arvatud FMA ja kümnend ujukoma käsud. Integraal ja ujukoma andmetele on ühes käsus kuni 16 elemendini olemas SIMD operatsioonide sätted.
Olemas on tugi nii Harvardi vahemälule, st poolitatud andmete ja käskude vahemälule, kui ka ühendatud vahemälude tugi. Mäluoperatsioonid on rangelt lae/talleta, kuid lubavad ka järjekorravälist täitmist. Toetatud on nii jämedaotsaline (big endian) kui peeneotsaline (little endian) adresseerimine koos eraldi kategooriatega mooditud ja lehekülje põhise otsalisuse jaoks. Toetatud on 32-bitine ja 64-bitine adresseerimine.
Kasutusvaldkonnad
Mõned näited, kus Poweri arhitektuuri kasutatakse.
Gelderlandi provints
Gelderlandi provints on Hollandi 1. järgu haldusüksus.
Kuninganna esindajaks provintsis on Clemens Cornielje.
Suuremad linnad on Nijmegen, Arnhem ja Apeldoorn.
RAF
RAF võib tähendada:
Viareggio
pisi|Torre del Lago Puccini Viareggio on kuurortlinn Itaalias Toscanas Lucca provintsis Liguuria mere ääres.
Nimi
Linna nimi tuleneb ladina keelest: Via Regis tähendab kuninga teed. Seda nime kandis keskajal ehitatud tee, mis ühendas rannikul olevat kindlust Versilia keskuse Luccaga.
Teise versiooni järgi tuleb Viareggio nimi sõnadest Vicus Regius, mis tähendab 'kuninglik asula'. Nimelt olevat seal keisririigi ajal olnud keisrile alluv asula.
Kliima
Viareggio kliimat iseloomustab suur õhuniiskus (suvel 60–80%). Keskmine aastane sademete hulk on 900–1000 mm. Mõlemat põhjustavad lähedus ühelt poolt merele ja teiselt poolt Apuane Alpidele, mis on osa Apenniinidest. Aastane keskmine õhutemperatuur on +15,0 °C. Tuul puhub kõige sagedamini piki rannikut kagust.
Ajalugu
3. sajandil eKr elasid Versilias liguurid, kes tulid põhja poolt ja laiendasid oma mõjuala kuni Arno jõeni. 180 eKr alistasid roomlased liguurid ja hakkasid ise Versiliat koloniseerima.
Keskajal oli tänapäeva Viareggio ala kaetud soometsaga ja asustamata. Läheduses olevatel mäenõlvadel oli küll külasid ja paljud neist püsivad siiani. 1000. aasta paiku algas Lucca ja Pisa vahel vaenus selle ala kontrollimise üle – mõlemad soovisid kontrolli sellest metsast saadava puidu üle.
15. sajandist alates suurendas Firenze järjest oma kontrolli Toscana üle. Lucca suutis säilitada iseseisvuse, kuid pidi kandma raskeid rahalisi kaotusi.
pisi|Torre Matilde pisi|Viareggio kanal 10. septembril 1513 andis paavst Leo X välja bulla, millega lõpetas Motrone sadama allumise Luccale. Seetõttu hakkas Lucca kohe Viareggio kohale uut sadamat rajama. 1534 valmis ruudukujulise põhiplaaniga torn sadama kaitseks.
1701 sai Viareggio omavalitsuse. Tänu hüdraulikainseneri Bernardino Zendrini tööle kuivendati 1739. aastaks ümberkaudsed sood lõplikult. Viareggiost sai koht, kuhu Lucca aadlikud oma losse ehitasid.
Kui Napoleon Itaalia vallutas, pani ta Lucca tegelikuks valitsejaks oma vanema õe Elisa Bonaparte. Elisa valitsus ei olnud rahva seas armastatud. Mõningaid tema algatusi kohalikud inimesed toetasid, näiteks meetermõõdustiku kasutuselevõtmist ja rõugete vastu kohustusliku vaktsineerimise kehtestamist, seevastu kiriku varade võõrandamise otsus oli rahva seas väga ebapopulaarne ja tema rahanduspoliitika kukkus läbi. Elisa püüdis juurutada ka Napoleoni seadustikku, mis Prantsusmaal kehtis.
1814. aasta märtsis puhkes just Viareggios Napoleoni-vastane ülestõus, millega kaasnes hulk puhtaid vandalismiakte. Seejärel oli Lucca kuni 1817 Austria kontrolli all, kes tühistas kõik Napoleoni ajal tehtud otsused, kaasa arvatud meetermõõdustiku ja vaktsineerimise. 1820 sai Viareggio linna õigused. Sel ajal hakati rajama kaldapromenaadi.
1822. aastal lasi Napoleoni õde Pauline Borghese sinna ehitada villa. 1828. aastal tekkisid esimesed suplemiskohad, mis olid meestele ja naistele eraldi. Paolina eeskujul kerkis teisigi villasid ning 19. sajandi alguseks oli kujunenud Viareggiost rahvusvaheliselt tuntud supluskoht.
1822. aastal suri Viareggios Percy Bysshe Shelley.
pisi|Viareggio supelrand, postkaart (1955) 5. oktoobril 1847 läks Viareggio Toscana suurhertsogiriigi koosseisu. Viareggio sai oma riigi põhiliseks kuurortlinnaks. Lisaks turismile arenes linnas laevaehitus ja need on linna kaks peamist tegevusala tänapäevani. 1848 võeti vastu Viareggio vapp. Toscana valitsus oli pisut liberaalsem kui teiste Itaalia riikide valitsused ja sellepärast kolis Viareggiosse hulk intellektuaale, kes olid teistest Itaalia osadest liigse vabamõtlemise pärast lahkuma sunnitud.
Teise maailmasõja ajal tabasid linna rasked pommirünnakud ja suur osa linnast tehti maatasa.
29. juunil 2009 kell 23.48 toimus Viareggio raudteejaama lähedal rongiõnnetus, milles hukkus 32 inimest ning 25 inimest said vigastusi. Kaubarongi koosseisus olnud vedelgaasivagunite plahvatuse tagajärjel varises kokku 5 maja. Tekkinud tulekahju tõttu jäi sadakond inimest peavarjuta.
Vapp
Viareggio vapil on kujutatud ankur, mis asub hõbe-puna-rohelisel kilbil. Viareggio on üks esimesi omavalitsusi, mis võttis 1848. aastal oma sümbolina kasutusele valge-puna-rohelise trikoloori, veel enne kui Itaalia ametlikult ühendati. Varasemal linna vapil oli kujutatud linna kaitsepühak Antonio Padovast.
Kultuur
1929. aastast antakse välja Viareggio kirjandusauhinda Premio Letterario Viareggio – Repaci. See on üks vanemaid kirjandusauhindu Itaalias.
1989. aastast toimub Viareggios igal aastal Euroopa filmide festival Europa Cinema, mis on alguse saanud 1984. aastal Riminis. Selle teema on igal aastal erinev.
Vaatamisväärsused
pisi|Gran Caffè Margherita Passegiata Margeriral Viareggio uhkuseks on juugendstiilis villad ja ärihooned, mis ehitati 1920. aastatel pärast 1917. aasta tulekahju. Eriti ilus on Galileo Ghini kavandatud Gran Caffè Margherita Passegiata Margeriral.
Torre Matilda on Viareggio vanim ehitis (esmamainimine 1541). See on ehitatud kaitseks Vahemeres tegutsenud piraatide vastu.
Mälestusmärk itaalia vastupanuliikumisele Teise maailmasõja ajal (1998). See on tehtud sammastest, mis pärinevad sõjaaegsetes õhurünnakutes hävinud raekojast, ning sellel on kaks teineteisega risti olevat seina, millest ühel on mosaiik ja tsitaat Quasimodolt: "E come potevamo noi cantare con i piedi stranieri sopra il cuore?" ("Ja kuidas me saame laulda, kui võõrad jalad trambivad meie südametel?"). Mälestusmärgi autor on Bruno Belluomini.
Viareggio tähtsaimad teatrid on Teatro Politeama ja Teatro Jenco.
Muusika
Alates 1930. aastast korraldatakse iga aasta juulis-augustis Torre del Lago Puccinis Massaciuccoli järve kaldal asuvas 3200 istekohaga vabaõhulaval Puccini festivali.
pisi|Burlamacco
Karneval
Kuulus on jaanuaris ja veebruari alguses viiel nädalavahetusel peetav Viareggio karneval (alates 1873). Alates 1925 kuulub selle juurde papist kujude meisterdamine. 1930 võeti kasutusele karnevali ametlikud maskid Burlamaccio ja Ondina. Alates 1954 teeb Itaalia rahvustelevisioon RAI kogu sündmust teleülekannet. Alates 2001 on karnevalitöölised koondatud eraldi paika: Cittadella del Carnevalesse ehk Karnevalilinn.
Karnevali ajal tegeldakse Lucca naeruvääristamisega, kuna Viareggio ja Lucca ei saa omavahel hästi läbi – lukalased nimetavad Viareggiot Marina di Luccaks ('Lucca rannik').
Rahvastik
pisi|Vaade Viareggiole õhust Elanike arvu muutus:
Transport
Viareggiost saab nii maanteed kui raudteed mööda sõita kolmes suunas: piki rannikut kagusse Pisa ja Livorno kaudu Rooma suunas, piki rannikut loodesse Massa ja La Spezia kaudu Genova suunas ning sisemaale Lucca ja Prato kaudu Firenzesse.
Sõpruslinnad
Viareggiol on viis sõpruslinna: Bastia (Prantsusmaa), Kunshan (Hiina), Opole (Poola), Palmi (Itaalia) ja San Benedetto del Tronto (Itaalia).
Antananarivo
pisi|[[Rova loss (varemetes pärast 1995. aasta tulekahju)]] pisi|Päikeseloojang Antananarivos pisi pisi|[[Mahamasina munitsipaalstaadion ja Anosy järv]]