cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Walter Zapp
Ümberasumine Saksamaale
See oli kogu maailmale segane aeg, rääkimata endiselt küllalt eluvõõrast leiutajast, kes kaitses kindlalt oma leiutise ainsaid asitõendeid läbi kogu selle õuduste aja. Zappil vedas, et ta sattus 1945. aastal Ameerika tsooni, samas oleks see talle ka saatuslikuks saanud. Nimelt kehtis seal kõigile nõue loobuda muude asjade seas ka fotoaparaatidest. Läbinisti ausa inimesena läkski Zapp oma ainsat varandust võimudele loovutama, aga sattus mõistva ohvitseri peale, kes ametlikult "konfiskeeritud" aparaadid talle alles jättis. Ajad olid karmid ja tuli riskida.
1945. aasta septembris asutasid Walter Zapp ja Richard Jürgens Wetzlaris Giesseni lähedal firma Minox GmbH ning alustasid taas nullist. 1948. aastal kolis ettevõte Heuchelheimi Giesseni lähedal ning aasta lõpuks olid uue Minoxi mudeli tootmiseks kõik ettevalmistused tehtud ja esimesed aparaadid vallutasid maailma.
Hilisem elu
Et pääseda ärialastest nääklemistest, katkestas Walter Zapp 1950. aastal töö Minoxi ettevõttes ning asus elama Šveitsi, jätkates seal vabakutselise konstruktorina arvutus- ja projekteerimistöid miniatuurse fotograafia valdkonnas. Olles müünud talle kuulunud patendi ühekordse summa ja eluaegse annuiteedi eest, Walter Zapp rikkaks oma leiutisest ei saanud.
2000. ja 2001. aasta suvel külastas ta kõrges vanuses taas Eestit ja Lätit. Walter Zappi sünnipäeva eel, 3. septembril 2001, andis Läti Teaduste Akadeemia esimees talle Riias üle audoktori kraadi (dr. sc. ing. h. c.). Sama aasta veebruaris oli teda autasustatud Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärgiga, mille pidulik üleandmine toimus 20. mail Zürichis Marriotti hotellis ja kus oma eesti keeles peetud tänukõnes nimetas Zapp Eestit oma kodumaaks. Eestis olles külastas ta muuhulgas Pärnu jahtklubi ning Tallinnas Piritat, Nõmme raudteejaama, maja aadressil Valdeku 35 – kohta, kus ta leiutas oma kaamera.
Avalik arvamus
Avalikkus on suhtunud Walter Zappi leiutisse väga erinevalt, alates vaimustusest ja imetlusest, et tegu on maailma fotoajaloo hämmastavaima leiutisega, kuni vimmaga öeldud kommentaarideni, nagu oleks objektiiv tehtud jahvatatud pudelipõhjadest. Tundlikule Zappile ei jäänud see mõju avaldamata, ent ometi leidis ta endas uuesti jõudu alustada tööd peaaegu nullist ja seda kolm korda – Tallinnas, Riias ja Wetzlaris. Natuke ootamatult, kuid samas siiralt kõlas ülestunnistus, et Zapp hindab loominguliselt vabamaks ja õnnestunumaks just Tallinna perioodi, mis aitas tulevased algused valutumalt üle elada.
Zappi kaamera sai veelgi kuulsust, kui seda kasutas James Bond 1969. aastal filmis "Tema majesteedi salateenistuses" ning kui selle kuldne mudel kingiti Suurbritannia kuningannale Elisabeth II-le.
Baltisakslane ja Kölni fotomuuseumi kauaaegne direktor Bodo von Dewitz kinkis 2007. aastal Tallinna Linnamuuseumi fotomuuseumile Zappi leiutatud kaamera. See on muuseumis teine omataoline.
Surm ja matused
Walter Zapp suri 17. juulil 2003 oma kodus Binningenis Baseli lähedal Šveitsis kõrges vanuses – 97-aastaselt ja maeti 22. juulil lähedaste ringis sealsamas. Teda jäid leinama poeg ja tütar. Walter Zappi mäletatakse äärmiselt sooja ja alandliku mehena.
Riigi tunnustamine
Riigi tunnustamine on rahvusvahelis-õiguslik toiming, millega üks riik määratleb teise riigi rahvusvahelise õigussubjektsuse. Tunnustamine tähendab, et riik on täitnud riikluseks vajalikud nõuded.
Fritz Bleyl
Fritz Bleyl (õieti Hilmar Friedrich Wilhelm Bleyl; 8. oktoober 1880 Zwickau – 19. august 1966 Bad Iburg) oli saksa maalikunstnik.
Riigi tunnustamine
Eksisteerib kaks lähenemist riikide tunnustamisele:
Kärnamäe
Kärnamäe (kohalik hääldus Kärnämäe) on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Fritz Bleyl
Fritz Bleyl oli üks neljast Dresdeni Kuningliku Tehnilise Kõrgkooli arhitektuuritudengist, kes asutas 1905. aastal kunstnike rühmituse Die Brücke. Ühingust lahkus ta 1907. aastal.
Karboksüülhapped
thumb|300 px|[[Sulamistemperatuuri (sinine) ja keemistemperatuuri (violetne) muutus alifaatsete karboksüülhapete homoloogilises reas C1…C8.]] Karboksüülhapped on orgaanilises keemias happed, mis sisaldavad karboksüülrühma (COOH).
Liigitus
Sõltuvalt karboksüülrühmade arvust eristatakse ühealuselisi (näiteks metaanhape), mitmealuselisi (näiteks oblik- ehk etaandihape) ja aromaatseid (näiteks bensoehape) karboksüülhappeid. Kõrgemaid ühealuselisi karboksüülhappeid, mille süsivesinikradikaalis on 4–20 süsiniku aatomit, nimetatakse rasvhapeteks.
Füüsikalised omadused
Karboksüülhapete füüsikalised omadused on tingitud nende molekulide võimest moodustada tugevaid vesiniksidemeid. Sel põhjusel on neil ka kõrge keemistemperatuur ning normaaltingimustel on nad vedelad või tahked. Süsinikuahela pikenedes väheneb nende tihedus ja lahustuvus vees.
Madalamad karboksüülhapped on terava lõhnaga värvuseta vedelikud, mis segunevad veega igas vahekorras. Kõrgemad karboksüülhapped on tahked ja vees lahustumatud.
Keemilised omadused
Side hapniku- ja vesinikuaatomi vahel on nõrk. Seetõttu katkeb see side kergesti ja vesinikioonide eraldumisel põhjustavad karboksüülhapped lahuses happelisi omadusi. Sellest tulenevalt on karboksüülhapped alkoholidest ja fenoolidest tugevamad happed.
The Unreality of Time
"The Unreality of Time" ("Aja mittereaalsus" või "Aja ebareaalsus") on John McTaggart Ellis McTaggarti tähtis aja filosoofia alane artikkel, mis ilmus ajakirjas Mind 1908. aastal (kd 17, lk 456–473).
Hiljem avaldas McTaggart samad argumendid oma teose "The Nature of Existence" teises köites (1927).
Kokkuvõte
Aja puhul võib eristada kahesuguseid eristusi: eristusi mineviku, oleviku ja tuleviku vahel ning eristusi varasema ja hilisema vahel. Esimesed muutuvad, teised on püsivad. Asendite seeriat esimeste eristuste põhjal nimetan a-seeriaks, asendite seeriat teiste eristuste põhjal nimetan b-seeriaks.
Aeg eeldab muutumist. B-seeria iseenesest muutumist ei sisalda, sest asendite suhted selles on muutumatud. Nii ei piisa b-seeriast üksinda, et saaks rääkida ajast. Seevastu a-seerias muutuvad asendid tulevikulistest olevikulisteks ja olevikulistest minevikulisteks. B-seeria eristus varasema ja hilisema vahel eeldab a-seeriat, mis määrab aja suuna. Aja konstitueerivad a-seeria ja b-seeria koos. A-seeria on ajale olemuslik: ilma a-seeriata aega ei ole.
Kui me b-seeriast aja suuna välja jätame, jääb järele c-seeria, milles on määratud asendite järjestus, kuid järjestuse suund on määramata. Aja konstitueerimiseks piisab c-seeriast ja a-seeriast.
A-seeria olemuslikkusele võib vastu väita, et fiktsionaalse aja puhul on küll olemas b-seeria, kuid puudub a-seeria. Aga fiktsionaalne aeg ei ole eksisteeriv aeg. Teine vastuväide ütleb, et võib olemas olla mitu üksteisest sõltumatut reaalset ajaseeriat ning sel juhul ei ole näiteks olevikku, mis ei sõltuks ajaseeria valikust. Vastuseks võib öelda, et sel juhul on lihtsalt mitu aega.
Hetkede või sündmuste minevikulisus, olevikulisus ja tulevikulisus on kas sündmuste omadused või suhted, milles sündmused osalevad. Kui nad on suhted, siis mitte hetkede või sündmuste omavahelised suhted, sest need on muutumatud, vaid nende suhted millegagi väljaspool a-seeriat. Tulevikulisus, olevikulisus ja minevikulisus on ühitamatud määrangud, kuid igal hetkel või sündmusel peavad olema nad kõik, sest iga hetk või sündmus on nii tulevikus, olevikus kui ka minevikus. See aga on loogiliselt võimatu, sest see on vastuoluline. Võib viidata sellele, et sündmusel või hetkel on need määrangud eri aegadel. Kuid sel juhul me viitame aega seletades ajale ning nii tekib kas vigane ring või lõputu regress. Samasugune vastuolu tekib, kui pidada minevikulisust, olevikulisust või tulevikulisust hetkede või sündmuste omadusteks.
Ei saa viidata ka sellele, et aeg on fundamentaalne ning ajamõiste on algmõiste. Asi on selles, et meil ei ole tegemist ainult mõiste taandamatusega, vaid ka seesmise vastuoluga.
Eristus oleviku, mineviku ja tuleviku vahel on nähtavasti pärit asjaolust, et tajumus võib olla kas otsene või on ta meile antud mälestuses või ootuses. Otsesed tajumused on need, mis langevad „näiva oleviku” alla. Reaalset olevikku ei saa siiski määratleda samaaegsuse põhjal näiva olevikuga, sest näiva oleviku kestus on eri inimestel erinev.
C-seeria reaalne eksisteerimine ei ole välistatud.
Artikli mõju
McTaggarti esitatud argument on ülekaalukalt kõige mõjukam argument aja reaalsuse vastu.
Osa filosoofe aktsepteerib küll McTaggarti tõestust, et a-seeria ei ole reaalne, kuid leiavad, et aeg taandub b-seeriale (aja b-teooria, ajavormitu ajateooria) ning a-seeria väited on taandatavad b-seeria väidetele. Seevastu aja a-teooria (ajavormilise ajateooria) pooldajad peavad a-seeriat reaalseks, tunnistades koos McTaggartiga, et a-seeria on ajale olemuslik.
Arvamus
Arvamus on fakti tõlgendamise tulemus, mida inimene või inimeste rühm peab tõeseks.
Juba vanaaja filosoofias tehti vahet arvamusel (doxa) ja teadmisel (episteme).
Keskajal nimetati arvamust, mille põhjendamine on ratsionaalsete argumentide abil võimatu ning mille tõesus põhineb autoriteedil, dogmaks.
Ühiskondlike nähtuste tõlgendamise tulemusel tekkinud suurema inimeste ühenduse hinnangut, mis avaldub suhtumisena ühiskonna tegevusse, nimetatakse avalikuks arvamuseks.
Inimest, kelle arvamust peetakse tõeseks ilma fakte kontrollimata, nimetatakse arvamusliidriks.
Faktide ebapiisava tundmise alusel kujundatud arvamust nimetatakse eelarvamuseks.
Narva vapp
pisi|[[Narva vapp]]pisi|[[Soome vapp]] Narva vapp on Ida-Viru maakonnas asuva Eesti linna Narva vapp.
Vapp on kinnitatud 24. juulil 1992.
Vapi kirjeldus
Vapp kujutab endast helesinise põhjaga kilpi, mille ülaosas asetseb paljastatud mõõk, kummalgi pool mõõka on üks kahurikuul, keskosas on kujutatud 2 hõbedavärvilist kala, nende all kõver mõõk, millest omakorda allpool asetseb veel üks kahurikuul. Narva linna vapi laiuse ja kõrguse suhe on 9 : 12.
Põhjendus
Vapil olevad kalad viitavad Narva jõele, selle kalarohkusele ja kalastamise tähtsusele, mõõgad Narva staatusele piirilinnana ja sõdadele Venemaaga ning 3 suurtükikuuli Narva sõjalisele tähtsusele. Vapi ülaosas algselt Rootsi riiki tähistanud sirge mõõk ja alaosas Venemaad tähistav saabel leiduvad veel Karjala vapil ja Soome vapil.
Kasutamise kord
1. Narva linna vapi kujutist võivad oma pitsatitel kasutada ainult Narva linnavolikogu ja linnavalitsus.
2. Narva linna vapi kujutist võivad kirjablankettidel kasutada ainult Narva linnavolikogu ja linnavalitsus.
4. Narva linnavalitsus võib anda loa Narva linna vapi kujutise kasutamiseks muudel eesmärkidel lepingu alusel.
Ajalugu
pisi|Narva 1385. aasta linnapitsat. Replika Narva muuseumis Narva linna vanimal teadaoleval pitsatil 1385. aastal kujutati heraldiliselt vasakule ujuvat tuura. Kala sümboliseeris linnakodanikele antud kalapüügiõigust. Kala kohal kujutatud kroon meenutas selleks ajaks Liivi ordule kuuluva linna pitsatil Taani kuningalt 1345. aastal saadud linnaõigust. 1443. aastal valminud uues pitsatis kujutati kala vastupidises suunas. Kuid juba 1426. aastal oli Liivimaa ordumeister Cysse von Rutenburg andnud Saksa ordu kõrgmeistri Paul von Reussdorfi nimel Narva linnale kohapeal kontrollitud ja pakendatud vaha headuse kinnitamiseks risti ja roosidega pitsati. Peamiselt kaubamärgina antud pitsatit kasutati 1526. ja 1530. aastal ka linnapitsatina. 1546. aastal kujutati kirjeldatud pitsatipilte vappidena Pimeda värava vapikivil.
pisi|Narva vapipitsat, 1585 ([[Brotze järgi)]] Esimese tõelise linnavapi andis Narva linnale Rootsi kuningas Johan III 22. juulil 1585. Vapil kujutati varasematelt pitsatitelt üle võetud kahte vastamisi ujuvat kala, mõõka, saablit ja kolme kahurikuuli. Samast ajast pärineb ka nelitatud kilbil linnaväravate, kahurikuulide ja kürassiiripiigiga Narva hertsogkonna vapp, mida hiljem, 18. sajandil, hakati omistama Narva linnale. Narva hertsogkonna vappi kasutasid Rootsi kuningas alates Karl IX-st Karl XII-ni oma heraldilises titulatuuris.
Kesksugu
Kesksugu ehk neutrum on isikuliste asesõnade ja nimisõnade grammatiline kategooria mitmetes keeltes.
Kose kihelkond
pisi|[[Kose kirik]]
Kose kihelkond (lühend Kos, saksa keeles Kirchspiel Kosch) on ajalooline kihelkond Eestimaa kubermangu Harju kreisis ja Harjumaa kaguosas. Suur osa kunagise kihelkonna aladest on tänapäeval Kose valla koosseisus.
Kose kihelkonna mõisad
pisi|Ravila mõis Kihelkonnas paiknes 25 mõisat, neist 1 kirikumõis, 12 rüütlimõisast peamõisat koos 8 kõrvalmõisaga, 3 poolmõisat ning 1 hilisemal ajal mõisa staatuse minetanud mõis ja 11 karjamõisat.
Kose kihelkonna vallad
300px|pisi|Harju kreis [[Mellini atlases (1798)]]
Kihelkonna alad tänapäeval
Kihelkond jääb tänapäeval tervikuna Harju maakonna aladele. Nii pindalalt kui ka mõisate arvult suur kihelkond jaguneb mitme valla vahel. Kihelkonna tuumikosa koos keskusega moodustab Kose valla. Kihelkonna kirdeosa jääb Anija valla lõunasopi, kihelkonna põhjapoolne serv kuulub aga Raasiku valda.
Emakala
Emakala ehk euroopa emakala ehk kiviluts (Zoarces viviparus) on ahvenaliste seltsi emakalalaste sugukonda  kuuluv kala, kes on Eesti vetes ainus elussünnitaja ehk vivipaarne. Tänu oma vivipaarsusele on ta eluaeg põhjaeluviisiga röövkala, kes sööb seda mis kätte saab.
Kirjeldus
Emakala on saba suunas aheneva ja pikliku lutsukujulise kehaga. Selja- ja sabauim on kokkukasvanud ning see ulatub peast sabani. Anaaluim on ka kasvanud sabauimega kokku ja kulgeb kogu saba ulatuses liitudes sabal seljauimega kokku. Emakalal pole ,,klassikalist” sabauime võimalik eristada. Emakalal on suured ümardunud rinnauimed ning kõhuuimed on väikesed ja paiknevad pigem kurgu all. Emakalale on iseloomulik avar paksude huultega suu ja suur punnispõskne pea. Nahal on harva asetsevad väikesed tsükloidsoomused ning tundub sile ja limane. Ainult keha eesotsas on küljejoont näha. Isaste üks äratuntavamaid tunnuseid on väike paaritumisnäsa pärakuava taga. Emakalal ei ole ujupõit.
Värvus emakalal on varieeruv ja sõltub isendi elupaigast. Kõige tihedamini on ta värvus hallikas- või rohekaspruun ja mainida tasub, et kõht on heledam ja pigem kollakas ning selg on tumedam. Külgedel leidub korrapäratute laikude rida. Pärakuuim on punakaskollane nagu ka kõhu- ja rinnauimede alaosad. Seljauimel on 10–20 põikivööti. Pulmarüüks tulevad seljauime välisservale punased toonid, rinnauimed muutuvad üleni punaseks ja ka lõugadel leidub seda. Nagu on ka tuulehaugil, on ka emakalal rohekad luud, mida põhjustab vivianiid. See on raudfosfaadi keemiline ühend.
Toitumine
Emakala toidulaud on lai. Peamiselt sööb ta põhjaloomi ehk bentilisi organisme, mis enamus on selgrootud: molluskid, surusääse vastsed, koorikloomad aga ka kalamari, -vastsed ja -maimud. Üheks suurimaks kevad- ja sügisräime marjahävitajaks peetakse just emakala. Nagu ka ahvenal, ei ole ka emakalal haruldane nähtus kannibalism. Juba siis kui vastsed kõhus on, toituvad nad surnud liigikaaslastest.
Kommentaarinõue
Kommentaarinõue (inglise Request for Comments, lüh RFC) on interneti kohta käivate dokumentide nummerdatud sari, kus avaldatakse kirjeldusi ja teavitusi. Kommentaarinõuet annab välja Internetiehituse töörühm (IETF). RFC nr 1 avaldati 7. aprillil 1969. 2015. aasta detsembri lõpu seisuga oli välja antud 7736 dokumenti.
Vähestest RFC dokumentidest saavad internetistandardid. Kommentaarinõude numbrites on kirjeldatud kõiki internetistandardeid.
Emakala
Paljunemine
Enamasti saavad emakalad suguküpseks 2 aastasena, kui nad on saanud 16–18 cm pikkuseks. Koetakse ainult kord aastas, mis toimub augustis-septembris. Viljastamine toimub sisemiselt. Embrüod arenevad munasarja õõnes ning arenemine toimub sisekesta erititiste arvel. Kolm nädalat hiljem toimub koorumine ema sees ning toitutakse oma rebukotist veel 5 nädalat. Pärast seda ,,imetab" ema vastseid enda poolt eritatud madalmolekulaarsetest orgaaniliste ainete rikkaste eritisega . Poegade söögilaual on ka surnud vastsed, mari ja marjakestad.
Ajavahemikus detsembrist veebruarini ehk nelja kuni viie kuu möödudes sünnitab ema 10–400 täiesti välja arenenud maimu. Sündides on nad 4–6 cm pikkused ning siirduvad kohe põhjaeluviisile. Mida rohkem maime sünnib, seda väiksemad nad tavaliselt on. Marja ja vastsete suremus kõhus on pigem kohastumus, et ülejäänud poegadel oleks piisavalt energiat normaalseks arenguks. Lisaks võib negatiivselt mõjuda vastsete arengule ka merepõhja halvenenud hapnikuolud. Tasub ka mainida, et teiste kalade seas on tal üks pikemaid aegu, kui järglased on ema kõhus ja lisaks on ta ainuke kala, kes imetab oma poegi kõhus.
Huvitav on see, et 18. sajand keskel arvati, et emakala maimudest arenevad angerjad, sest angerja elutsüklist ja Sargasso merest ei teadnud keegi midagi. Sellest tuleneb ka emakala saksakeelne nimi Aalmutter – angerja ema.
Kasv ja vanus
Emakala on suhteliselt aeglase kasvuga kala. Nagu eelnevalt mainitud, sündides on ta 3,5–4,5 cm pikk, suguküpseks saades, tavaliselt 2 aastaseks saades on ta 16–18 cm pikkused. Kolme aastasena on nad 17–19 cm pikkused ja kaaluvad 20–30 g, viieaastastel on vastavalt 22–24 cm ja 48–65 g, seitsmeaastastel 26–28 cm ja 80–100 g ning kümneaastastel 30–32 cm ja 120–150 g. Suurimaks pikkuseks on loetud 60 cm, aga nii pikka isendit pole Läänemerest leitud, vähemalt andmeid pole selle kohta. Eesti vetes on pikim teada antud pikkus emakalal olnud 35 cm ning raskeim on olnud 510 g. Atlandi ookeanis elava emakala pikkuseks on märgitud 70 cm.
Kasutusalad
Emakala kasutatakse akvaariumikalana, toid]una ja indikaatorliigina. Emakalal on kulinaarselt lähenedes väga maitsev, tihe liha ja huvitaval kombel lähevad ta luud keetes roheliseks vivianiidi tõttu, mis on ta luudes. Emakala hautatakse, temast tehakse sülti ja öeldakse, et ta liha on väga hea suitsetatult. Eestis küll emakala lihast lugu ei peeta, aga Euroopas esikohal tema kulinaarsete külgede nautimises on lätlased, kelle köögis on ta hinnatud vägagi palju.
Aastal 2010 püüti Eestis rannapüügil emakala 0,8 tonni, aga see on väike number. Teda püüti sihipäraselt NSVL-i kalurite poolt, kes tegid suurima väljapüügi 1974. aastal 18 615 tonniga. Sajandivahetusel püüdis Läti kõige rohkem, aga palju väiksemates kogustes, 20–40 tonni. Nüüd lähevad emakalad kalapüügil juba kaaskaladena kirja, sest tõenäoliselt enam sihipärast püüki ei toimugi.
Emakala kasutatakse tihti merebioindikaatorina, sest ta on Läänemere ainuke poegiv kalaliik ja väga paikse eluviisiga. Ta arvukus pole ka just väikseim ja ta on laialt levinud tänu erühhaliinsusele. Tänu elussünnitamisele on ta kogu elu põhjas elav kala, sest teised bentosekala vastsed läheksid kõrgematesse veekihtidesse toituma, aga emakalal sünnivad maimud, kes kohe lähevad põhjatoidule. Tema kasuks räägivad ka vähene migratsioon ja kõrge eluiga. Tänu kõikidele nendele tunnustele on teda kasutatud biomarkerina Saksamaal, Taanis ja Rootsis.
Frankensteini vald (Saksimaa)
Frankenstein on endine vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Freibergi kreisi. 1. jaanuaril 2012 liitus vald Oederani linnaga.
Valda kuulusid:
Falkenau vald
Falkenau on endine vald Saksamaal Saksimaa liidumaa Kesk-Saksimaa kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Freibergi kreisi. 2011. aasta oktoobris liideti vald Flöha linnaga.
Valda kuulusid Falkenau ja Hetzdorf.
Id
Miski on psühhoanalüüsi teoorias isiksuse esmane süsteem, sünnipärane psüühiline reaalsus.
Sigmund Freud kasutas oma töödes terminina saksakeelset väljendit das Es (kesksoost 'tema', 'see'); ingliskeelsetes tõlgetes on enamasti kasutusel sõna id (ladina keeles kesksoost 'tema', 'see'); prantsuse keeles on vasteks ça.
Freud käsitas miskit kui bioloogiliste tungide keskust; sealt pärinevad primitiivsed ihad ja soovid. Miski on ühtlasi ka energiaallikas ning seotud füsioloogiliste protsessidega. Miski lähtub naudinguprintsiibist: pinged tuleb kohe lahendada ning saada rahuldus.
Peamised miskist lähtuvad tungide grupid on psühhoanalüüsi teooria kohaselt seotud seksuaalsuse ja agressiivsusega. Freud on nimetatud neid elu- ja surmatungideks: eros ja thanatos. Seksuaaltungi energiat nimetatakse libiidoks.
Ingliskeelsetes tekstides on id sarnase mõistena kasutusel ka väljaspool psühhoanalüüsi konteksti – kirjanduses, kunstis jm. Enamasti tähistatakse sellega metsikut, ohjeldamatut, irratsionaalset alget.
Vaata ka
Id, ego and super-ego
Membraan
Membraan on mitmetähenduslik sõna:
Käätso
Käätso on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Relatiivsus
Relatiivsus (ladina sõnast relativus) ehk suhtelisus ehk suhtes olemine on filosoofias omadus, mida vastandatakse absoluutsusele.
See seisneb sõltuvuses suhetest või kehtivuses ainult millegi suhtes.
Väljaspool filosoofiat võidakse relatiivsuse all mõista ebatäiuslikkust või piiratust.
Relativismi järgi on igasugune tunnetus ainult relatiivne, sest ta sõltub teatud vaatekohast.
Kõik lõplikud asjad on relatiivsed, sest erinevalt absoluudist on nad olemas suhetes.
Ajalugu
Suhtes olev (suhe) on üks Aristotelese kategooriatest: "Suhtes olevateks nimetatakse asju, millest kõik olev koosneb, kuivõrd neid öeldakse sõltuvat teistest asjadest või olevat teise asjaga mingis seoses." (Kategooriad, 7)
William Hamiltoni järgi on "absoluutne" ainult negatiivne idee – mitterelatiivne. Absoluut on meie jaoks "kõikide asjade küllaldane alus. Charles Bernard Renouvier ütleb:  "Absoluudi idee on ainult selle propositsiooni lausumine, et eksisteerib midagi mitterelatiivset."  Hermann Ulrici: "Me saame relatiivset relatiivsena, lõpliku lõplikuna, ajaliku ajalikuna ettekujutada ja ettekijutuseni sellest jõuda ainult selle eristamise kaudu absoluutsest, lõpmatust, igavesest." (Gott und die Natur)
Gerard Heymans nimetab midagi relatiivseks, "kui selle kujutluses on paratamatult kaasa haaratud (inbegriffen) kujutlus mõnest muust tegelikust". Absoluutse mõiste on piirmõiste. "Ta tähendab antu edenevate elementideks lagundamiste rea mõisteliselt nõutavat, tegelikult aga alati ainult esialgselt täideviidavat lõpetust. Me omistame oma teadmise igas arengustaadiumis tegelikule absoluutsete omadustena need, mille kohta meil pole alust oletada, et nad esinevad ainult tänu suhtele teise tegelikuga." (Die Gesetze und Elemente des wissenschaftlichen Denkens).
Richard Avenarius mõistab relatiivse vaatepunkti all tunnetava indiviidi ümbruse suhet (süsteemisse C) arvestavat vaatepunkti, absoluutse vaatepunkti all aga vaatepunkti, mis abstraheerub sellest ümbruse koostisosade sõltuvusest.
Jõhvi Põhikool
Jõhvi Põhikool on üldhariduskool Ida-Virumaal Jõhvi linnas.
Kooli direktor on Liina Mihkelson.
Ajalugu
1993. aastal alustas tööd kooli hoolekogu ja õpilasomavalitsus, rajati arvutiklass, loodi sõprussidemed Rootsi ja Saksamaa koolinoortega. Traditsiooniks muutusid kooli rahvatantsupeod.
1997. aastal nimetati Jõhvi 1. Keskkool ümber Jõhvi Gümnaasiumiks. 2015. aastal korraldati senine gümnaasium seoses riigigümnaasiumi (Jõhvi Gümnaasium) rajamisega ümber põhikooliks ja selle nimeks sai Jõhvi Põhikool.
Bautakivi
pisi|Bautakivi Bautakivi on piklik, enamasti kõrge vabalt seisev püstine kivi, mida nooremast pronksiajast kuni rauaajani püstitati mõningates Skandinaavia piirkondades ja Skandinaavia lähialadel.
Välimus
Kasutati rändrahne, mõnikord ka kaljust välja raiutud kive.
Bautakivid on enamasti tahumata, mistõttu nad on ebakorrapärased ja väga erineva kujuga. Mõnikord on nende ristlõige ligikaudu kolmnurga-, ruudu- või ristkülikukujuline.
Tüüpiline kõrgus on 1–3 m. Kõrgeim teadaolev bautakivi Trollpila (Bolsøya saarel Norras) on 5,1 m kõrgune. On mainitud ka alla meetri (kuni 30 cm) kõrgusi bautakive. Ka läbimõõt varieerub, kuid enamasti on see väike.
Sageli on ligikaudu pool kivist maa sisse kaevatud ning ülemine ots on teravaks tehtud.
Ojamaal eelistati lubjakiviplaate; nüüdseks on nad murenenud või muul viisil kannatada saanud, nii et nad enam maa seest kuigi palju välja ei ulatu.
Vanus
Bautakivid pärinevad nooremast pronksiajast kuni nooremast rauaajast. Enamik neist dateeritakse ajavahemikku 500 eKr kuni 500 pKr. Kõige nooremad bautakivid pärinevad viikingiaja lõpust (12. sajandist).
Funktsioon ja tähendus
Arvatakse, et tegemist on algselt hauatähistega, hiljem aga on neid mälestuskividena püstitatud ka mujale.
Sõna päritolu
Sõna päritolu ei ole teada. Mõned seostavad seda vanapõhja sõnaga *bautuðr 'fallos, teised sõnaga bautaðar, mis on omastav sõnast bautaðr'' 'tõukaja' ('vägev sõjamees'). Esimese versiooni järgi oli algselt tegu viljakuse sümbolitega, hiljem aga said neist surnute mälestusmärgid. Tegelikult ongi leitud ühemõtteliselt fallilisi kive, näiteks Norras Utgardis ja Steinkjeris.
Levik
Bautakive leidub Rootsis (eriti Ojamaal ja Ölandil), Soomes (eriti Ahvenamaal ja Laitilas), Taanis (eriti Bornholmis), Inglismaal, Poolas ja Eestis.
Neid leidub praktiliselt kõikjal, kuhu normannid või viikingid jõudsid.
Skandinaavias nimetatakse bautakivideks eeskätt ilma kaunistusteta kive, mistõttu nende hulka tavaliselt ei loeta lohukive, ruunikirjadega kive ja Ojamaa pildikive.
Kivid esinevad nii üksikult kui ka rühmadena. Nad võivad märgistada kalmu keskpaika. Poolas omistatakse säärased kivid osalt varajastele gootidele. Sageli esineb neid ka põletuskalmete lõunaküljel.
Kõige suuremas kontsentratsioonis on bautakive säilinud Põhja-Jüütimaal Højstrupis Tømmerby lahe (Tømmerby Fjord) ääres (75 kivi, varem 125) ning Bornholmil Neksø lähedal paiknevas metsas Gryetis (50) ja Louisenlundis. Bornholmil on nähtavasti olnud üle 1000 bautakivi.
Eestis asub Valkla bautakivikalmistu.
Nimega kivid
Paljudel bautakividel on nimed. Üks tuntumaid on Maarja Õmblusnõel Norras Karmøy vallas Avaldsnesi Olavi kiriku juures.
Nakatayong bato
1657
1657. aasta (MDCLVII) oli 17. sajandi 57. aasta.
Großhartmannsdorfi vald
Großhartmannsdorfi vald on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Freibergi kreisi.
Valda kuuluvad peale Großhartmannsdorfi:
Eos
pisi|360px|Põlvkondade vaheldumine elutsüklis. Vahelduvad sporofaas ehk elujärk sporofüüdina ja gametofaas ehk elujärk gametofüüdina. Sporofaasis toodetakse läbi meiootilise rakujagunemise uusi eoseid ning gametofaasi tulemusel tekivad gameedid
Eos ehk spoor on organismide eriline paljunemisrakk, mis on spetsialiseerunud mingi organismirühma levimiseks ja ebasoodsate keskkonnatingimuste üleelamiseks mingi ajaperioodi jooksul. Eosed moodustavad tähtsa etapi paljude bakterite, taimede, vetikate, seente ja mõnede algloomade elutsüklist. Eose ja seemne kui põhimõtteliselt sama funktsionaalsusega struktuuride peamine erinevus on selles, et võrreldes seemnega on eoses toitainete varu uuele sellest kujunevale organismile tühine. Eosed on tavaliselt haploidsed ja ainuraksed ning neid toodetakse meioosi käigus sporofüütides asuvates spetsiaalsetes organites e eoslates e eospesades e sporangiumites. Kui tingimused on sobivad, areneb eos mitootilise paljunemisega uueks organismiks, moodustades hulkrakse gametofüüdi. Viimane omakorda toodab gametangiumites sugurakke e gameete. Kahe gameedi liitumisel hakkab arenema järjekordne sporofüüt ja sellega saab täis üks elutsükkel. Sellise elutsükli puhul toimub organismi haploidse ja diploidse faasi vaheldumine. Mitmed seened toodavad eoseid mitootilise rakujagunemise käigus (selliseid eoseid nimetatakse mitospoorideks) ja nende abil toimub mitteseksuaalne paljunemine. Mitmed sõnajalaliigid, eriti need, kes on kohastunud kuivadele tingimustele, toodavad diploidseid eoseid. Sellist mitteseksuaalse paljunemise vormi nimetatakse apogaamiaks ja see on apomiksise üks vorme. Eosed on mitteseksuaalse paljunemise vahendid, sest iga eos areneb uueks organismiks. Gameedid, erinevalt eostest, on sugulise paljunemise vahendid, sest uueks organismiks arenemiseks peavad enne kaks gameeti ühinema.
Definitsioon
Sõna "spoor" tuleneb kreekakeelsest sõnast σπορά (translitereering: spora), mis tähendab seemet või külvi. Üldiselt öelduna seisneb eose ja gameedi vahe (mõlemat koos nimetatakse koniidideks) selles, et eos idaneb ning areneb gametofüüdiks, kuid gameet peab enne edasist arengut liituma teise gameediga. Põhiline erinevus eose ja seemne kui leviste vahel seisneb selles, et võrreldes seemnega sisaldab eos väga väikest kogust toiduvaru ja seega vajab idanemiseks paremini sobivaid tingimusi. (Esineb ka erandeid – paljude käpaliste seemned, mis on küll hulkraksed, on väga väikesed ja neis puudub toitekude ehk endosperm. Samuti on mõnede krohmseente (Glomeromycota) hõimkonda kuuluvate seente spoorid läbimõõduga kuni 800 µm ). Seega on seemned vastupidavamad kehvadele keskkonnatingimustele ja vajavad arenema hakkamiseks väljastpoolt vähem energiat. Eoseid toodetakse üldjuhul suurtes kogustes, et suureneks kasvamaläinud eoste hulk (kompenseerib kehva idanevuse).
Klassifikatsioon
Eoseid saab liigitada mitmeti.
pisi|280px|Kotteoseid sisaldav askus. Liik: Morchella elata pisi|280px|Sammaltaime gametofüüdid (rohelised) ja sporofüüdid (koosneb harjasest ja eoskuprast)
Eoseid tootva struktuuri järgi
Seente ja seenetaoliste organismide puhul klassifitseeritakse eoseid struktuuri järgi, milles meioos ja spooride tootmine aset leiab. Tihti klassifitseeritakse ka seeni nende spoore tootvate struktuuride järgi ja seega on need spoorid taksonite eristamise tunnusteks.
Päritolu järgi elutsüklis
pisi|280px|Mikrospoori moodustumine läbi meioosi taimedel. Iga tolmutera emarakk annab neli haploidset mikrospoori pisi|280px|Makrospoori moodustumine taimedel. Vaid üks meioosiprodukt areneb edasi, teised kolm degenereeruvad
Liikuvuse järgi
Eoseid saab rühmitada nende iseseisva liikumisvõime järgi.
Levimine
pisi|280px|Eoste vabanemine viljakehast välise mehaanilise jõu abil
Lest
Lest ehk jõelest (Platichthys flesus) on lestlaste sugukonda lesta perekonda kuuluv kala. Teda iseloomustab lai ja lapik kehakuju.
Eos
Levimine
Eoste vabanemise protsessi nimetatakse sporulatsiooniks. Mitmete seeneliikide nii mitteseksuaalse paljunemise kui ka seksuaalse paljunemise eosed või sporangiospoorid vabastatakse aktiivselt. Sel juhul toimub eoste sunniviisiline väljapaiskamine neid moodustavast struktuurist. Väljapaiskamine kindlustab eoste väljumise reproduktiivorganitest ja levimise õhus (ka pika vahemaa taha). Mitmed seeneliigid omavad seega eoste väljapaiskamiseks vajalikke spetsiaalseid mehaanilisi ja füsioloogilisi mehhanisme. Selliste mehhanismide hulka kuulub näiteks kotteoste sunniviisiline väljapaiskamine eoskottidest. See toimub tänu eoskoti erilisele struktuurile ja osmolüütide akumuleerimisele eoskoti rakkudesse, mille tulemusena toimub eoste plahvatuslik väljapaiskamine õhku. Eoste aktiivne e sunniviisiline vabastamine võib toimuda ka ühe eose kaupa: väikese veetilga (Buller'i tilgake) moodustumisel ja eosega kokkupuutel vabaneb viimane mürsutaoliselt algkiirendusega üle 10 000 g. Sellist eost nimetatakse ka ballistospooriks.
Lest
Lest on põhjaeluviisiga merekala, kes eelistab elupaigana madalat merd ning jõesuudmete läheduses olevaid tugevasti magestunud kohtasid.
2018. aastal leiti, et jõelesta peaks eristama Läänemere lestast (Platichthys solemdali), mis tuleks arvata eraldi liigiks. Kuigi välimuselt on kaks liiki peaaegu eristamatud, on erinevused kalade käitumises, DNAs ja sugurakkudes.
Kirjeldus
pisi|vasakul|[[Vääna-Jõesuu rannikumere lest. Foto: Tiit Hunt]] Lesta, nii nagu kõiki lestalisi, iseloomustab ebasümmeetriline, tugevasti külgedelt kokkusurutud keha, mille üks külg on funktsionaalselt kujunenud alumiseks, teine ülemiseks. Moonde läbinud isenditel on mõlemad silmad samal kehapoolel. Alumist poolt nimetatakse ka pimedaks pooleks, pealmist poolt silmapooleks. Kuigi lestalised on tavaliselt parempoolsed ehk nende silmad on paremal pool, on lesta perekonnas palju vasakpoolseid isendeid, olenevalt asurkonnast 40–58%.
Lesta keha on lapik. Selja- ja pärakuuim katavad pea kogu külge. Kõhuuimed paiknevad eespool rinnauimi. Piki selja- ja pärakuuime alust ning küljejoont on tal kühmud või luuplaadid. Küljejoon on tal sirge või rinnauimede kohal väga vähe kooldunud.
Lesta pime külg on valge, harvem pruunide tähnidega, silmapool värvunud halliks, pruunikashalliks või punakaspruuniks. Pealmise poole värvust suudab lest muuta ning see oleneb põhja värvusest ja mustrist. See omadus on seotud nägemisvõimega, sest pimedaks tehtud lest ei suuda enam värvust muuta. Ta matkib oma kehaga keskkonna värvust nii hästi, et muutub peaaegu märkamatuks.
Eluviis
Lest kaevub väga kiiresti. Põhjal lamades ajab ta lainjate liigutustega põhjaainese üles, laskub tekkinud süvendisse ja lõikub keha servadega põhjaainesesse. Ülespaisatud materjal langeb alla tagasi ja katab kala. .
Lest liigub vähe ja ta on halb ujuja. Harilikult ujub ta lapiti, pime külg allpool, tehes selja- ja pärakuuimega lainelisi liigutusi. Seevastu hädaohus pöördub ta serviti, seljapool ülespoole, ja sööstab minema, seejärel pöördub jälle pimeda poolega põhja poole.
Levila ja elupaigad
pisi|Kajakas lestaga. Foto: [[Jaan Künnap ]] Lest moodustab mitu alamliiki: lõunapoolse Mustas ja Aasovi meres, läänepoolse Läänemeres ja Põhjameres, loodepoolse Murmani rannikul ja kirdepoolse Valges meres.
Kala kehapikkus oleneb asurkonnast. Põhjapoolsed on suuremad. Levila lõunaosas on nende kehapikkus kuni 23 cm, Murmani rannikul kuni 33 cm, Tšoši lahes kuni 40 cm. Kaal on kuni 3,5 kg.
Lestad elavad madalas meres, sealhulgas jõesuudme lähedal olevates tugevasti magestunud kohtades. Riimveelises Läänemeres leidub teda kõikjal. Mõnikord läheb ta jõkke ja isegi võib seda mööda vastuvoolu tõusta, näiteks mööda Põhja-Dvinaad Arhangelskistki ülesvoolu ja Thamesi mööda kuni Londonini.
Paljunemine
Lest koeb alati meres. Tema marjateras ei ole õlitilka. Mari on pelaagiline ehk vabalt ujuv.
Vastsed on algul täiesti läbipaistvad ja sümmeetrilise kehaga, silmad on eri kehapooltel. Nad ujuvad nagu kalad ikka, selg ülespoole. Kuid seejärel teevad nad läbi keeruka moonde, mille käigus sümmeetria kaob. Üks kehapool kasvab kiiremini kui teine, mistõttu selle poole silm nihkub algul pea servale ja seejärel teisele kehapoolele. Keha lameneb külgede suunas ja muutub kõrgemaks. Seljauim nihkub ettepoole, pealaele. Mõned teisedki elundid ja koed kasvavad ebaühtlaselt, mille tulemusena moonduvad koljuluud ja suu kõverdub. Ka lõpuseaparaat muutub ebasümmeetriliseks. Pimeda poole värvus kaob.
pisi|Sügisene lestapüük [[Nõva vald|Nõva vallas Peraküla rannas]]
Töönduslik tähtsus
Lest on töönduskala.
Una corda
Una corda (itaalia keeles 'üks keel') on klaveri vasakpoolne pedaal.
See aitab muuta klaveri kõla ja mängida mahedamalt ja vaiksemalt. Sisuliselt tähendab see, et haamrike lööb näiteks kolme keele asemel ainult kahte või ühte.
947
947. aasta
Sajandid: 9. sajand - 10. sajand - 11. sajand
Aastakümned: 890. aastad 900. aastad 910. aastad 920. aastad 930. aastad - 940. aastad - 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad 990. aastad
Aastad: 942 943 944 945 946 - 947 - 948 949 950 951 952
Ilmar Tammelo
Ilmar Tammelo (kuni 1935 Ilmar Eichelmann, 25. veebruar 1917 Narva – 7. veebruar 1982 Sydney) oli eesti õigusteadlane ja filosoof.
Ta õppis aastatel 1930–1934 Tartu Poeglaste Gümnaasiumis ja lõpetas 1937. aastal Tartu Linna Õhtuse Erakeskkooli.
Ta lõpetas 1941. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna cum laude ja kaitses 1943. aastal Tartu Ülikoolis magistrikraadi.
Saksamaal
Ta läks 1943. aastal Saksamaale. Ta õppis aastatel 1943–1944 Freiburgi ja Heidelbergi Ülikoolis ning sai 1944. aastal Marburgi Ülikoolis doktorikraadi. Ta oli aastatel 1947–1950 Heidelbergi Ülikooli eradotsent.
Austraalias
Ta läks 1948. aastal Austraaliasse. Ta õppis aastatel 1950–1951 Melbourne'i Ülikoolis ja oli aastatel 1952–1973 Sydney Ülikooli õppejõud.
Ta oli 1957. aastal teaduslik stipendiaat Harvardi, aastatel 1957–1958 Oxfordi ja aastatel 1962–1963 New Yorgi Columbia Ülikooli juures. Ta oli aastatel 1967–1968 Saarbrückeni Ülikooli, 1968 Brüsseli Vaba Ülikooli ja 1969 Tokio Keio Ülikooli külalisprofessor.
Austrias
Ta läks 1973. aastal Austriasse. Ta oli aastatel 1973–1982 Salzburgi Ülikooli professor.
Looming
Tema tööd on õigus- ja riigiteooria, õigusfilosoofia ning rahvusvahelise õiguse alalt.
Tammelo pakkus demokraatia asemele valitsemisvormi, mida ta nimetas eukraatiaks. Selle põhimõte oleks, et mõistuse võim peab seisma kõrgemal rahva võimust.
Ta oli ka esperantist.
Isiklikku
Tema vanema venna Richard Tammelo (1912–1996) poeg oli füüsik Risto Tammelo.
Välislingid
''
Ateena demokraatia
Umbes 460 eKr tõusis liidriks Perikles, kes 460–429 eKr suurel määral kujundas nii Ateena sise- kui ka välispoliitikat ja oli ka hiilgav oraator. Tema eestvõttel hakati riigiametnikele ja kohtunikele palka maksma. Temaga on seotud Ephialtesele järgnevad Ateena demokratiseerimiseks tehtud reformid. Lisaks ei valitud ametnikke enam hääletamise, vaid liisuheitmisega. Vaid eriteadmiste nõudega ametnikke valiti hääletamisega.
Kõrgeim riigiorgan oli rahvakoosolek – ekleesia, mis käis koos umbes 40 korda aastas. Sellest võtsid osa Ateena kõik täisealised kodanikud. See otsustas tähtsamaid riigiasju ja hakkas regulaarselt mõjutama riigivalitsemist.
Tähtsuselt teine valitsusorgan oli viiesaja nõukogu, mis komplekteeriti endiselt 10 füüli esindajatest ja oli põhiliselt nõuandev organ. 10 territoriaalset ringkonda saatsid nõukokku igaüks 50 liiget ning loosiga määratud järjekorras istus korraga nõukogus 50 selle liiget.
Kogu täidesaatev võim kuulus ametnike kolleegiumidele, mis valiti igal aastal ja mis allusid rahvakoosolekule ja viiesajanõukogule. Tähtsaim neist oli strateegide kolleegium, mille ülesanne oli välispoliitika ja rahanduse juhtimine. Demokraatlik institutsioon oli ka vandekohus (heliaia), mis valiti liisuheitmisega. Põhiliselt vandekohtus lahendati kriminaalprotsesse ja eraõigust, kuid see toimis ka riikliku järelevalvena. Protsess lahendati ühe päevaga. Olid olemas süüdistajad, kaitsjad ja tunnistajad. 6000 kohtuniku hulgast valiti loosiga konkreetseid kohtuasju arutavad kohtumehed. Kogu täisealise meeskodanikkonna aktiivne osalemine riigielus tugines kõrgele haridustasemele. Püsisid ka aeropaag ja arhondid, kuid nende mõju oli väike. Ateena kodanike privileegid tingisid suure tungi Ateena kodakondsusse. Perikles kehtestas seaduse, mille kohaselt kodanikuks sai vaid see, kelle isa ja ema olid Ateena kodanikud.
Ateena demokraatiat juhtis aristokraatide grupp. Ülikuil oli rohkem aega poliitikaga tegelda, nad olid ühtehoidvamad ning neil oli parem haridus ja kasvatus. Just mõjukas esinemine rahvakoosolekul ja täiuseni lihvitud kõnekunstioskused olid tollases avalikus elus peamisteks võitlusvahenditeks.
Demokraatia oli kulukas. Riiki finantseerisid leiturgiad (rikaste finantseerimine), millega finantseeriti sõjalaevastikku ja pidustusi. Hiljem muutus oluliseks allikaks Ateena mereliidu liikmemaks. Sissetulekuteks olid veel Pireuse tollid ja metoikidelt korjatud maks. Metoigid olid Ateenas resideerivad võõramaalased, neil puudusid nii kodanikuõigused kui ka kinnisvara.
Halsbrücke vald
Halsbrücke on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Freibergi kreisi.
Lapi
Lapi (ka: Põõna) on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Itaalia meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
Itaalia meistrivõistlused rahvusvahelises kabes on rahvusvahelise kabe võistlus, kus selgitatakse Itaalia meister.
Võitjad läbi aegade
(1) Turniiril jagasid esikohta Raoul Bubbi ja Walter Raimondi. Järelmatš pidi peetama 2007. aasta märtsis, kuid seda pole toimunud.
Lompka
Lompka on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Külas asus Vana-Nursi mõisa keskus.
pisi|left|Vana-Nursi mõisa peahoone 2013. aastal.
Faas (füüsikaline keemia)
Faas ehk aine faas on aine struktuurivorm, milles keemiline koostis ja füüsikalised omadused on selle aine ulatuses ühesugused.
Täpsem seletus on, et faas on heterogeense termodünaamilise süsteemi (näiteks sulamisüsteemi) kõikide ühtsete füüsikaliste omadustega (tihedus, murdumisnäitaja, kristallisüsteem) ja ühesuguse keemilise koostisega osade kogum.
Faasid on üksteisest eraldatud piirpinnaga. Eri faasidel on erinevad omadused, näiteks teistsugune tihedus, kristallistruktuur või värvus. On olemas homogeenseid ja heterogeenseid sulamisüsteeme, mis koosnevad vastavalt ühest ja kahest faasist.
Protsessi, kus aine läheb ühest faasist teise, nimetatakse faasisiirdeks; selle tunnuseks on aine omaduste oluline muutus. Soojushulka, mis neeldub või eraldub aine massiühiku kohta, nimetatakse siirdesoojuseks. Faasisiirde tagajärjel muutub aine struktuur.
Somerseti saar
Somerseti saar on saar Kanada Arktika saarestikus. Pindala 24 800 ruutkilomeetrit. Saar on künklik, kõrgus kuni 503 meetrit. Kuulub Kanada Nunavuti alale. Saart eraldab mandrist (Boothia poolsaarest) kitsas Bellot' väin.
1937. aastal asutati saare lõunarannikule kaubajaam Fort Ross, kuid raskete jääolude tõttu suleti jaam 11 aasta pärast.
Humanistlik psühholoogia
Humanistliku psühholoogia kohaselt psühholoog ei pea olema mitte niivõrd inimese uurija, kuivõrd abistaja. Psühholoogi roll on aidata inimesel realiseerida temas talle olev arengupotentsiaal. Psühholoog on pigem abistaja kui teooriate püstitaja. Meetodid, mida nad enamasti kasutavad on vestlus ja vaatlus, harva ka eksperiment.
Metsakantonid
Metsakantonid on mõiste, mida kasutatakse ajaloos alates 14. sajandi algusest ning tähendab see metsaseid alasid Šveitsi keskosas. Need on Uri, Schwyz ja Unterwalden, mis moodustasid Vana Šveitsi Konföderatsiooni.
946
946. aasta
Aastakümned: 890. aastad 900. aastad 910. aastad 920. aastad 930. aastad - 940. aastad - 950. aastad 960. aastad 970. aastad 980. aastad 990. aastad
Aastad: 941 942 943 944 945 - 946 - 947 948 949 950 951
1765
1765. aasta (MDCCLXV) oli 18. sajandi 65. aasta.
Lihula klooster
Lihula klooster oli keskaegne tsistertslaste nunnaklooster Lihulas. See rajati arvatavasti aastatel 1275–1285.
1653
1653. aasta (MDCLIII) oli 17. sajandi 53. aasta.
Celine Brun-Lie
pisi|Celine Brun-Lie (2009) Celine Brun-Lie (sündinud 18. märtsil 1988) on Norra murdmaasuusataja, kelle põhidistants on sprint.
Celine esindas Norrat 2006 juunioride MM-il Sloveenias Kranjis ning saavutas seal 1 km vabastiilisprindis kolmanda koha oma kaasmaalase Astrid Jacobseni ja Venemaa sportlase Natalja Matvejeva järel. Kvalifikatsioonis oli esikolmiku järjestus samasugune.
2007 tuli ta Norra meistrivõistlustel 18. jaanuaril 10 km vabastiilis 20. kohale ja järgmisel päeval 1 km klassikasprindi kvalifikatsioonis 17. kohale. Ta arvati Norra koondisse Itaalias Tarvisios toimunud juunioride MM-iks, kus ta saavutas 1 km klassikasprindi kvalifikatsioonis 3. ja finaalis neljanda koha. Jacobsen kaitses tiitlit Rootsi sportlase Charlotte Kalla ja Saksamaa sportlase Denise Herrmanni ees. Pärast juunioride MM-i osales ta oma elu esimesel MK-etapil ja saavutas 21. märtsil Stockholmis 1 km klassikasprindis 20. koha, sealjuures kvalifikatsioonist pääses ta edasi viimasena, 30. ajaga.
27. oktoobril 2007 osales ta oma elu teisel MK-etapil, mis toimus Saksamaal Düsseldorfis ja 0,8 km vabatehnikasprindis. Brun-Lie jõudis taas 27. ajaga finaali, ent jäi seal viimaseks, 30. kohale. Järgmisel päeval toimus 6×0,8 km paarissprint, kus ta koos Sigrid Aasiga ei pääsenud Norra II koondise nime all finaali, vaid nad jäid 13. kohale. 16. detsembril tuli ta Venemaal Rõbinskis vabastiilisprindis koguni 10. kohale. Norra meistrivõistlustel Granaasenis saavutas ta 1. veebruaril 2008 1,3 km klassikasprindis 4. koha ja järgmisel päeval 15 km suusavahetusega sõidus 14. koha. Ta arvati Norra koondisse Itaalias Val Venostas toimunud juunioride MM-ile, kus ta saavutas 1 km vabastiilisprindis kvalifikatsioonis 2. koha, aga finaalis jäi alles 13. kohale. 25. veebruaril jäi ta 5 km klassikastiilis 28. kohale. Kuid 29. veebruaril tuli ta 4×3,3 km teatesõidus juunioride maailmameistriks koos Therese Johaugi, Ingvild Østbergi ja Marthe Kristofferseniga. Brun-Lie lõpetas avavahetuse 5. kohaga, kõige suurem osa võidus oli teise vahetuse sõitjal Johaugil.
Ta oli ta MK-etapil 14. detsembril 2008 Šveitsis Davosis vabastiilis sprindis teine Petra Majdiči järel ja Marit Bjørgeni ees. 21. detsembril Düsseldorfis sai ta jälle teise koha, seekord paarissprindis koos Maiken Caspersen Fallaga Venemaa paari Natalja Korosteljova ja Natalja Matvejeva järel. Norra meistrivõistlustel Gjoevikis tuli ta 10 km klassikalises stiilis 14. kohale, aga 1,4 km vabastiilis sprindis võitis nii kvalifikatsiooni kui finaali ja arvati Norra MM-koondisse.
2009. aasta MM-il Liberecis sai ta 1,3 km sprindi vabasõidus kaheteistkümnenda koha.
28. veebruaril 2009 tuli ta Rørosis Norra meistrivõistlustel ühisstardist 30 km vabastiilis sõidus 11. kohale.
pisi|Celine Brun-Lie (2010) 2010. aasta taliolümpiamängudel Kanadas Vancouveris saavutas Brun-Lie 17. veebruaril 1,5 km klassikastiilis sprindis kvalifikatsioonis 8. ja finaalis 6. koha.
27. märtsil 2010 tuli ta Tolgas Norra meistrivõistlustel ühisstardist 30 km klassikalises stiilis sõidus 6. kohale.
2011. aasta MM-il Oslos saavutas Brun-Lie vabatehnikas sprindis kvalifikatsioonis 12. ja finaalis 14. koha.
Maailmakarikavõistlustel
Celine Brun-Lie on individuaalarvestuses osalenud (<small style="color:purple;">seisuga 1. jaanuar 2015 ) 87 maailma karikavõistluste etapil ja jõudnud esikolmikusse seitsmel korral, neljal korral on ta olnud kolmas ja kolmel korral teine.
Leo Jürgenson
Leo Jürgenson (8/21. jaanuar 1901 Tamsa, Luke vald, Tartumaa – 7. september 1986 Tallinn) oli eesti ehitusteadlane ja tehnik, Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (alates 1946).
Haridus
Leo Jürgenson õppis Kärkna vallakoolis ja Tartu Aleksandri Gümnaasiumis, lõpetas Hugo Treffneri Eragümnaasiumi 1920, Tallinna Tehnikumi mehaanikaosakonna laevaehituse erialal 1924; täiendas end Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis 1925–1929, kus omandas 1926. aastal tehnikateaduste magistri- ja 1929. aastal tehnikateaduste doktorikraadi.
Teadusmagister 1926, tehnikateaduste doktor 1929 (Massachusettsi Tehnoloogiainstituut).
Töökäik
Suvevaheaegadel töötas Tallinna sadamatehastes ja Vene-Balti laevaehitustehases; 1925. aastal USAs Bostoni kuivdokkides Betlehemi Laevatehase laevakatelsepp; ülikooliõpingute ajal aastatel 1925–1929 oli ta Bostoni arhitektuurifirma insener-konstruktorina; Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi pinnasemehaanika laboratooriumi teadur 1929–1934.
Pärast Eestisse tagasi pöördumist oli ta aastatel 1935–1936 Tartu Ülikooli tehnikateaduskonna ehituskonstruktsioonide professor. TTÜs/TPIs 1936–1984: ehituskonstruktsioonide ja tsiviilehituse erakorraline professor ja ehitusõpetuse labori juhataja 1936–1944; direktori asetäitja 1944–1946; 1944–1946 rektori asetäitja; ehitiste kateedri professor ja juhataja 1944–1948; arhitektuuri kateedri juhataja 1948–1975; ehitusmaterjalide kateedri professor 1975–1984; 1954–1977 loomapidamishoonete ehitusfüüsika labori juhataja.