cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saare-Lääne piiskopkond
Piiskopkonna keskus ja piiskopi residents asus algselt Lihulas, 1251. aastast Pärnusse ning 1260. aastate algul kolis Haapsalu piiskopilinnusesse, kus asuv Haapsalu toomkirik oli Saare-Lääne piiskopkonna peakirik ehk katedraal ja kus asus Saare-Lääne piiskopi ametitool ehk troon ja tegutses piiskopi vaimulik kolleegium – Saare Lääne toomkapiitel. thumb|300 px|Saare-Lääne piiskopkonna kaks stifti ja olulisemad keskused
Loomine
Piiskopkond loodi 1228. aastal Riia piiskopi Alberti poolt Läänemaast, Saare-, Hiiu- ja Muhumaast ning väiksematest saartest. 29. juunil 1228 sõlmis esimene Saare-Lääne piiskop Gottfried lepingu Mõõgavendade orduga. Viimasele määrati kõikidest piiskopkonna saartest kolmandik, piiskopile jäid aga sealsed vaimulikud õigused. Ordu pidi pakkuma vastutasuks piiskopkonnale sõjalist kaitset. Ametlik läänistamine toimus 1. oktoobril 1228, kui Gottfried sai Saare-Lääne piiskopkonna lääniks Saksa kuninga Heinrich VII käest.
Esimeks Saare-Lääne piiskopiks sai senine Dünamünde (praegune Daugavgrīva) tsistertslaste kloostri abt Gottfried. Oma võimu kinnistamiseks jagas esimene Saare-Lääne piiskop piiskopkonna valduseid vasallidele ja määras piiskopkonna foogtiks (stiftifoogtiks) Johannes de Lode. Foogti asukohaks sai Kullamaa. Sellega läks ilmalik võim piirkonnas suurima maavaldaja Lodede perekonna kätte. 1234. aastal kinnitati ametisse uus piiskop Heinrich I. Kuna stiftifoogt Johannes de Lode pojad ei soovinud uue maahärra võimule alluda, rajasid nad oma võimu kindlustamiseks aastatel 1234–1238 Koluvere linnuse. 1238. aastal palus paavsti legaat Liivi ordult abi Kullamaa kihelkonna tagasivallutamiseks vendade Lodede käest, mida too ka andis.
Mulli saar
pisi|Asend Hebriidi saarestikus
Saare-Lääne piiskopkond
Olulisemad sündmused 13.–16. sajandil
thumb|left|1241. aasta rahuleping Liivi ordu, Saare-Lääne piiskopi ja saarlaste vahel. Ordu poolt kirjutas alla [[ordumeister Andreas de Velven]] 1298. aastal puhkes Liivimaa kodusõja raames uus konflikt Liivi ordu ja Saare-Lääne piiskopkonna vahel ning ordu vallutas Koluvere linnuse, mis jäi selle valdusse mitmeks aastaks. Sisetülide käigus linnus hävitati. Ordult saadi maad tagasi alles pärast paavsti esindaja järjekordset sekkumist 1302. aastal.
Mulli saar
Mull (gaeli Muile) on saar Atlandi ookeanis, üks Sise-Hebriididest. Pindala 875 ruutkilomeetrit. Saar on mägine, kõrgus kuni 966 meetrit. Kuulub Suurbritanniale.
Saare-Lääne piiskopkond
Olulisemad sündmused 13.–16. sajandil
1960ndail aastal tehtud uuringute põhjal hindas Villem Raam, et Saare-Lääne piiskop Winrich von Kniprode valitsemisajal, ajavahemikul 1385–1419 ehitati linna ja Haapsalu piiskopilinnust ümbritsenud Haapsalu linnamüür. Haapsalu raearhiivi Haapsalu linnamüüri kirjelduse põhjal oli Haapsalul varem merepoolses osas ringmüür ning maa poolt oli linn kaitstud veekraavi ja muldvalliga. Veekraav ulatus merest kuni ringmüürini. Kokku oli linnamüür 550 sülda ehk ligikaudu 1173 meetrit pikk ning veekraav ja muldvall pikkusega 330 sülda ehk ligikaudu 703 meetrit. Linnamüüril oli neli väravat: Karja (Carrie), Vene ( Reuschische ), Saksa (Deutsche) ja Vee (Wasser) värav. Müüri hilisemat kadumist linnapildist seostas ta 16. sajandi teise poole Liivimaa sõja sündmustega, mil Haapsalu rohkete vallutamistega kaasnes ka linnamüüri purustamine. .
Piiskoppide ametisse nimetamisega tekkis sageli suuri tülisid, eriti 15. sajandil, kui piiskopkonda valitsesid üle kahekümne aasta kaks piiskoppi (üks valitses Saaremaa, teine Läänemaa stifti). Viimane suurem sisetüli oli aastatel 1532–1536, mil Riia peapiiskopi koadjuutori Wilhelm von Hohenzollerni ambitsioonide tõttu leidis aset Saare-Lääne vaenus.
Läänemaa kodusõda
1530. aastal valiti uueks Saare-Lääne piiskopiks Reinhold von Buxhövden. Kohe oma ametiaja alguses tekitas ta kohalikus vasalkonnas vastasseisu sellega, et ei kinnitanud aadlike privileege. Lisaks ei lasknud ta end paavstil ametlikult kinnitada. Seda seetõttu, et paavstilt kinnituse saamine oli suur väljaminek ning piiskopkonna majanduslik olukord ei olnud kiita.
1532. aastal tühistasid toomkapiitel ja vasalkond Buxhövdenile antud truudusvande ning sellega kaotas Buxhövden oma võimu Läänemaal. Tema vastased kutsusid uueks piiskopiks Riia peapiiskopi koadjuutori Wilhelm von Hohenzollerni, kes juba samal aastal hõivas Läänemaa.
Buxhövdeni võim Saaremaa üle säilis tänu kohaliku aadli toetusele. Buxhövden põgenes Saaremaale, kust ta rüüstas Läänemaad. Kuna Hohenzollernil ei olnud endal laevastiku, oli ta sunnitud passiivsesse kaitsesse. Ta lootis oma võimu piiskopkonnas diplomaatilisi teid pidi kindlustada, ent see venis pikale. Kuna oli üldiselt teada, et kõik piiskopid olid paavsti kinnitatud kandidaati poolt (Buxhövden sai paavsti kinnituse 1532. aastal), siis üritas ta Maapäeva kokkukutsumist takistada.
1534. aastal talvel Viljandisse kogunenud Liivimaa seisused otsustasid Buxhövdenit toetada. Sama aasta sügisel alustas Buxhövden ulatuslikumaid rüüsteretki Läänemaale. Hohenzollern ei leidnud endale Liivimaalt toetajaid ning ka tema diplomaatilised katsed olid läbi kukkunud. Hohenzollern põgenes enda väega Läänemaalt Riiga. Ametlikult lõppes kodusõda 1536. aastal, kui läbirääkimistel kuulutati süüdlasteks lääne aadlikud.
Piiskopkonna valitsemine
Ametlikult oli Saare-Lääne piiskop Saksa-Rooma keisri vasall ning kuulus seega (pigem nimeliselt, kui tegelikult) ka Saksa riigivürstide hulka. Kiriklikult allus Saare-Lääne piiskop Riia peapiiskopile ja selle vahendusel Rooma paavstile.
Vaimulikku järelevalvet teostas piiskop sinodi ja visitatsioonide abil, ilmaliku võimu teostamisel abistas piiskoppi nõuandva organina toomkapiitel, mille tähtsaim eesõigus oli piiskopi valimine. Piiskopi kandidaadi kinnitas paavst, kes aga ei pruukinud arvestada toomkapiitli valikut.
Olulisemad keskused
thumb|280px|Haapsalu piiskopilinnus (1889) Piiskopkonna alal oli kaks linna: Vana-Pärnu, mis sai stiftiõiguse 1251. aastal, ja Haapsalu, mis sai Lübecki linnaõiguse 1279. aastal. Küllaltki suur alev asus Lihulas.
Ehkki piiskopkond asus strateegiliselt heas kohas, ei kujunenud seal suuremaid linnalisi keskusi. Sellise olukorra tingis arvatavasti piiskopi majanduslik ja õiguslik domineerimine. Ükski Saare-Lääne piiskopkonna asula ei saavutanud keskaja jooksul üleliivimaalist tähtsust.
Lihula
Piiskopi residents asus aastatel 1234–1251 Lihulas. Keskaja kontekstis oli Lihula alevik teiste omanäoliste hulgas hästi toimiv keskus. Samas kaotas asula keskaja jooksul oma tähtsuse täielikult.
2S3 Akatsija
152 mm liikursuurtükk 2S3 Akatsia on Nõukogude Liidus külma sõja ajal valmistatud soomustatud liikurhaubits. On jätkuvalt mitme riigi relvastuses. GRAU koodnimetus 2S3.
Saare-Lääne piiskopkond
Haapsalu
Haapsalu sai linnaõiguse 1279. aastal, kui piiskop rajas sinna enda residentsi. Residentsi valikut on põhjendatud soodsa asendiga laevateede suhtes ning sadamaga. Viimane tähendas keskajal suuri sissetulekuid, mistõttu olid Saare-Lääne piiskopi tulud arvatavasti suuremad kui teistel Liivimaa piiskoppidel.
Miss Saigon
"Miss Saigon" on prantsuse helilooja Claude-Michel Schönbergi ning libretistide Alain Boublili ja Richard Maltby juuniori muusikal.
Saare-Lääne piiskopkond
Haapsalu
Haapsalus asusid toomkapiitel, piiskopilinnus ja toomkirik.
2S3 Akatsija
pisi|260px|2S3 Akatsia muuseumis
Miss Saigon
Teose ajaloost
"Miss Saigoni" esmaettekanne toimus 1989. aastal Londonis, kust see levis kiiresti üle terve maailma. Londonis mängiti lavastust 1999. aastani; Broadwayl esietendus see 1991. aastal ja seda mängiti järjepanu 10 aastat. Nende mängukordade põhjal oli see kõigi aegade mängitumate muusikalide seas kümnendal kohal. Hiljem on muusikal pärast mängupausi taas olnud nii Broadway kui ka West Endi laval.
2S3 Akatsija
Ajalugu
2S3 oli vastukaaluks USA selleaegsele liikurhaubitsale M109. Haubitsa väljatöötamist alustati 1967. a suvel. Peakonstruktor oli G. Jefimov. Laskeseade D-22 kohaldati välihaubitsalt D-20, veermik GM-123 õhutõrjeraketisüsteemilt Krug. Esimesed 2 eksemplari valmisid juba 1968, kuid 1969. aastani kestnud testide tulemusena avastati puudujääke. Probleemid lahendati ja esimesed seeriahaubitsad valmisid 1970 a. lõpul. Relvastusse võeti vägedes ametlikult 1971. a. Lääne vaatlejate poolt märgati esmakordselt 1973 ja sai NATO nimetuseks M1973. 1975. ja 1987. a haubitsat moderniseeriti. thumb|260px|2S3 1987. aastal Tootmine lõpetati 1993; vaid 2000. a valmistati 155mm eksportversioon. Moodsa sõjanduse tingimustes jäi ebapiisavaks (jäi ka alla NATO haubitsatele) relva efektiivne laskekaugus. Järeltulijaks sai liikurhaubits 2S19 Msta-S. Siiski on Akatsiad veel relvastuses, sest uuemaid haubitsaid pole suudetud piisavalt toota.
Saare-Lääne piiskopkond
Kuressaare
Alates 14. sajandist asus piiskopi residents vaheldumisi Haapsalus ja Kuressaares. Kuressaares asus piiskopilinnus.
Miss Saigon
Teose ajaloost
"Miss Saigon" on muu tunnustuse kõrval saanud teatriauhinna Tony nii parima muusikalina kui ka parima mees- ja naispeaosatäitmise eest (maailma esmaettekandes Lea Salonga ja Jonathan Pryce).
2S3 Akatsija
Kasutajad
2S3 on relvastuses vähemalt 15 riigis. Enamus on Venemaal (u 1400 + u 1600 ladudes), Ukrainas (u 500) ja Valgevenes (u 165). Vene motolaskurbrigaadi suurtükiväepataljonis on tavaliselt 18 Akatsiat.
Saare-Lääne piiskopkond
Koluvere
Koluvere linnus oli 1439. aastast alates üks Saare-Lääne piiskoppide residentslinnustest, ühtlasi asus seal ka Läänemaa stiftifoogt, kes juhtis piiskopkonna läänistamata maade ilmalikku haldust (majandamist). Koluvere linnus on üks neist linnustest, kus asusid piiskopi sõjasulased (palgasõdurid).
.au
.au on Austraalia Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1986. aastast.
Miss Saigon
Sisu lühikokkuvõte
Tegemist on nüüdisaegse adaptatsiooniga Puccini klassikalisest ooperist "Madame Butterfly". Tegevus on toodud Vietnami sõja lõpupäevadesse, kui USA väed hakkavad riigist lahkuma ning Põhja-Vietnami armee tungib jõudsalt peale.
Üldises segaduses veedavad üheainsa kirgliku öö USA merejalaväelane Chris ning sõjamöllus traagiliselt vanemateta jäänud maatüdruk Kim. Tüdruk on leidnud tööd räpases Saigoni ööklubis "Dreamland", mis on ühtaegu bordell. Ööklubis käib meeletu pidu ("Saigoni öö on nii kuum"), ameerika sõdurite meelelahutuseks valitakse miss Saigoni ning võitjaks osutub tütarlaps Gigi. Toimub õnneloos ning kokkuleppe kohaselt saab üks sõdur värske "miss Saigoniga" veeta öö. Gigi ja äsja ööklubis tööd alustanud Kim laulavad oma põlastusväärsest saatusest lõbutüdrukutena ("Ma mõtteis filmi näen").
Pikast sõjateest muserdunud Chris vaatab toimuvat pealt ning ta näeb süütus ja rikkumata Kimis lohutust. Veedetakse kirglik öö, kuid Kim keeldub selle eest raha vastu võtmast. Ta räägib Chrisile oma perekonna hukkumisest sõjamöllus. Chris tunneb, et tahab Kimi aidata ("Viimne öö"). Noored armuvad ja abielluvad ülepeakaela, kuid USA vägede lahkumise kaoses jääb Kim maha Vietnami ning Chris jõuab üksinda koju. USA-s abiellub ta aasta pärast teise naise, Elleniga. Kim aga on vahepeal sünnitanud Chrisi poja Tami ("Su hing on siin").
Tami olemasolust saab teada Thui, kelle Kimi vanemad on tütrele juba aastate eest määranud abikaasaks. Kim teatab Thuile, et kokkulepe enam ei pea, sest vanemad on surnud ning ta armastab teist meest, kellega tal on laps. Thui tahab Tami tappa, kuid Kim laseb poega kaitstes Chrisist jäänud revolvrist mehe maha ("See tund on käes").
Chris tunnistab kolm aastat hiljem Ellenile, oma abikaasale, Vietnami armuloo üles. See toimub pärast seda, kui Chrisi sõjakaaslane John saab abiorganisatsioonide kaudu teate, et Kim ja Tam on elus ning neil on läinud korda põgeneda Bangkokki. Ellen mõistab Chrisi. Koos suundutakse Bangkokki, kus Kim elab oma endise sutenööri Inseneriga. Inseneril on samuti õnnestunud pageda Vietnamist Taisse, sest ta on esinenud Kimi abikaasa ja Tami isana. Esmalt kohtub Kimiga John. Nähes, kui elevil on Kim teatest, et Chris saabus Bangkokki, ei suuda ta Kimile öelda, et Chris on vahepeal uuesti abiellunud ning mees ei armasta enam teda ("Please"). Kim läheb ise Chrisi otsima, kuid satub hotellitoas kokku Elleniga, kes selgitab talle olukorra. Kim ei suuda reetmist uskuda ja nõuab, et Ellen ja Chris võtaksid poja Tami enesega USA-sse kaasa, kus tal oleks võimalus kasvada vabas ühiskonnas. Ellen keeldub resoluutselt, kuid lubab Kimi rahaliselt toetada. Kim satub raevu. Ta süüdistab Ellenit selles, et Chris on oma pojast ära pöördunud ja nõuab, et Chris tulgu ise ja öelgu talle sedasama otse näkku. Ellen on masenduses ega suuda otsustada oma edasisi samme ("Nüüd, mil sind näinud", muusikali hilisemas redaktsiooni asendatud aariaga "Maybe").
Ellen otsustab, et valiku kahe naise vahel peab langetama Chris. Chris kinnitab Ellenile, et armastab siiski vaid teda. Koos minnakse Kimiga veel kord läbi rääkima. Kõlab aga relvolvripauk ning Kim variseb sirmi varjust ameeriklaste jalge ette. Chris haarab kunagise armastatu oma embusse. Hoolimata palvetest Kim sureb ("Viimne öö").
Muusikal Eestis
"Miss Saigoni" lavastas Tallinna Linnahallis 2002. aastal rootsi lavastaja Georg Malvius, kunstnik oli Ellen Cairns ja dirigent Erki Pehk. Peaosades astusid üles Meribel Müürsepp või Nele-Liis Vaiksoo (Kim), Koit Toome või Mikk Saar (Chris), Marko Matvere või Sepo Seeman (insener), Lauri Liiv või Erik Meremaa (John), Jaagup Kreem (Thuy), Kaire Vilgats või Ele Raik (Gigi) ning Maarja-Liis Ilus või Janika Sillamaa (Ellen).
Muusikal ei pälvinud arvustustes üksnes kiitvaid hinnanguid, heideti ette, et "loo "parim enne" on möödas" (Postimees). Sellegipoolest oli lavastus menukas, linnahallis mängiti seda ligi 20 korda.
Aasta pärast Eesti lavastust tuli muusikal lavale ka Helsingi Linnateatris, kus esinesid samades rollides Koit Toome ja Lauri Liiv ning koorilauljatena ka Evelin Samuel ja Mikk Saar. Suvel 2003 etendas Eesti trupp "Miss Saigoni" ka Saksamaal ja Luksemburgis, kuid enamik peaosalisi oli neil etendustel siiski teistest riikidest.
Rootsi-Norra sõda
Kieli rahuleping
Juba 1812. aastal, enne samal aastal aset leidnud Napoleoni sõjakäiku Venemaale, oli Rootsi kroonprints Karl Johan sõlminud kokkuleppe tsaar Aleksander I-ga, et Venemaa toetab Rootsi rünnakut Norrale, sundimaks Taani-Norrat oma põhjapoolsemat osa Rootsile loovutama. Ent Rootsi rünnakust Norra vastu keelduti ja Rootsi väed suunati hoopis Prantsuse esimese keisririigi vastu Kesk-Euroopas. Suurbritannia ja Preisimaa diplomaatide ning Karl Johani vaheliste kokkulepete tulemusena saadeti Rootsi väed Napoleoni vägede vastu ja vastutasuks pidi pärast seda, kui Prantsusmaa ja selle liitlased (kelle hulka kuulus ka Taani-Norra) on alistatud, Norra Rootsile loovutatama.
1814. aasta jaanuaris sõlmitud Kieli rahulepingu tulemusena pidi Taani-Norra kuningas Frederik VI Taani-Norra ja Prantsusmaa vahelise liidu ja Napoleoni sõdade hilisemates faasides saadud kaotuse tõttu Norra Rootsile loovutama. Ent norralased seda lepingut ei tunnistanud.
Norra asutav kogu
Prints Christian Frederick, Taani ja Norra eeldatav troonipärija ning Norra kindralkuberner, asus vastuhaku etteotsa ja kutsus kokku asutava kogu. Viimane võttis vastu 17. mai liberaalse põhiseaduse ning Christian Frederick valiti sõltumatu Norra kuningaks.
Vastloodud riigi peana püüdis Christian Frederick Norra sõltumatuse säilitamiseks meeleheitlikult Suurbritannia või mõne teise Kuuendasse koalitsiooni kuulunud suurvõimu toetust saada. Ent välisriikide diplomaadid ei andnud norralastele lootust mistahes välisele toele.
Sõjaväed
Norra armee kogus kokku 30 000 meest ja nad võtsid flankeerimist kartes sisse positsioonid Rootsi piirist kaugemal. Norralastel oli väga vähe laevasid ning enamik neist olid paigutatud Hvaleri saarte lähistele, mitte kaugele Rootsist.
Rootsi armee koosnes 45 000 mehest, kelle näol oli tegemist kogenud ja hästi varustatud sõduritega. Rootsi mereväel oli hulk suuri laevasid ja võimekus vägede liigutamiseks ning dessantide korraldamiseks.
Sõda
Kongsvingeri suunas liikuval rindel olid jõud võrdsemad ja Norra armee peatas lõpuks 2. augustil Rootsi edasitungi Lieri juures ning sai veel ühe võidu 5. augustil Matrandi all. 3. augustil jõudis kuningas Christian Frederick Østfoldi juures asunud rindele ja teda veendi oma strateegiat muutma ning kasutama Rakkestadi paigutatud 6000 meest selleks, et rootslastele vastulöök anda. 5. augustil anti küll käsk vasturünnakuks, kuid see võeti mõni tund hiljem tagasi ja selle tulemusena taganesid Norra väed üle Askimi vallas Langnes'i külas asuva Glomma jõe. Sõja viimane suurem lahing peeti 9. augustil Langnesi sillapeal, kus Rootsi väed uuesti tagasi tõrjuti.
Kuigi Norra sõjavägi oli olnud Langnesis võidukas, oli ikkagi nii Norra kui Rootsi sõjaväevõimudele selge, et Norra kaotus oli vältimatu. Kuigi viimased olid suutnud oma rünnakutega rootslastele mõned väiksemad löögid anda, survestades seeläbi Rootsit Norrat suveräänse riigina tunnustama, peeti rootslaste peatamist pikemas perspektiivis võimatuks. Kuna sõda oli Norra riigikassat ka kõvasti kurnanud, võeti vastu Rootsi pakkumine läbirääkimisteks. Iga päev, mis Norra kindlalt enda valdusse saamist edasi lükkas, tõi rootslastele kindlusetust lõpptulemuse suhtes ja seega olid sõja kiirest lõpust huvitatud mõlemad osapooled.
Tavalise Norra sõduri jaoks näis see sõda halvasti ettevalmistatu ja ka võidelduna. Kaotuses süüdistati Christian Frederickut ja Norra kindralit Haxthausenit, keda süüdistati ka riigireetmises. Norra valitsuse jaoks oli ilmselt tegemist aga läbirääkimiste jaoks parima võimaliku positsiooni saamisega, kuna ilma suurvõimude toetuseta oli Norra iseseisvust võimatu tagada. Ent nõustudes läbirääkimistega pärast võitu Langnesis, olid nad olukorras, kus oli võimalik hoida ära tingimusteta alistumine.
Tagajärjed
7. augustil esitas Bernadotte norralastele relvarahu ettepaneku. Ettepanekus oli ka suurem järeleandmine – Bernadotte aktsepteeris Rootsi valitsuse nimel Eidsvolli põhiseadust. Sel viisil loobus ta vaikides ka mistahes nõuetest sellele, et Norrast saaks ainult Rootsi provints. Läbirääkimised algasid Norras Mossi linnas 10. augustil 1814 ja pärast mõnepäevaseid keerulisi läbirääkimisi allkirjastati 14. augustil nime Mossi konventsioon kandev relvarahu kokkulepe.
Kuningas Christian Frederick oli küll sunnitud troonist loobuma, kuid Norra jäi personaalunioonis Rootsiga nimeliselt siiski iseseisvaks. Riigi põhiseadus kinnitati koos vaid selliste parandustega, mida oli vaja personaaluniooni loomiseks. Kaks ühendatud kuningriiki säilitasid eraldi institutsioonid, välja arvatud kuningas, välisteenistus ja poliitika.
.va
.va on Vatikani Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1995. aastast.
Tagassaare
Tagassaare on küla Põhja-Pärnumaa vallas Pärnumaal.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vändra valda.
Külas on Ülejõe talu kalmistu ja Hauamäe talu kalmistu.
Jüri Jaaksoni valitsus
Jüri Jaaksoni juhitud valitsus oli ametis alates 16. detsembrist 1924 kuni 15. detsembrini 1925.
Valitsus asus ametisse Friedrich Karl Akeli juhitud vähemusvalitsuse tagasiastumise tõttu 2. detsembril 1924. pisi|[[Jüri Jaakson]]
Julia Alpid
thumb|[[Kranjska Gora juures, 2004. aasta suvi]] Julia Alpid (sloveeni keeles Julijske Alpe, itaalia keeles Alpi Giulie) on mäestik Euroopas Sloveenias ja Itaalias, osa Alpidest. Kulgevad loode-kagu suunas. Kõrgus kuni 2863 meetrit (Triglav).
Mäestik on saanud nime Julius Caesari auks.
Kutter
pisi|Kutter pisi|Kutter "Le Renard" 222px|pisi
Kutter (inglise keeles cutter) on teatud tüüpi laev. Läbi aegade on kutriteks nimetatud mitmesuguseid laevu.
Meinhard Laks
Meinhard Laks (14. juulil 1922 Ida-Virumaa, Pada vald, Uljaste küla, Liivoja talu – 4. märts 2008) oli eesti õpetaja, emakeelepäeva algataja.
Elukäik
Meinhard Laksi lapsepõlv möödus Liivoja talus, kust ta sai kaasa armastuse kirjanduse, looduse ja käsitöö vastu.
Meinhard Laks suri 4. märtsil 2008 ja maeti 13. juulil Viru-Nigula kalmistule.
Emakeelepäeva algatus
Meinhard Laksi suurimaks saavutuseks peetakse emakeelepäeva tähistamise ideed. Selle järgi teatakse teda laiemalt.
Meinhard Laks sai emakeelepäeva tähistamise mõtte tekkimiseks innustust 1994. aastal Kadrinas avatud emakeelesambast. Ta hakkas koostama üleskutseid emakeelepäeva tähistamiseks. 14. märts sai välja valitud Kristjan Jaak Petersoni sünniaastapäeva järgi. Esimene üleskutse ilmus ajalehes Põhjarannik 18. jaanuaril 1995. Sama aasta 30. märtsil valmis üleskutse lõplik versioon "Üleskutse ülemaalise eesti emakeele ja rahvuskultuuri päeva sisseseadmise toetamiseks". Detsembris 1995 esitas ta riigikogu kultuurikomisjonile ettepaneku emakeelepäeva riikliku tähtpäevana kehtestamiseks, ent esialgu jäi asja arutamine soiku.
Mitteametlikult tähistati emakeelepäeva mõnel pool juba 1995. aastal, ametlikult tähistatakse seda päeva 1996. aastast. 1998. aasta lõpus jõudis emakeelepäeva kui riikliku tähtpäeva arutelu uuesti Riigikokku ja 1999. aasta veebruaris vastu võetud riiklike pühade ja tähtpäevade seaduse muudatustega kinnitati 14. märts riikliku tähtpäevana emakeelepäevaks.
Pullukala
Pullukala ehk liiperkala ehk euroopa kulleskala (Liparis liparis) on meripuugiliste seltsi kulleskalalaste sugukonda kuuluv Atlandi ookeani põhjaosas, Põhja-Jäämeres ja Läänemeres elav kalaliik.
Kala pikkus on 10–12 cm. Liiperkala keha on kullesekujuline. Toitub peamiselt selgrootuist.
Säästla
Säästla on küla Põhja-Pärnumaa vallas Pärnumaal.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vändra valda.
GoRail
27. maist 2012 kuni 11. maini 2015 oli Tallinna ja Peterburi vahel käigus ka eraldi Tallinna–Peterburi rongiliin.
GoRaili rongid peatuvad Eestis lisaks Balti jaamale ka Tapal, Jõhvis ja Narvas.
AS GoRail müüb rongipileteid kõikidele SRÜ ning Ida- ja Lääne-Euroopa kaugsõiduliinidele. GoRaili rongides on võimalik osta suupisteid ja jooke, rongides on traadita internetiühendus.
Nerjungri
Nerjungri on linn Venemaal Sahhas, Nerjungri ulussi keskus. Asub Stanovoi mäestiku põhjanõlval Tšulmani jõe ääres 740 km Jakutskist lõuna pool.
Ajalugu
Nerjungri linn loodi 1975. aastal 1967. aastal avatud kivisöekaevanduse juurde.
Transport
Linna läbib Amuuri-Jakutski raudtee ja föderaalse tähtsusega maantee M56 "Lena".
Elanikkond
Elanikest on venelasi 92%, jakuute 5% ja teisi rahvusi 3%.
Aluste
Aluste on küla Põhja-Pärnumaa vallas Pärnumaal.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vändra valda.
Saab 210
pisi|Saab 210 lennul Saab 210 Draken (rootsi keeles 'lohe', 'draakon') oli vähendatud mõõtmetega testlennuk Saab 35 Drakeni konstrueerimiseks. Kohe alguses pandi lennukile hüüdnimi Lilldraken ('väike draakon'). Selle esmalend toimus 21. jaanuaril 1952.
Saab hakkas juba 1945. aastal uurima deltatiibade aerodünaamilisi omadusi ja katsetama nende mudeleid tuuletunnelis. Tuuletunnelis saadud andmete põhjalikumaks testimiseks valmistatigi Saab 35 vähendatud mõõtmetega testlennuk, mis sai nimeks Saab 210. Lennuk valmis suurima saladuskatte all.
Lennuki konstruktsioon oli oma aja kohta radikaalne (deltatiib) ja paljud lennukitehase töötajad kahtlesid selles. Eriti uskumatu tundus saba puudumine. Konstrueeriti ka sabaga mudel, mida tuuletunnelis ka testiti, kuid see osutus ebastabiilseks.
Saab 210 mootoriks oli reaktiivmootor Armstrong Siddeley Adder, mis aga oli liiga nõrk. Siiski tehti Saab 210-ga ligi tuhat testlendu, enne kui see muuseumile annetati. Katsetamise käigus lennukit modifitseeriti. Algselt olid mootori õhukogujad ninas, kuid osutusid ebatõhusaks. Seetõttu nihutati õhukogujad tahapoole ja uuele mudelile pandi nimeks Saab 210B, mistõttu eelmisest variandist sai tagantjärele Saab 210A.
Lennuki ebatavaline ehitus ei tekitanud mingeid probleeme ja seetõttu esitati kiiresti tellimus kolme Saab 35 prototüübi tootmiseks.
Stockholmi 700. sünnipäeva pidustustel 6. juunil 1953 esines Saab 210 Stockholmi kesklinnas lennusõuga.
Praegu asub lennuk Linköpingis Õhujõudude muuseumis.
Lasnamäe kergejõustikuhalli kunstmuruväljak
Lasnamäe kergejõustikuhalli kunstmuruväljak (lühemalt Lasnamäe KJH kunstmuruväljak) on Tallinnas aadressil Punane tänav 45 asuv jalgpalliväljak. Väljakul on FIFA 2 tähega väljaku sertifikaat (inglise FIFA 2 Star Field Certificate).
Väljakut valdab Tallinna Spordihall ja väljak kuulub Lasnamäe kergejõustikuhalli spordikompleksi.
Väljakut kasutavad jalgpalliklubi FC Infonet ja selle duubelvõistkond FC Infonet II, varem ka FC Infonet III.
Külmstantsimine
Külmstantsimine on toatemperatuuril metallide survega töötlemine kasutades selleks mitmesuguseid stantse, et nende abil vahetult materjali deformeerida. Materjalina kasutatakse peamiselt lehtmaterjali.
Franz Abt
pisi|Franz Abt
Külmstantsimine
Külmstantsimise eelised
Külmstantsimine on metallide töötlemise tehnoloogias üks kaasaegsemaid ning kiireimini arenevaid meetodeid. Tal on rida eeliseid nii tehnilises kui ka majanduslikus mõttes võrreldes teiste töötlemisviisidega. Eelised on järgmised:
Franz Abt
Franz Wilhelm Abt (22. detsember 1819 Eilenburg – 31. märts 1885 Wiesbaden) oli saksa romantiline helilooja ning dirigent.
Ta ilmutas varakult muusikaannet. Muusikalise algõpetuse sai ta oma isalt, kes oli protestantlik jutlustaja. Ta õppis Leipzigis Thomassschule 's ning õppis pärast kooli lõpetamist 1838. aastast Leipzigi ülikoolis teoloogiat. Ta puutus kokku Robert Schumanni, Felix Mendelssohn Bartholdy ja Albert Lortzingiga. Leipzigis avaldas ta ka oma esimesed helitööd.
Aastal 1841 sai ta Bernburgis kapellmeistriks (õukonnateatri muusikajuhiks), kuid asus 1841 tööle Zürichisse kooridirektoriks (Charlotte Birch-Pfeifferi juhitud linnateatri (Aktientheater; praegu Zürichi Ooperiteater) muusikaliseks juhiks).
Aastast 1844 pühendus ta täielikult Šveitsi koorilaulule. Ta võttis enda juhatada muu hulgas Zürichi üliõpilaste lauluühingu Harmonie, linna lauljate ühingu, mida varem oli juhatanud Hans Georg Nägeli, ja ühingu  Cäcilienverein. Neil aastail valmisid paljud tema soololau lud ja meeskoorilaulud.
1850. aasta paiku oli ta mõnda aega ühingu Allgemeine Musikgesellschaft abonementkontsertide juht. Abt oli Zürichis hinnatud lauluõpetaja ning dirigent ja armastatud helilooja. Ta oli 1852–1882 Braunschweigis  õukonnateatri kapellmeister. Sügisel 1852 kutsuti ta teiseks kapellmeistriks, suvel 1855 nimetas Braunschweigi hertsog ta esimeseks kapellmeistriks.
Ta kirjutas palju koraale ning üle 3000 kunstlaulu. Kuni 1881. aastani avaldas ta 580 vihikut lauludega; mõnes neist on 20...30 laulu. Tema tuntumate laulude seas on "Wenn die Schwalben heimwärts ziehn" ja "Gute Nacht, du mein herziges Kind.". Tema soolo- ja meeskvartetilaulud, mis on orienteeritud rahvalaulu ideaalile, said oma meloodilisuse, kerge esitatavuse ja sentimentaalse väljendusrikkuse tõttu populaarseks muu hulgas Ameerikas.
Ta käis arvukatel kontserdireisidel muu hulgas Prantsusmaal, Inglismaal ja Venemaal. Aastal 1872 andis ta oma kooriga kontserte paljudes USA suurtes linnades.
Vanaduspõlve veetis ta Wiesbadenis. Tema matused olid ühed suuremad matused Wiesbadenis. Tänavatel, millest leinarong läbi läks, süüdati kõik laternad ja kaeti musta riidega.
Looming
pisi|Abti monument [[Braunschweigis]] pisi|Abti hauasammas Wiesbadeni Nordfriedhofi kalmistul
Normeeritud ruum
Normeeritud ruum ehk normeeritud vektorruum on vektorruum, milles on defineeritud teatud kujutus – norm –, mis rahuldab normi aksioome.
Sissejuhatus
Vektorruumi mõiste üldistab mõningaid tasandil paiknevate vektorite omadusi, kuid see ei sisalda vektori pikkuse mõiste üldistust. Normi aksioomide lisamine vektorruumi omadustele võimaldab üldistada ka vektori pikkuse mõistet.
Normi aksioomid üldistavad vektori pikkuse järgmisi omadusi:
Nende omaduste üldistamisel saadakse normi aksioomid. Normeeritud ruumi elemendi norm on vektori pikkuse üldistus.
Definitsioon
Normeeritud ruum üle korpuse K on vektorruum V üle korpuse K, kus igale vektorile v ∈ V on seatud vastavusse v norm (tähis ||v||), mis on reaalarv, kusjuures mis tahes skalaari a ∈ K ja vektorite v, w ∈ V korral kehtivad järgmised tingimused: Neid tingimusi nimetatakse normi aksioomideks. Nad üldistavad vektori pikkuse omadusi, mida on mainitud sissejuhatuses.
Esitatud aksiomaatika sisaldab liiasust, sest aksioomist (2) järeldub, et ||0|| = 0, mis on osa aksioomis (1) väidetust.
Aksioomidest (1) ja (3) järeldub normi positiivsus Mõnikord arvatakse positiivsus normi aksioomide hulka.
Tavaliselt vaadeldakse normeeritud ruume üle reaal- või kompleksarvude korpuse või ka üle kompleksarvude korpuse mis tahes alamkorpuse.
Kui rahuldatud on vaid viimased kaks aksioomi, siis räägitakse poolnormist.
Omadused
Iga normeeritud ruum on ühtlasi meetriline ruum, mille meetrika on defineeritud kui Tänu viimase meetrika, mida nimetatakse normi poolt indutseeritud meetrikaks, olemasolule, võib rääkida koonduvusest normeeritud ruumides:
Norm on Öeldakse ka, et meetrilises ruumis on topoloogiline struktuur (meetrika) algebraliste struktuuridega kooskõlas.
Normeeritud ruumides kehtib tagurpidi kolmnurga võrratus:
Klassifikatsioon
Normeeritud ruumi nimetatakse täielikuks, kui selles iga fundamentaaljada koondub (meetrika poolt indutseeritud normis). Täielikku normeeritud ruumi nimetatakse
Lahutamine
Arvu b nimetatakse lahutatavaks ehk vähendajaks ja arvu a nimetatakse vähendatavaks.
Omadused
Lahutamistehtel on järgmised omadused: Viimased omadused kehtivad igas ringis, kusjuures esimese omadusega defineeritakse lahutamistehe.
Universiaad
Universiaad on rahvusvaheline üliõpilaste spordivõistlus paljudel aladel, mida korraldab Rahvusvaheline Üliõpilaste spordiliit FISU (International University Sports Federation). Universiaade korraldatakse ainult paaritutel aastatel. Olümpiamängude eeskujul toimuvad need suve- ja talialadele eraldi.
Edward V
Edward V (2. november 1470, Westminster – teadmata) oli Yorkide soost Inglismaa kuningas ja Iirimaa lord (9. aprillist 25. juunini 1483); sünnist saadik Walesi prints ja Chesteri krahv.
Pärast võimu üleandmist suleti Edward V ja tema vend Londoni Towerisse. Hiljem neid enam ei nähtud. Nende saatuse kohta liigub rohkesti legende. Väidetavalt leiti 1674. aasta ümberehituste käigus Towerist kahe lapse skeletid. Kuigi nende kindlat kuuluvust noorele kuningale ja tema vennale pole kindlaks tehtud, on need maetud Westminsteri kloostrikirikusse.
Valitsejatiitel: By the Grace of God, King of England and France and Lord of Ireland (Dei Gracia Rex Anglie et Francie Dominus Hibernie).
Konstantin Pätsi teine valitsus
Konstantin Pätsi teine valitsus tegutses 2. august 1923 kuni 26. märts 1924.
Valitsuse koosseis
Valitsuse eesmärgina nimetas Päts Vene seaduste kogu asemele uue Eesti seaduste kogu loomine.
Edward III
Edward III (13. november 1312 Windsori loss, Berkshire – 21. juuni 1377 Surrey) oli Inglismaa kuningas ning Iirimaa isand 1327–1377. Lisaks oli ta Akvitaania hertsog 1325–1339, Akvitaania isand 1360–1369 ning Ponthieu krahv 1325–1336.
Edward III valitsusaja alguses teostasid riigivalitsemist regendina tema ema Prantsuse Isabelle ning tema favoriit Roger Mortimer. Edward III asus reaalselt valitsema 1330. aastast. pisi|vasakul|Edward III
Saja-aastane sõda
Edward III sai tuntuks Saja-aastase sõja algatajana, kuna tema arvates oli pärast Kapetingide pealiini (1328. aastal Prantsusmaa kuninga Charles IV) väljasuremist Prantsusmaal temal suurim õigus troonile, kuna tema ema Isabella oli Charles IV õde, mitte aga Valois' dünastial, mis tegelikult valitsema asus. Prantslased olid lähtunud Saali õigusest ja pannud troonile lähima meessoost sugulase, Edward taotles trooni aga Philippe IV tütrepojana. Tegelikult ei oleks tal olnud õigust Prantsusmaa troonile ka naisliini kaudu, kuna sel juhul oleks edestanud teda pärimisjärgluses Navarra kuninganna Jeanne II, Louis X ainus tütar.
Aastal 1337 nõudis Prantsusmaa kuningas Philippe VI Akvitaaniat Akvitaania hertsogilt ja Inglismaa kuningalt Edward III-lt tagasi. Edward omakorda nõudis Prantsusmaa kuninga tiitlit, oma emapoolse vanaisa kuningas Philippe'i järglase õigustes. See päästis valla Saja-aastase sõja, milles nii Plantagenetid kui ka Valois'd nõudsid ülemvõimu Akvitaania üle Prantsusmaa kuningana.
Sõja esimene pool oli inglastele edukas, sõja algul õnnestus väikesearvulisel Inglise väel, kus põhijõu moodustasid hästi väljaõpetatud vibukütid, võitsid 1346. aastal Crècy lahingus, vallutasid piiramise järel 1347. aastal Calais. Katkuepideemia Euroopas aastatel 1346–1353 pärssis sõjategevust ning katku surid ka Edward III lapsed: Joan, Thomas ja William.
1356. aastal andsid Inglise väed Poitiers` lahingus hävitava löögi Prantsuse rüütliratsaväele. Seejuures langes Poitiers` lahingus inglaste kätte vangi ka Prantsusmaa kuningas Jean II Hea (valitses 1350–1364), kes elas vangistuses kuni elu lõpuni. Inglased ei suutnud sõda enda kasuks lõpetada, hoopis prantslased hakkasid edu saavutama. Sõja esimese etapi lõpuks õnnestus prantslastel uuesti suurem osa kaotatud aladest tagasi võita.
Aastal 1360 sõlmisid mõlemad pooled Bretigny lepingu, milles Edward III loobus Prantsuse kroonist, kuid jäi Akvitaania isandaks (mitte lihtsalt hertsogiks). Siiski, kui leping aastal 1369 murti, jätkusid nii Inglise nõuded kui ka sõda. Aastal 1362 tegi kuningas Edward III Akvitaania isandana oma vanemast pojast Edwardist Akvitaania printsi.
Tema poeg Must Prints Edward jätkas omal käel hiljem sõda Prantsusmaal, kuid mitte kuigi edukalt. Kuningas Edwardi surma järel sai Inglismaa troonile aga tema lapselaps Richard II, kuna prints Edward oli 1376. aastal surnud.
Isiklikku ja järglased
Edward III vanemad olid Inglismaa kuningas Edward II ja Prantsuse Isabelle. Tema õde Joanna (1321–1362) abiellus Šotimaa kuninga (1329–1371) David II-ga, kuid lapsi tal ei olnud.
Edwardi ema, Prantsusmaa kuninga Philippe IV tütre Isabelle kolm venda (Louis X, Philippe V ja Charles IV) Kapetingide dünastiast olid Prantsuse kuningad, kes kõik meesjärglasteta surid. Seetõttu arvas Edward III, et Prantsuse troon peaks kuuluma temale, ja kuulutas iseend ka Prantsuse kuningaks.
Edward III oli abielus 1328. aastast Hainault' Philippa (1314/1315–1369), Hainaut' krahvi ja Valois'd Joani tütre ja Prantsusmaa kuninga Philippe III tütretütrega, kellega neil olid järglased:
Lozva
Lozva (vene keeles Лозьва) on Tavda vasakpoolne lähtejõgi Venemaal Sverdlovski oblastis.
Jõe pikkus on 637 km. Valgla pindala on 17 800 ruutkilomeetrit.
Lozva jõgi saab alguse Põhja-Uuralist ja jõuab Lääne-Siberi lauskmaale.
Jõgi on jääkattes novembrist maini.
Lozva jõe suuremad lisajõed on Põnovka, Bolšaja Jevva, Popil ja Ivdel.
El Salvador
El Salvadori Vabariik (varem eesti keeles Salvador) on suuruselt kõige väiksem, kuid kõige tihedama asustusega riik Kesk-Ameerikas. El Salvador piirneb loodes Guatemala, kirdes Hondurase ja lõunas Vaikse ookeaniga. El Salvadori pealinn on San Salvador.
El Salvador asub Kesk-Ameerika laiuses laiuskraadide 13° ja 15° N ning pikkuskraadide 87° ja 91° W vahel. El Salvador on kogupindalaga 21 041 km².
Haldusjaotus
pisi|El Salvadori departemangud
Lipp
El Salvadori lipp koobaltsinine-valge-koobaltsinine horisontaalne trikoloor, mille vapp on keskel ja asetseb täielikult keskmises valges triibus. Koobaltsinine tähistab Kesk-Ameerika suurt taevast ja kahte suurt ookeani. Valge tähistab rahu ja solidaarsust maailmaga.
Vapp
Alates 15. septembrist 1912 kasutusel olnud El Salvadori vapil on keskaegsed gooti mõjud, aga ka geograafilised, piibellikud ja põlised sümboolsed kujutised.
Vapi kese koosneb kolmnurgast, milles viis vulkaani tõusevad merest välja. Need sümboliseerivad Kesk-Ameerika ühendatud provintside viit liikmesriiki. Phrygia punane müts tähistab vabadust. Selle taga on kuldne päike koos kiirgavate kiirtega, ümbritsetud El Salvadori iseseisvuse kuupäevaga (15. september 1821). Kolmnurga ülaosas on vikerkaarekujuline kujutis taevas, mis sümboliseerib rahu. Kolmnurka ümbritsevad viis lippu, mis tähistavad Kesk-Ameerika viit riiki. Allpool on moto, mis ütleb: "Dios, liit, Libertad", mis tähendab jumalat, liitu, vabadust. Loorberi oksad raamivad võitu tähistava kolmnurga. Loorberi filiaalid on jagatud neljateistkümneks osaks, mis esindavad El Salvadori neliteist osakonda.
Rahvuspargid
El Salvadori rikkas looduses on palju sellist, mis väärib kaitsmist. Riigis on loodud rahvusparkide võrk ning neist kuulsaim on Monte Cristo park riigi põhjaosas, kus asub Kesk-Ameerika tähtsaim udumets. Tegelikult on tegemist kolme riigi rahvuspargiga – El Salvador jagab Monte Cristo parki Guatemala ja Hondurasega. Suurim on 6500-hektarine Cerro Verde park, mis loodi 1981. aastal San Andrési varemete lähedale ning kujutab endast 2030 meetri kõrgust kustunud vulkaani Coatepeque järve ääres. Lisaks põnevatele loomadele võib neis parkides kohata hulgaliselt eksootilisi linde: ketsaali, koolibrit, kalkunkotkast, ohakalindu, kellalööjalindu, punatuvi, samuti rohkesti öökulle ja vutte.
Veekogud
El Salvadoris voolab enam kui 280 jõge, millest enamik suubub Vaiksesse ookeani. Kesk-Ameerika Andide ja rannikuaheliku vahel laiub tasandik, mida niisutavad rohked jõed. Sinna on koondunud enamik rahvastikust. Tähtsaim jõgi Lempa on osaliselt laevatatav.
Mäed
El Salvador on vulkaaniderikas ning vulkaane ümbritsev maa on väga viljakas. El Salvadoris on kaks suurt mäeahelikku: põhjaosas Kesk-Ameerika Andid ja rannikuahelik. Viimase moodustavad noored, suuremalt osalt veel tegevad vulkaanid, näiteks Santa Ana (2381 m), San Vicente (2182 m), San Salvador (1960 m) ja Izalco (1950 m), mis on ka El Salvadori kõrgeimad tipud.
Loomastik
El Salvadori loomastik pole nii mitmekesine, kui teistes Kesk-Ameerika maades, kuid siingi elavad koiotid, jaaguarid, puumad, mitut liiki ahvid, otselotid, iguaanid ja teised roomajad, nende seas ka boad.
Rahvastik
El Salvador on kõige tihedama asustusega riik Kesk-Ameerikas – keskmiselt 306 inimest ruutkilomeetri kohta. Rahvastikust 90% on indiaani ja euroopa juurtega mestiitsid. Ülejäänud rahvastik on linnades väikeste hajali rühmadena elavad valged põliselanikud, eelkõige pipilid. Salvadorlased on valdavalt katoliiklased. pisi|El Salvadori rahvastikupüramiid El Salvadori rahvaarv oli 2018. aastal 6 420 746, võrreldes 2 200 000-ga 1950. aastal. 2010. aastal oli alla 15-aastaste elanike arv 32,1%, 61% inimestest oli vanuses 15–65 aastat, samas vaid 6,9% olid 65-aastased või vanemad.
Rahvusrühmad
12,7% salvadooridest on valged, peamiselt rahvuselt hispaanlased, samas on ka Prantsusmaa, Saksamaa, Šveitsi, Inglismaa, Iirimaa ja Itaalia päritolu salvadorlasi. Põhjapoolsetes departemangudes, nagu Chalatenango departemang, on hästi teada, et selle piirkonna elanikud on puhtalt Hispaania päritolu, kes asusid elama piirkonda, mis on praegu Chalatenango 18. sajandi lõpus. Suuremal osal Hispaania päritolu salvadooridest on Vahemere rassilised jooned: oliivjas nahk ning tumedad juuksed ja silmad (mustad või tumepruunid) ning nad identifitseerivad end mestiitsidena. Enamik Kesk-Euroopa sisserändajaid saabus El Salvadori Teise maailmasõja ajal põgenikena Tšehhist, Saksamaalt, Ungarist, Poolast ja Šveitsist.
Religioon
pisi|El Salvadori iive Eesti iibega võrreldes Enamik El Salvadori elanikest on kristlased. Roomakatoliiklased (47%) ja protestandid (33%) on riigi kaks peamist usurühma. Need, kes pole seotud ühegi usurühmaga, moodustavad 17% elanikkonnast. Ülejäänud elanikkonnast (3%) moodustavad Jehoova tunnistajad, moslemid, juudid, budistid ning põlisrahvaste usku järgivad isikud. Evangeelikute arv riigis kasvab kiiresti. Esimene Salvadori pühak Óscar Romero kanoniseeris paavst Franciscus 14. oktoobril 2018.
Haridus
El Salvadori riiklikul haridussüsteemil on tõsine ressursside puudus. Klasside suurus riigikoolides võib olla kuni 50 last klassiruumi kohta. Salvadorlased, kes saavad endale lubada suuremaid kulusid, otsustavad sageli saata oma lapsed erakoolidesse, mida peetakse parema kvaliteediga kui riigikoolid. Enamik erakoolidest järgib Ameerika, Euroopa või muid arenenud süsteeme. Madalama sissetulekuga pered on sunnitud jääma riiklikule haridusele.
Haridus on El Salvadoris keskkoolides tasuta. Pärast üheksa-aastast põhiharidust on õpilastel võimalus valida, kas õppima minna kaheks aastaks gümnaasiumisse või kolmeks aastaks kutsekooli. Kaks aastat gümnaasiumi valmistab õpilased ette ülikooli minemiseks. Kolm aastat kutsekooli võimaldab üliõpilasel lõpetada kutsealase väljaõppe ning asuda tööturule või minna üle ülikooli, et jätkata oma valitud valdkonnas haridusteed.
El Salvadori ülikoolide hulka kuulub peamine riiklik ülikool Universidad de El Salvador ja palju teisi spetsialiseerunud eraülikoole.
Kuritegevus
El Salvadoris oli mõrvade arv maailmas 2012. aastal kõrgeim, kuid 2019. aastal koges see järsku langust, kui võimule tuli uus tsentristlik valitsus. Valitsus on kuritegevuse vastuseks loonud lugematu arvu programme, mille eesmärk on suunata noori jõugu liikmesusest eemale, seni pole selle jõupingutused kiireid tulemusi andnud. 2004. aastal oli tahtlike tapmiste arv 100 000 kodaniku kohta 41, kusjuures 60% toime pandud tapmistest olid seotud jõukudega.
Praegu töötab Alto al Crimeni kuritegevuse peatamise programm, mis pakub rahalist tasu teabe eest, mis viib jõugu juhtkonna tabamiseni. Tasu jääb vahemikku 100–500 dollarit kõne kohta.
Majandus
pisi|El Salvadori ekspordipuu kaart MIT Harvard Economic Complexity ObservatoryistSKT ostujõud (PPP) oli 2008. aastal hinnanguliselt 25,895 miljardit USA dollarit. SKP-st suurima osa moodustas teenindussektor - 64,1%, järgneb tööstussektor - 24,7% (2008. aasta hinnang). Põllumajandus moodustab SKP-st vaid 11,2% (hinnanguliselt 2010. aastal). SKP kasvas pärast 1996. aastat aastases tempos, mis oli keskmiselt 3,2% reaalkasvust. Valitsus pühendus vabaturu algatustele ja SKP reaalkasv oli 2007. aastal 4,7%.
Kaubandus
El Salvador on kõige arenenuma tööstusega riik Kesk-Ameerikas, kuid mitmed poliitilised ja sõjalised vahejuhtumid on takistanud majanduse korralikku väljaarendamist. El Salvadori peamiseks kaubanduspartneriks on USA, kuhu läheb 40% riigi toodangust ning riigi impordist moodustab USA kaup 60%. Ligikaudu 60% El Salvadori ekspordi tulu tuleb kohviubadest.
El Salvador impordib keemiasaadusi, naftat, tsementi, väetisi ja masinaid. El Salvador ekspordib kohviube, puuvilla ja suhkrut.
Põllumajandus
Peamiselt kasvatatakse El salvadoris kohvipuid ning töödeldakse kohviube, kuid leidub ka maisi, puuvllapõõsaste ja suhkruroo kasvatusi. Kuna riik on üldiselt tihedalt asustatud, on põllumajandusel riigis suhteliselt väike roll. Keskmiselt moodustab põllumajandus11% kogu riigi SKT-st.
Turism
pisi|Surfamine El Salvador. Autor: E. MacDonald Hinnanguliselt külastas El Salvadori 2014. aastal 1 394 000 rahvusvahelist turisti. Turism andis 2013. aastal El Salvadori SKT-sse 855,5 miljonit USA dollarit. See moodustas 3,5% kogu SKT-st.
Turism toetas 2013. aastal otseselt 80 500 töökohta. See moodustas 3,1% El Salvadori kogu tööhõivest. Samas toetas turism kaudselt 210 000 töökohta, mis moodustas 8,1% El Salvadori kogu tööhõivest.
Surfarid külastavad paljusid randu La Libertadi rannikul ja El Salvadori idapoolses otsas, leidub surfamiskohti, mis pole veel ülerahvastatud. Ameerika Ühendriikide dollari kasutamine Salvadori valuutana ja 4–6-tunnised otselennud enamikust USA linnadest on tegurid, mis meelitavad Ameerika turiste riiki. Salvadori kultuuri linnastumine ja ameerikaliseerumine on põhjustanud ka ameerika stiilis kaubanduskeskuste, kaupluste ja restoranide rohkuse kolmes peamises linnapiirkonnas, eriti San Salvadoris.
Veevarustus ja kanalisatsioon
Veevarustusele ja kanalisatsioonile juurdepääsu taset on märkimisväärselt parandatud. Põhja-Carolina ülikooli 2015. aastal tehtud uuring nimetas El Salvadori riigiks, kus on saavutatud maailmas suurimat edu veevarustuse ja kanalisatsiooni juurdepääsu parandamisel ning linnade ja maapiirkondade vahelise ebavõrdse vähendamisel. Veevarud on aga tõsiselt reostunud ja suur osa reoveest juhitakse keskkonda ilma puhastuseta.
Dmitri Skiperski
Dmitri Skiperski (sündinud 29. aprillil 1973) on endine vene jalgpallur. Ta on mänginud Eesti meistriliiga klubides Tallinna JK Dünamo, Tallinna FC Tevalte, Tallinna FC TVMK ja FC Kuressaare.
Ta on Eesti saalijalgpalli koondise peatreener
Eesti entsüklopeedia
"Eesti entsüklopeedia" on eestikeelne üldentsüklopeedia, mis ilmus aastatel 1985–1989 pealkirjaga "Eesti nõukogude entsüklopeedia" (lühend ENE) ja alates 5. köitest 1990. aastal pealkirjaga "Eesti entsüklopeedia" (lühend EE). Kogu entsüklopeedia ilmus aastatel 1985–2007.
Entsüklopeedia oli kavandatud "Eesti nõukogude entsüklopeedia" ajakohastatud ja täiendatud uusväljaandeks.
Entsüklopeedia esimese köite trükiarv oli erakordselt suur – 220 000 eksemplari.
Paaritu arv
Paaritu arv on iga täisarv, mis ei jagu kahega.
Eesti entsüklopeedia
Köited
Entsüklopeedia koosneb kümnest põhiköitest, viiest lisaköitest ja kaardiköitest "ENE kaardid" (1989):
Paaritu arv
Paaritud arvud on parajasti need arvud n, mis on esitatavad kujul n = 2k + 1, kus k on täisarv.
Eesti entsüklopeedia
Köited
"Eesti entsüklopeedia" sarja kuulub ka "Suur maailma atlas" (2005).
Paaritu arv
Näited
Esimesed paaritud naturaalarvud on: 1, 3, 5, 7, 9, 11, 13 ...
Paaritute arvude omadusi
Paaritute arvude hulk on kinnine korrutamise, aga mitte liitmise suhtes. See tähendab, et kahe paaritu arvu korrutamisel saadakse alati paaritu arv. Kahe paaritu arvu liitmisel saadakse aga hoopis paarisarv.
Eesti entsüklopeedia
Peatoimetajad
Entsüklopeedia peatoimetajad olid Gustav Naan (kuni 2. veebruarini 1989, I-IV kd), Ülo Kaevats (kuni novembrini 1992, alates V köitest), Toomas Varrak (aprillini 1995), Ülo Kaevats (teist korda) ja Hardo Aasmäe (alates 2002).
Digiteerimine
Valitsusliidu programmi aastateks 2007–2011 oli kirjutatud plaan toetada "Eesti entsüklopeedia" veebientsüklopeedia arendamist, "kus oleksid nii entsüklopeedilised artiklid kui ka süstematiseeritud info teemade kaupa".
Septembris 2010 rahuldati MTÜ Entsüklopeedia taotlus 6,7 miljonile kroonile Euroopa Liidu struktuurifondist entsüklopeedia digiteerimiseks ja internetis avaldamiseks. Digiteerimiseks eraldatud 400 000 eurot maksti otse töö tegijale monIT Solutions OÜ-le, mis võitis MTÜ Entsüklopeedia korraldatud riigihanke.