cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kõrgem Kunstikool Pallas (1919–1940)
Kõrgem Kunstikool Pallas 1924–1940
1935. aastal kaaluti kooli kindlamat rahastamist silmas pidades Pallase muutmist riiklikuks kooliks või sihtasutuseks. Sama aasta sügisest hakkas riikliku kõrgema õppeasutusena töötama Tallinna Konservatoorium. Kahe kõrgema õppeasutuse riigistamine käis Eesti Vabariigil aga üle jõu ja Pallas jäi paratamatult kõrvale. 1936. aasta sügisel asus kuratoorium kooli põhikirja sihtasutuse nõuetele vastavaks ümber töötama. Sihtasutuse seaduse järgi oleks sihtasutusele määratud kindel riiklik toetus. 7. jaanuaril 1937 arutati asja kunstiühingu Pallas peakoosolekul ja otsustati kunstikool Pallase sihtasutuseks muutmise ettepanek Siseministeeriumile kinnitamiseks saata. Kooli juhatus asus vajalikke ettevalmistusi tegema. Riigi ja linna huvi puudumisel ilmselt asi aga soikus ja Pallas jätkas endiselt tegevust kunstikoolina.
1938. aasta alguses välja antud "Eraõppeasutuste toetamise seadus" nägi ette eraõppeasutuste ülalpidajatele riigi eelarvest toetuse andmise õppejõudude palkadeks, ehituste püstitamiseks ning õppevahendite ja sisseseade muretsemiseks tingimusel, et toetuse saajad on sihtasutused ja nende juhtimisest võtab osa Haridusministeeriumi esindaja. Mittesihtasutustest eraõppeasutuste ülalpidajatele nägi seadus ette senise toetuse andmise lõpetamise, juhul, kui nad haridusministri poolt antud tähtajaks ei ole sihtasutusteks ümber kujundatud.
1938. aasta veebruaris sai teatavaks, et Haridusministeeriumis oli välja töötatud riikliku kõrgema kunstikooli, nn kunstiakadeemia, asutamise eelnõu. Loodavale õppeasutusele oli ette nähtud ka hoone ehitamine Tallinnas Merepuiesteel. Pallas, keda ähvardas uutes tingimustes eraõppeasutusena riiklikust toetusest ilmajäämine, ei oleks üksnes õppemaksust saadava tulu ja juhuslike toetuste arvel majandades suutnud uue kooliga võistelda. Kuratoorium arutas olukorda ja pöördus Tartu linna koolivalitsuse poole ettepanekuga muuta Pallas linna kooliks.
Tartu linnavalitsus ei kiirustanud otsuse langetamisega. Haridusministrile saadetud märgukirjas toetas linnavalitsus mõtet, et Pallase ülalpidamiseks asutataks sihtasutus ning Haridusministeerium võtaks õppejõudude palgad riigi kanda. Niisamuti palus linnavalitsus haridusministrit võtta põhjalikule kaalumisele teise kõrgema kunstikooli asutamise vajaduse küsimus.
Kolmekäeline Jumalaema
Kolmekäeline Jumalaema ehk Kolme Käe Jumalaema, kasutatud on ka vormi Kolmkäsi Jumalaema (kreeka keeles Παναγία η Τριχερούσα Panagia i Tricherousa; serbia keeles Bogorodica Trojeručica) on imettegev Jumalaema ikoon, mis asub serbia õigeusu Hilandari kloostris Athosel Kreekas. Samamoodi nimetatakse ka originaalikooni eeskujul maalitud koopiaid.
Kõrgem Kunstikool Pallas (1919–1940)
Kõrgem Kunstikool Pallas 1924–1940
Kahe kõrgema kunstiõppeasutuse küsimus äratas üldsuse huvi ja leidis laialdast arutamist nii kunstiringkondades kui ka väljaspool.
Kolmekäeline Jumalaema
Ikooni püha on kahel päeval aastas: 28. juunil [Juliuse kalendri järgi 11. juulil] ja 12. juulil [J.k. 25. juulil].
Kõrgem Kunstikool Pallas (1919–1940)
Kõrgem Kunstikool Pallas 1924–1940
Siiski ei rutanud Vabariigi Valitsus uue eraõppeasutuste seaduse ellurakendamisega, Pallas sai ettenähtud toetuse ja kool jätkas tegevust senistel alustel.
Anton Parts
Anton Parts (5. mai 1891, Tarvastu vald, Viljandimaa – 23. jaanuar 1963, Albany, USA) oli eesti geograaf ja kodu-uurija.
Kõrgem Kunstikool Pallas (1919–1940)
Kõrgema Kunstikooli Pallas lõpp
17. juunil 1940 okupeeris NSV Liit Eesti ning korraldas 21. juunil riigipöörde. 6. augustil liideti Eesti Nõukogude Liiduga. Algas "kunstielu ümberkorraldamine nõukogulikel alustel". Augusti alguses likvideeriti kõik seni Eestis töötanud erakunstikoolid. 21. augustil 1940 otsustas presidendi kohusetäitja peaminister Johannes Vares asutada Tartus arvates 1. septembrist riigi ülalpeetava kunstikooli nimetusega "Konrad Mäe nimeline Riigi Kõrgem Kunstikool". Uus kunstikool alustas tööd likvideerimise seaduse alusel ülevõetud varadega endise kunstikooli Pallas ruumides septembri lõpul. Nõukogude võimu poolt asutatud Konrad Mäe nimelise Riigi Kõrgema Kunstikooli tegevuse katkestas sõjategevuse jõudmine Eestisse 1941. aasta suvel ja Saksa okupatsioon.
Anton Parts
Elulugu
Anton Parts oli käsitöölise poeg.
Kõrgem Kunstikool Pallas (1919–1940)
Kõrgema Kunstikooli Pallas lõpp
1942. aasta sügisel avati Pallase ruumides Tartu linnavalitsuse kulul ja Haridusdirektooriumi toetusel kunstikool Kõrgemate Kujutavkunstide Kursuste nime all. Sõna "kõrgem" oli lisatud tartlaste omal volil ja selle kohta pärisid võimud kohe ka aru. Kooli direktori Arnold Matteuse taotlus õppeasutuse nimetamiseks Kõrgemaks Kunstikooliks Pallas rahuldati 1943. aasta 23. septembril. Õppetöö lõpetati 1944. aasta aprillis.
Kolmekäeline Jumalaema
Kolmekäelise Jumalaema ikoonile on pühitsetud Ukraina Kreekakatoliku Kiriku pühakoda Tallinnas.
Franklini kadunud ekspeditsioon
Ülevaade
Briti mereväeohvitser Franklin oli varem osalenud kolmel Arktika ekspeditsioonil, millest kahel viimasel oli ta kapten. Oma neljanda ja ka viimaseks jäänud merereisi võttis ta ette 59-aastaselt. Üritades läbida Loodeväila, jäätusid mõlemad laevad Kuningas Williami saare lähistel. 129 osalejaga ekspeditsioon kuulutati ametlikult kadunuks 1848. aastal. .
Kõrgem Kunstikool Pallas (1919–1940)
Kõrgema Kunstikooli Pallas lõpp
Kunstikooli Pallas mainekas uurija Tiina Nurk peab kooli lõpuaastaks 1940. aastat. Mitmed autorid on pakkunud selleks 1951. aastat, mil likvideeriti ENSV Tartu Riiklik Kunstiinstituut ja kogu kujutava kunsti alane kõrgharidus koondati Tallinna (vt Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituut).
Franklini kadunud ekspeditsioon
Ülevaade
Admiraliteet alustas kadunud ekspeditsiooni otsinguid 1848. aastal. Admiraliteedi lubatud leidja autasu tõttu liitus otsingutega mitmeid teisi ekspeditsioone. 1850. aastal osales otsingutel 11 Briti ja kaks Ameerika laeva. Mitmed neist laevadest koondusid Beechey saare idarannikule, kust leiti esimesed jäänused ekspeditsioonist, sealhulgas kolme meeskonnaliikme hauad. 1954. aastal kogus John Rae Kuningas Williami saare kagurannikult inuittidelt lugusid Franklini ja ta kaaslaste kohta. Francis Leopold McClintock avastas 1859. aastal Kuningas Williami saarelt kirja, mis sisaldas informatsiooni ekspeditsiooni saatuse kohta. Otsingud jätkusid terve 19. sajandi vältel.
Kõrgem Kunstikool Pallas (1919–1940)
Tartu Riiklik Kunstiinstituut
25. augustil 1944 hõivasid Nõukogude väed Tartu. Pallase kunstikooli hoone põles maha. Säilisid vaid keldrikorrusel olnud esemed. Põlenud Pallasest päästetud skulptuuritarbed, ahjud ja muu kasutamiskõlblik viidi korporatsioon Ugala ruumidesse Hans Heidemanni (Julius Kuperjanovi) tänaval, kus 15. novembril 1944 alustas tööd Tartu Riiklik Kunstiinstituut. Instituut jagunes kolmeks fakulteediks: maali, skulptuuri ja graafika fakulteet. Õppetöö kestis 6 aastat, lõpetajad said riigieksamite sooritamise ja diplomitöö kaitsmise järel loova kunstniku kutse õigusega olla õppejõuks, tegutseda vabakutselise kunstnikuna ning kunstialaste töökodade kunstilise juhina.
Õppejõududena asusid tööle põhiliselt endised pallaslased Anton Starkopf, Ado Vabbe, Aleksander Vardi, Priidu Aavik, Johannes Võerahansu, Elmar Kits, Enn Roos, Johannes Hirv, Martin Saks, Juhan Püttsepp, Richard Kaljo jt. Tallinnas õppinuist Eduard Einmann. Starkopfile, Vabele ja Vardile omistati professori ja kuuele dotsendi kutsenimetus. Direktorina töötasid 1944-1945 Priidu Aavik, 1945-1948 Anton Starkopf ja 1948-1951 Eduard Einmann.
Kolmekäeline Jumalaema
Pärimus
Pärimuse kohaselt kuulus ikoon 8. sajandi algul Damaskuse Johannesele ja seda seostatakse Johannese imelise tervenemisega aastal 717. Ebaõiglaselt süüdistatuna varguses, kui ta teenis vesiirina kaliif Al-Walid I juures, raiuti ta käsi maha. Süüdistaja oli ikonoklastist Bütsantsi keiser Leo Isaurialane, kes ajalooliselt tõepoolest oli Johannese vastane ja kaliif Al-Walidi sõber. Ime läbi käsi taastus, kui Johannes palvetas Jumalaema ikooni ees, ning tervenemise mälestuseks ja tänuks lasi ta kinnitada ikoonile votiivkingina hõbedast käekujutise. Sestpeale nimetati ikooni Tricherousa, sest sellel oli kolm kätt: Jumalaema kaks kätt ja veel üks.
Kui Damaskuse Johannes sai mungaks Mar Sabbasi kloostris Jeruusalemma lähedal, andis ta ikooni munkadele, need hiljem omakorda pühale Savvale, kui too kloostrit külastas. Savva tõi ikooni Hilandari kloostrisse, kus ta ise elas. See jäi sinna 1347. aastani, mil Serbia Dušan võttis selle endaga kaasa Serbiasse. 14. sajandi lõpul oli ikoon Studenica kloostris ja 15. sajandil jõudis taas Hilandari.
Andreas Laas
Andreas Laas (8. november/20. november 1863 Pärnu – 16. aprill 1919 Torma) oli eesti kirikuõpetaja.
Andreas Laas sündis Pärnus möldri pojana Aastatel 1873–1875 õppis Pärnus algkoolis ja 1876–1882 Pärnus gümnaasiumis. 1883. aastal töötas Alojas pastor Theophil Friedrich Wilhelm Meyeri juures koduõpetajana. Õppis Tartu Ülikoolis aastatel 1884 ja 1887–1889 usuteadust (candd.) ja 1885–1887 ajalugu. Oli korporatsiooni Neobaltia liige.
Kolmekäeline Jumalaema
Ikoon
Ikoon on tänapäeval 94 × 67 cm suurune, see on maalitud puutahvlile ja stiili järgi peavad uurijad selle loomise ajaks 14. sajandi keskpaika. 1661. aastal patriarh Nikoni vahendusel koos paljude kreeka reliikviatega Moskvasse toodud ikooni üks koopia on olnud eeskujuks paljudele Kolmekäelise Jumalaema ikoonidele Venemaal. Neid leidub ka Eestis.
Andreas Laas
Oli prooviaastal Peterburi Jaani koguduses Jakob Hurda juures. Ordineeriti 14. mail 1890 Peterburis õpetajaks.
Oli aastatel 1890–1892 (introdutseeriti 14. mail 1890) Peterburi Jaani koguduse adjunktõpetaja, oli ühtlasi Wiedemanni eragümnaasiumis õpetaja. Aastatel 1892–1903 oli ta (introdutseeriti 3. mail 1892) Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja ja 1903–1919 Torma Maarja koguduse õpetaja; Vene-Jaapani sõja ajal oli ta välivaimulik.
Franklini kadunud ekspeditsioon
Ülevaade
Alberta Ülikooli antropoloogiaprofessori Owen Beattie juhtimisel alustasid teadlased 1981. aastal uuringuid Beechey ja Kuningas Williami saarel. Nad uurisid haudu, laipu ja teisi füüsilisi tõendeid, mis olid maha jäänud Franklini ekspeditsioonist. Teadlased järeldasid, et Beechey saarelt leitud meeskonnaliikmed surid suure tõenäosusega kopsupõletikku ja tuberkuloosi. Ilmselt halvendas nende tervist pliimürgistus, mis oli põhjustatud kehvalt joodetud konservidest, milles hoiti laeva toiduvaru. Hiljem arvati, et pliimürgistuse põhjuseks võis olla ka laevade vee destilleerimissüsteem. Kuningas Williami saarelt leitud inimluudel olnud lõikejäljed viitavad kannibalismile. Erinevatel uuringutel leitud asitõendite toel võib järeldada, et ekspeditsioonil osalenud meeste surma põhjustasid alajahtumine, nälg, pliimürgistus ja mitmesugused haigused, sealhulgas skorbuut.
Pärast ekspeditsiooni kadumist kajastas meedia Franklinit kui kangelast, hoolimata teadetest kannibalismist ja ekspeditsiooni ebaõnnestumisest. Franklini kadunud ekspeditsioon on andnud inspiratsiooni mitmetele kunstiteostele, lauludele, värssidele ja lühilugudele.
2014. aasta septembris teatas Kanada Erebuse vraki leidmisest.
Laevad, meeskond ja varustus
pisi|Jäässe kinni jäänud Terror kunstniku nägemuses 378 tonni kaalunud Erebus ja 331 tonni kaalunud Terror olid ehitatud vastupidavaks ning varustatud viimase aja leiutistega. Laevade aurumootorid võimaldasid laevadel omal jõul sõita kiirusega 7,4 km/h. Teiste uuenduste seas olid laevade vöörid tugevdatud rauaplaatide ja taladega, laevadel oli sisemine auruküttesüsteem meeskonna heaoluks. Lisaks oli kahjustuste vältimiseks võimalik tüür laeva tagasi tõmmata.
Laevad olid hästi varustatud, kandes kolme aasta pikkuse ekspeditsiooni jaoks piisavalt varustust. Kaasa võeti liha, jahu, kaerahelbeid, sidrunimahla ja 20 000 pinti suppi. 1200 eksemplarist koosnev raamatukogu pidi hoidma meremeeste vaimu erksana. Suurem osa meeskonnast koosnes inglastest, neile lisaks iirlased ja šotlased.
Kadumine
Ekspeditsioon alustas reisi Inglismaalt 19. mai hommikul 1845. Meeskonda kuulusid 24 ohvitseri ja 110 meest. Laevad peatusid lühidalt Stromnessi sadamas Põhja-Šotimaal, kust edasi sõideti Gröönimaale.
Gröönimaa läänerannikul Whalefishi saartel Disko lahes kanti varud laevadele, meeskonnaliikmed kirjutasid oma viimased kirjad koju ning lisaks tapeti transpordilaevaga kaasa toodud kümme härga, et saada värsket liha. Enne ekspeditsiooni väljasõitmist vabastati kohustustest ja saadeti koju viis meeskonnaliiget, kahandades meeskonna lõplikuks arvuks 129 meest. Ekspeditsiooni nähti eurooplaste poolt viimati 1845. aasta augusti alguses.
Järgmise 150 aasta jooksul pandi teadlaste, teiste ekspeditsioonide ja uurijate töö tulemusel tükk tüki haaval kokku, mis võis juhtuda. Franklini meeskond talvitus 1845–1846 Beechey saarel, kus kolm meeskonnaliiget surid ja maeti. Terror ja Erebus jäid 1846. aasta septembris Kuningas Williami saare juures jäässe lõksu. 25. aprillil 1848 kirjutatud ja saarele jäetud kirja järgi suri Franklin 11. juunil 1847. Meeskond talvitus Kuningas Williami saarel 1846–1847 ja 1847–1848. Allesjäänud meeskond plaanis alustada kõndimist Kanada maismaa poole. Üheksa ohvitseri ja 15 meest olid selleks ajaks juba surnud, ülejäänud surid teel olles.
Otsingud
pisi|Kivikuhilast leitud dokument sõnumitega ekspeditsiooni saatusest Avalikkuse mure ekspeditsiooni pärast kasvas, kuna teateid ekspeditsiooni käekäigu kohta ei olnud juba viimase kahe aasta jooksul tulnud. Jane Franklin, Briti ajakirjandus ja parlamendiliikmed soovitasid tungivalt, et admiraliteet saadaks välja otsingurühma. 1848. aasta kevadel saadeti John Richardsoni ja John Rae juhtimisel välja maismaa päästemeeskond ja kaks mereekspeditsiooni. Lisaks pakkus admiraliteet 20 000 naela suurust autasu kadunud ekspeditsiooni leidjatele. Autasu ajendas mitmeid teisi üritajaid ekspeditsiooni otsima. 1850. aastal otsiti Franklinit üheteistkümne Briti ja kahe Ameerika laevaga. Leiti esimesed kadunud meeste jäänused, sealhulgas ka kolm hauda, kuid ühtegi sõnumit ekspeditsiooni käekäigust ei õnnestunud leida.
Schauenburgi ja Holsteini krahvid
Schauenburgi ja Holsteini krahvid olid Frangi riigi tiitlid. Dünastiline perekond pärines Schaumburgi krahvkonnast Rintelni lähedalt (Schaumburgi kreis) Weseri äärest Saksamaalt. Koos esivanemate valdustega Bückeburgis ja Stadthagenis valitses Schaumburgi dünastia Schaumburgi krahvkonda ja Holsteini krahvkonda. Holsteini krahvitiitlid allusid lääniisandatele, jagamatutele Saksimaa hertsogitele 1296. aastani ja seejärel Saksi-Lauenburgi hertsogitele.
Franklini kadunud ekspeditsioon
Maismaaotsingud
1854. aastal leidis John Rae Boothia poolsaarel jälgi kadunud meestest. Inuittide sõnul olid 35–40 meremeest nälja tõttu surnud Backi jõe suudme lähistel. Otsingute käigus leiti laevades olnud inimestele kuulunud esemeid. 1859. aasta aprillis leiti Kuningas Williami saarelt kivikuhilast dokument kahe sõnumiga. Esimene sõnum oli dateeritud 28. mai 1847, kus kirjutati, et Erebus ja Terror olid talvitunud saare looderannikul ning aasta varem Beechey saarel. Ekspeditsiooni juhtis endiselt Franklin. Teine sõnum, dateeritud 25. aprill 1848, andis teada, et Erebus ja Terror olid jäässe kinni jäänud pooleteiseks aastaks ning meeskond hülgas laevad 22. aprillil. 24 ohvitseri ja meeskonnaliiget oli surnud, sealhulgas 11. juunil 1847 surnud ekspeditsiooni juht John Franklin. Ekspeditsiooni uueks juhiks sai Francis Crozier, kes suundus allesjäänud 105 mehega Backi jõe poole. Edasistel otsingutel leiti ekspeditsioonil osalenud meeste jäänuseid ja nendele kuulunud esemeid.
Beechey saare hauad
pisi|Meremeeste hauad Beechey saarel. Foto: dr Russell A. Potter, 2004 Alberta Ülikooli antropoloogiaprofessor Owen Beattie alustas 1981. aastal koos teadlasterühmaga uuringuid Franklini meeste radadel. Tema eesmärk oli leida luid, et kriminalistika järgi kindlaks teha meeskonna surma põhjused. Luudest leiti jälgi C-vitamiini puudusest, mis põhjustab skorbuuti. Luudel olevad mustrid vihjasid kannibalismile, lisaks oli luude pliisisaldus kümme korda suurem kui inuittide luudest võetud kontrollproovidel. Beattie kahtlustas, et pliimürgistus ja skorbuut võisid saada meestele hukatuslikuks. Beattie otsustas uurida maetud meeskonnaliikmete haudu, kuna luudest võetud proovid võisid näidata pigem terve elu kestnud liigset kokkupuudet pliiga. Proove oli vaja võtta pehmetest kudedest, et saada teavet ainult ekspeditsiooni vältel toimunud kokkupuutest.
Schauenburgi ja Holsteini krahvid
Schauenburgi ja Holsteini krahvkonnad
Schaumburgi krahvkond tekkis kui keskaegne krahvkond, mis asutati 12. sajandi alguses. See sai nime Schauenburgi lossi järgi Rintelni lähedal Weseri ääres, kus omanikud hakkasid end kutsuma Schauenburgi isandateks (1295. aastast krahvideks). Adolf I oli tõenäoliselt esimene Schauenburgi isand 1106. aastal. 1110. aastal määras Saksimaa hertsog Lothar Schauenburgi isanda Adolf I valitsema vasallina Holsteini ja Stormarni, sealhulgas Hamburgi.
Lahingus Taaniga langes Adolf III aga Taani kuninga Valdemar II juurde vangi, kellele ta pidi oma vabaduse eest Holsteini andma. 1227. aastal võttis Adolf III poeg Adolf IV kaotatud maad Taanilt tagasi. Seejärel olid Schaumburgi dünastiast ka Holsteini ja selle jagunemiste Holstein-Itzehoe, Holstein-Kieli, Holstein-Pinnebergi (aastani 1640), Holstein-Plöni, Holstein-Segebergi ja Holstein-Rendsburgi (aastani 1460) krahvid ning viimase kaudu kohati ka Schleswigi hertsogid.
Franklini kadunud ekspeditsioon
Lahkamised
Kaks aastat hiljem lahati ka kahte teist meest. John Hartnelli laipa oli juba varem lahatud, ilmselt tegi seda laeva arst. Hartnelli surmapõhjuseks oli tuberkuloos. Kolmas meeskonnaliige oli William Braine, kelle laip polnud nii hästi säilinud kui kahel eelmisel. Mehe vasak käsi oli amputeeritud ja asetatud laiba alla. Surnukeha olid närinud rotid ja oli märgata lagunemise jälgi, mis tähendas, et mees polnud maetud kohe pärast surma.
Schauenburgi ja Holsteini krahvid
Holsteini jagunemised 1261. ja 1273. aastal
Pärast 1261. aastat jaotasid varem üheskoos valitsenud vennad Gerhard I ja vanem Johann I Holsteini ja Schauenburgi (Schaumburgi) krahvkonnad. Gerhard I sai Holstein-Itzehoe ja Schaumburgi krahvkonnad, samas Johann sai Holstein-Kieli krahvkonna. Pärast Johann I surma valitsesid tema pojad Adolf V ja Johann II üheskoos Holstein-Kieli. 1273. aastal jaotasid nad Holstein-Kieli ja Johann II jätkas valitsemist Kielis; Adolf V Pommerlane sai Segebergi (ehk Stormarni krahvkonna). Pärast Adolf V surma liideti Holstein-Segeberg tagasi Holstein-Kieli.
Holsteini jagunemised 1290. aastal ning ühinemised 1350. ja 1390. aastal
Pärast Gerhard I surma 1290. aastal jaotasid tema kolm nooremat poega Holstein-Itzehoe ja Schaumburgi kolmeks haruks, kus kolmas vend Adolf VI Vanem sai Holstein-Pinnebergi ja Schaumburgi Elbest lõunas, teine vend Gerhard II Pime sai Holstein-Plöni ja neljas Heinrich I sai Holstein-Rendsburgi. Vanim vend Johann oli kanoonik Hamburgi toomkirikus.
Franklini kadunud ekspeditsioon
Erebuse leidmine
2014. aasta septembris teatati, et on leitud ühe Franklini ekspeditsioonile kuulunud laeva vrakk.
Schauenburgi ja Holsteini krahvid
Holsteini jagunemised 1290. aastal ning ühinemised 1350. ja 1390. aastal
Pärast Gerhard II surma pärisid ja valitsesid Holstein-Plöni koos tema poeg Gerhard IV ja tema noorem poolvend Johann III Leebe. 1316. aastal hõivasid vennad sõjaliselt Johann II Ükssilma (suri 1321) Holstein-Kieli valdused, kelle pojad olid tapetud. Johann III Leebe, varemalt teisena sündinud kaasvalitsev Plöni krahv, sai siis tema isa Gerhard II Pimeda nõolt, kukutatud Johann II Ükssilmalt Kieli tagasi. Gerhard IV jätkas Holstein-Plöni valitsemist üksi.
Franklini kadunud ekspeditsioon
Erebuse leidmine
Hiljem tehti kindlaks, et tegu on laevaga Erebus. Allveearheoloogide sõnul on vrakk üsna terve ja on lootus, et külmas vees on säilinud pardal leiduvad päevikud, kirjad ja raamatud.
Terrori leidmine
2016. aastal leiti Kuningas Williami saarest lõuna pool Terrori vrakk.
Schauenburgi ja Holsteini krahvid
Holsteini jagunemised 1290. aastal ning ühinemised 1350. ja 1390. aastal
Pärast Johann III vennapoja Gerhard V surma 1350. aastal, kes oli Gerhard IV järglane, hääbus Plöni liin ja Johann III päris nende valdused. 1390. aastal suri tema poeg, 1359. aastast Kieli ja Plöni valitsev Adolf IX (ka VII) ilma järglasteta ja seega järgnesid Holstein-Kieli ja Holstein-Plöni territooriumitel Holstein-Rendsburgi Nikolaus (Klaus) ning tema vennapojad Albrecht II ja Gerhard VI (valitsesid üheskoos aastani 1397).
Holsteini jagunemised 1397. aastal ja Rendsburgi liini hääbumine 1459. aastal
1390. aastal oli Holstein-Rendsburgi liin koondanud suurema osa jagunenud Holsteini krahvkonnast, omades Kieli, Plöni ja Segebergi, kuid mitte Holstein-Pinnebergi, mis kestis 1640. aastani. Rendsburgi perekonna liikmeid kutsuti pärast 1390. aastat sageli lihtsalt Holsteini krahvideks. Pinnebergi perekonna liikmeid, kes elasid tavaliselt Schaumburgi krahvkonnas, kutsuti valdavalt Schaumburgi järgi.
1397. aastal, pärast nende onu Nikolausi (Klausi) surma, kellega vennapojad Albrecht II ja vanem Gerhard VI olid üheskoos Holstein-Rendsburgi valitsenud, eraldasid nad Holstein-Rendsburgist Holstein-Segebergi (ehk Stormarni krahvkonna), kus Albrecht sai Rendsburgi koosvalitsemisest loobumise eest uue harukrahvkonna. Pärast Albrechti surma 1403. aastal sai Rendsberg Segebergi tagasi. 1459. aastal hääbus Adolf XI (ka VIII) surmaga Rendsburgi haru meesliinis ning Holstein-Rendburgi ja Schleswigi aadel määrasid pärandi tema õepojale, Taani kuningas Christian I-le Oldenburgi dünastiast.
Viimane Schauenburgi liin, mis valitses Schaumburgi ja Holstein-Pinnebergi aastani 1640
Pärast seda, kui Taani kuningas Christian I Oldenburgi dünastiast oli valitud Holstein-Rendsburgi krahvkonna pärijaks, sai Christian 1460. aastal krahvitroonile. 1474. aastal ülendas Saksa-Rooma keiser Friedrich III Christian I Holstein-Rendsburgi krahvist Holsteini hertsogiks. Schauenburgi liin Holstein-Pinnebergi ja Schaumburgi krahvkondades püsis kuni hääbumiseni meesliinis 1640. aastal. See liin on tuntud ka kui Holstein-Schauenburg. Krahvid ülendati 1619./1620. aastal Schaumburgi vürstideks, kuid Holsteini hertsogid olid vastu selle tiitli andmisele Holstein-Pinnebergi krahvkonnale.
Schaumburgi jagunemine 1640. aastal
Pärast krahv Otto V surma 1640. aastal lastetuna lõppes Schaumburgi dünastia valitsemine Holsteinis. Holstein-Pinnebergi krahvkond liideti Christian IV ajal tema kuningliku osaga Holsteini hertsogkonnas, mis nüüd on Schleswig-Holsteini liidumaa osa.
Helerin
Helerin on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 519. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Helerin 197 naisel.
Kibesti
Kibesti on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Kibesti on pandud Ohakvere mõisavallas Jõhvi kihelkonnas Virumaal.
1. jaanuaril 2019 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Harilik unilook
Harilik unilook (Sisymbrium officinale) on taimeliik ristõieliste sugukonnas.
Jeff Carter
Jeffrey J. Carter (sündinud 1. jaanuaril 1985 Londonis, Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Pittsburgh Penguins.
Aastatel 2001–2005 mängis ta Ontario Hockey League'i (OHL) klubis Sault Ste. Marie Greyhounds. 2005. aastal pälvis ta liiga kõige spordimehelikumale mängijale antava William Hanley Trophy, samuti valiti ta samal hooajal kogu Canadian Hockey League'i kõige spordimehelikumaks mängijaks.
Flyersis mängis Carter aastatel 2005–2011 kokku kuus hooaega. Hooajal 2008–09 kogus ta põhiturniiril 84 punkti (46+38) ning see on jäänud NLH-is tema kõige resultatiivsemaks hooajaks.
2011. aasta juunis kaubeldi Carter Flyersist Columbus Blue Jacketsi.
2012. aasta veebruaris kaubeldi ta Flyersist Los Angeles Kingsi. Kingsis mängis Carter kokku kümnel hooajal. Aastatel 2012 ja 2014 võitis ta Kingsiga Stanley karika.
2021. aasta aprillis kaubeldi Carter Kingsist Pittsburgh Penguinsi. Kui Kingsis mängides oli ta hooajal 2020–21 löönud 40 mänguga kaheksa väravat, siis Penguinsis jõudis ta taas väravasoonele, lüües 14 mänguga üheksa väravat. 6. mail 2021 lõi ta mängus Buffalo Sabresi vastu neli väravat – see oli tema esimene mäng NHL-is, kus ta neli väravat lõi.
Aastatel 2009 ja 2017 on Carter valitud NHL-i tähtede mängule.
2009. aastal tuli Carter Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. 2014. aastal tuli ta Kanada jäähokikoondisega olümpiavõitjaks.
Lūkstas
Järve kaldad on kirdes ja lõunas soised, põhjas ja läänes kõrged. Kaldajoone pikkus on 19,5 kilomeetrit. Põhi on mudane. Looderannikul asub Varniai laululava.
Lūkstasest on leitud merevaiku.
France Prešeren
pisi|Foto, millel võib olla kujutatud France Prešeren pisi|Prešereni portree France Prešeren (3. detsember 1800 Vrba, Sloveenia – 8. veebruar 1849 Kranj, Sloveenia) oli Sloveenia rahvuspoeet.
Elu ja luule
France Prešeren sündis 3. detsembril 1800 talupoja perekonnas Sloveenias Vrba külas. Ema soovis, et pojast saaks preester, aga tulevane luuletaja tegi teistsuguse valiku. Ta õppis Viini ülikoolis filosoofiat ja hiljem õigusteadust. Pärast õigusteaduse doktori kraadi kaitsmist sai Prešeren ühte Ljubljana õigusbüroosse assistendi koha. Ta unistas oma õigusbüroost, kuid see unistus sai teoks alles 1846. aastal, kui Prešeren asus elama Kranji.
Prešeren suri Kranjis 8. veebruaril 1849.
France Prešeren kirjutas luuletusi vabal ajal. Tema tuntuim teos "Sonetni venec" ("Sonetipärg") on inspireeritud Prešereni õnnetust armastusest jõuka kaupmehe tütre Julija Primici vastu (saksapäraselt "Julia Primita") ning Prešereni filoloogist ja luuletajast sõbra Matija Čopi ("Matthias Tschop") surmast.
Iga soneti viimane värss kordub järgmise soneti esimese värsina. Kõigi 14 soneti esivärsid moodustavad magistraali ehk meistersoneti, mille värsside esitähed moodustavad sõnad "Primicovi Julji" ehk "Julija Primicile" (akrostihhon).
Prešeren kirjutas lisaks sloveeni keelele ka saksa keeles. Tema kui luuletaja keelelisest andekusest annab tunnistust fakt, et kui Prešereni luuletusi esmakordselt ajakirjanduses avaldati, ilmusid need paralleelselt nii saksa kui sloveeni keeles.
Mõju Sloveenia kultuurile
Prešereni luuletuse "Zdravljica" ("Toost") seitsmes stroof on 1991. aastast Sloveenia hümn. Prešereni surma-aastapäev 8. veebruar on sloveeni kultuuri päev, mida kutsutakse ka Prešereni päevaks. Tema pilt oli ka tuhandetolarilisel rahatähel ja on alates 2007. aastast Sloveenia 2-eurosel mündil.
Ljubljanas Prešereni väljakul asub France Prešereni ausammas, mis silmitseb väljaku teisel serval asuvat Julija Primici reljeefi.
Uuno Puus
Uno Puus-Puuts (sündinud 28. juunil 1956) on eesti tarkvarainsener.
Ta on osalenud Nõo Keskkooli arvutuskeskuses keelte KÕPS ja ROPS väljatöötamisel ja töötas 1980. aastatel samas koolis arvutiõpetajana. Muu hulgas oli ta Arne Ansperi esimeseks arvutiõpetajaks selles koolis. Aastatel 1989-1992 oli ta Nõo Reaalgümnaasiumi direktor.
Zirə
Zirə [Zirä] on asula ja omavalitsus Aserbaidžaani pealinnas Bakuus.
Lõssogirka
Lõssogirka on kohanimi:
Pule
Pule on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Pule on pandud Ohakvere mõisavallas Jõhvi kihelkonnas Virumaal.
1. jaanuaril 2019 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Helery
Helery on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 819. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Helery 86 naisel.
Tuule tänav (Pärnu)
Tuule tänav on tänav Pärnus Rääma linnaosas.
Tänav saab alguse Tallinna maanteelt, suundub kagusse ja lõppeb Turba tänaval. Tuule tänav ristub veel Pesa tänavaga.
Tänava pikkus on ligikaudu 430 meetrit.
Samsung Galaxy S II
Samsung Galaxy S II (GT-I9100; ka Samsung Galaxy S2) on elektroonikatootja Samsung Electronics puutetundliku ekraaniga nutitelefon, mis kasutab Google'i operatsioonisüsteemi Android.
Seade tuli välja tarkvaraversiooniga Android 2.3 Gingerbread, mida sai hiljem uuendada versiooniga Android 4.0 Ice Cream Sandwich ja seejärel versiooniga Android 4.1 Jelly Bean.
Galaxy S2 kuulutati välja 13. veebruaril 2011 mobiilimessil "Mobile World Congress 2011".
Lühiiseloomustus
Samsung Galaxy S2 on välja arendatud eelmisest mudelist Samsung Galaxy S. Tegemist on erakordselt õhukese (8,49 mm) ja kerge (116 g) kahetuumalise protsessoriga telefoniga, milles on ühendatud hämmastav pildikvaliteet ja jõudlus. Galaxy S2 on üks õhemaid nutitelefone maailmas.
Galaxy S2-l on kahetuumaline 1,2 GHz Exynose-nimeline SoC (System on a Chip) protsessor, 1 GB muutmälu, 4,3-tolline 16 miljoni värviga WVGA Super AMOLED Plus ekraan ning 8-megapiksline automaatteravustamisega kaamera, millel on ka LED-välk ning millega saab salvestada ja taasesitada 1080p täiskõrglahutusega (Full HD) pildikvaliteediga videot.
Telefoni aku on kergesti vahetatav ning väidetavalt peab aku pideva kasutuse korral vastu kuni 10 tundi, kerge kasutuse korral aga kuni 2 päeva. Kõneajaks lubab Samsung 3G-võrku kasutades 9 tundi ja 2G-võrgu puhul 18,3 tundi.
Saadavus
Galaxy S2 tuli müügile 2011. aasta mais rohkem kui 140 poes enam kui 120 riigis. 9. mail teatas Samsung, et Galaxy S2 ettetellimusi on kogu maailmas tehtud juba üle 3 miljoni.
Enamikus maailma regioonides on müügil tavamudel GT-I9100, kuid on toodetud ka erimudelit GT-I9103 Tegra 2 SoC protsessoriga, millele pandi nimeks Samsung Galaxy R (Rootsis Galaxy Z).
Protsessor
Galaxy S2-l on 1,2 GHz kahe tuumaga ARM Cortex-A9 protsessor, mis kasutab Samsungi enda "Exynos 4210" SoC (System on a Chip) süsteemi, milles on ka ARM-i Mali-400MP graafikaprotsessor, mis on palju võimsam kui selle telefoni eelkäija Samsung Galaxy S-i PowerVR graafikaprotsessor. Exynos 4210 toetab ARM-i SIMD-mootorit (Media Processing Engine), mis annab protsessori jõudlusele palju juurde olukordades, kus on vaja kiirelt meediafailide koodekeid või formaate dekodeerida.
Arvutimängude väljatöötajate konverentsil (Game Developers Conference) demonstreeris ARM Holdings Exynos SoC-i koos Mali-400MP graafikaprotsessoriga 60 Hz 3D-videot ning väitis, et 70 Hz juures saaks kasutada juba videoülekandeks HDMI 1.4 porti.
SoC – System on a Chip – nii nimetatakse mikroprotsessorit, mille peal on terve süsteem eri asju. SoC ei ole lihtsalt kiip, vaid pigem süsteem, mis koosneb kiibist, tarkvarast ja integratsioonist. Kiibis on protsessor ja mälu, tarkvara kujul on süsteemis operatsioonisüsteem, kompilaator, simulaator, püsivara, draiverid, integreeritud arenduseks vajalik (debugger, in-circuit emulator jpm) ning integratsioon kujutab endast terve süsteemi üldpilti, tehnilist abi ja tuge. Sellise süsteemi positiivseks küljeks on see, et kogu süsteemi saab paigaldada ühele kiibile ning seda on mugav kasutada näiteks nutitelefonides, aga samas on see alles uus tehnoloogia, mistõttu selle arendamine ja tootmine on äärmiselt kulukas ja aeganõudev.
Mälu
Galaxy S2-l on 1 GB muutmälu (RAM) ja 16 GB sisemist mälu. Telefonis on ka mälukaardipesa kuni 32 GB MicroSD-mälukaardi lisamiseks.
Ekraan
Galaxy S2 kasutab 4,27-tollist WVGA Super AMOLED Plus puuteekraani, mille peal on spetsiaalne Gorilla Glassi kate kriimustuste ja sõrmejälgede vältimiseks. Ekraani lahutusvõime on 800 × 480 pikslit. Seadme ülaosas on sensor, mis lülitab ekraani välja, kui telefon kõrva äärde panna. Galaxy S2-l on ka kiirendusandur, mis pöörab ekraanipilti telefoni pööramisel vertikaalasendist horisontaalasendisse või vastupidi.
Audio
Kui Galaxy S2 eelkäija Galaxy S kasutas audio edastamiseks Wolfsoni WM8994 riistvara, siis Galaxy S2 puhul mindi üle Yamaha peale. Paljud arvustused aga väidavad, et Galaxy S audiokvaliteet olevat parem.
Kaamerad
Telefoni tagaküljel on 8-megapiksline LED-välguga kaamera, mis suudab jäädvustada Full HD (1080p) videot kiirusega 30 kaadrit sekundis. Esiküljel on 2 megapiksline kaamera, mis on mõeldud peamiselt videokõnede jaoks; kuid sellega saab ka pilte ja videoid teha, seda aga väiksema, VGA lahutusvõimega (640 × 480 pikslit).
Ühenduvus
Galaxy S2 on üks esimesi androidtelefone, mis toetab lähisidetehnoloogiat NFC (Near field communication). NFC tehnoloogia võimaldab saata andmeid kahe seadme vahel, mis on üksteisele väga lähedal (tavaliselt alla paari sentimeetri kaugusel üksteisest). Tulevikus saaks selle tehnoloogia abil pangakaarti kasutamata telefoniga makseid tegema hakata.
Samsung lisas Galaxy S2-le ka uue MHL- (Mobile High-definition Link) tehnoloogia, millega saab seadme akut laadida sama ajal, kui see edastab multimeediat. Galaxy S2-l on olemas Micro USB-liides, mida saab kasutada MHL-üleminekuga.
Eve Parts
Eve Parts (sündinud 19. veebruaril 1970 Tartus) on eesti majandusteadlane.
Samsung Galaxy S II
Operatsioonisüsteem
Galaxy S2 tuli turule operatsioonisüsteemiga Android 2.3.3 (Gingerbread), USA variantidel Android 2.3.4 versiooniga. 7. oktoobri 2011 seisuga oli kõige uuem tarkvara Samsungilt Android 2.3.5 (Gingerbread) XXKI4.
Samsungi Suurbritannia töötajad postitasid sama aasta 16. novembril oma Twitterisse, et Galaxy S2 saab ametlikult uue Android 4.x.x (Ice Cream Sandwich) operatsioonisüsteemi, kuid ühtegi kindlat kuupäeva veel ei avaldatud.
Eve Parts
Elulugu
Lõpetas 1988 Tartu 5. Keskkooli, 1992 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna, 1993–96 TÜ rahvamajanduse instituudi magistrant, 1997–2007 doktorant; majandusmagister (1996, TÜ), väitekiri "Majandusarengu finantseerimine", Ph.D. (majandusteadus, 2007, TÜ), väitekiri "Sotsiaalkapitali roll siirderiikide majandusarengus". Täiendas end 1994 Taanis ja Rootsis, 1995 Poolas, 1996 USA-s, 2004 Norras ja msg kursustel.
Samsung Galaxy S II
Kasutajaliides
Samsung Galaxy S2 kasutab Samsungi viimast TouchWiz 4.0 kasutajaliidest, mis on põhimõtteliselt sama, mis eelmine versioon 3.0, kuid teatud uuendustega, näiteks riistvaralise kiirendusega. Lisatud on ka rakendus Motion, mis lubab kasutajatel pilti suurendada ja vähendada: paigutades kaks sõrme ekraanile ja kallutades ekraani enda poole – sisse suumida, ning kallutades ekraani endast eemale – välja suumida. See töötab nii veebibrauseris kui ka piltide vaatamisel. Täiustatud on ka paigutus, kuidas "vidinaid" lisada ja kuidas neid ekraanil kuvada.
Eve Parts
Elulugu
Oli 1993–94 AS Vemo Spektraal pearaamatupidaja, 1994–96 TÜ välismajanduse õppetooli assistent, 1997–99 lektor (ühtlasi 1995–98 TÜ euroteaduskonna raamatukogu andmebaaside haldaja ja 1996–99 Audentese Erakooli lektor), 1999– majandusteooria õppetooli lektor. Õpetanud mikro- ja makroökonoomikat, majandusarengu teooriat ja praktikat, sotsiaalökonoomikat, rahvusvahelist majandust; koostanud õppevahendeid.
Samsung Galaxy S II
Samsungi rakendused
Lisaks on Samsung seadmesse eelinstallinud ka sellised rakendused nagu Kies 2.0, Kies Air, AllShare, hääletuvastus, Google Voice Translation, Google Maps (Latitude'iga), Places, Lost Phone Management, Adobe Flash 10.2, QuickOffice ja SWYPE QuickType.
Meedia toetus
Galaxy S2 toetab järgmisi helivorminguid: FLAC, WAV, Vorbis, MP3, AAC, AAC+, eAAC+, WMA, AMR-NB, AMR-WB, MID, AC3, XMF. Samuti videokodekeid MPEG-4, H.264, H.263, DivX HD/XviD ja VC-1 ning videovorminguid 3GP(MPEG-4), WMV(ASF) ja AVI(DivX).
Eve Parts
Teadustöö
Uurimisvaldkond: majandusarengu sotsiaalsed aspektid; arengumaade majandus; majandusarengu strateegiad ja finantseerimine. Projekti "Sotsiaalne kapital ja inimkapital majandusarengu teguritena" täitjaid (aastast 2003). Eesti Majandusteaduse Seltsi liige (2003). 20 teadustrükist.
Samsung Galaxy S II
CyanogenMod
Samsung saatis mitu Galaxy SII telefoni CyanogenMod projekti arendajatele selleks, et nende projekt toetaks täielikult Samsung Galaxy S2 nutitelefoni.
Arvustused
Samsung Galaxy S2 on saanud arvustajatelt äärmiselt häid hinnanguid. Engadget andis Galaxy S2-le 9 punkti 10-st ning ütles telefoni kohta: "Siiani parim android nutitelefon ning arvatavasti ka parim nutitelefon üldse, punkt." CNET UK andis seadmele 4,5 punkti 5-st ning kirjeldas telefoni niimoodi: "Üks õhemaid ja kergemaid telefone, mida iial käes oleme hoidnud." Techradarilt sai telefon 5 punkti 5-st ning kirjelduseks: "Uus taseme näitaja 2011. aasta telefonidele." Pocketnow oli imestunud, kui kiire on veebibrauser. SlashGear ütles: "See telefon on uueks mõõdumärgiks nutitelefonidele üldse." GSMArena tõi välja mõned väiksemad puudused ("plastikkere" ja selle, et seadmel pole eraldi kaameranuppu), kuid ütles siiski, et telefon on "absurdselt võimas" ning kokkuvõttes peavad nad Samsung Galaxy S2 ülimaks nutitelefoniks.
Mudeleid
pisi|150px|Samsung Galaxy W pisi|150px|Samsung Galaxy S2 Epic 4G Touch
Galaxy S2 LTE ja Galaxy S2 HD LTE
28. augustil 2011 avaldas Samsung Galaxy S2 LTE ja Galaxy S2 HD LTE ehk tunduvalt kiirema LTE mobiilsidevõrguga ühilduvad mudelid. Mõlemad töötavad Android 2.3 "Gingerbread" operatsioonisüsteemil, neil on 16 GB sisemälu ja 1,5 GHz kahetuumaline protsessor. S2 LTE-l on 4,5-tolline Super AMOLED ekraan ning S2 HD LTE-l 4,65-tolline AMOLED-ekraan. Mõlemad telefonid toetavad 720p HD lahutusvõimet (720 × 1280 pikslit) ja lähisuhtlustehnoloogiat (NFC – Near Field Communication).
Galaxy R (GT-I9103)
Mudel Galaxy R toodi Euroopa turule 2011. aasta juuli lõpus, pärast seda kogu maailmas. See mudel on veidi väiksem ning sellel pole ka nii häid näitajaid kui algsel GT-I9100-l. Telefonil on 4-tolline SC-LCD ekraan, 5 MP kaamera, mis võimaldab 720p videosalvestamist, 16 GB sisemälu, microSD-kaardi kasutamise võimalus ning ka teistsugune välimus. Telefon toetab siiski programmi Kies Air, millega saab Wi-Fi kaudu faile saata ka vastu võtta.
Galaxy W (Galaxy S2 Mini)
Galaxy W on väiksem versioon Galaxy S2-st, omades vaid 3,7-tollist ekraani. Nagu Galaxy R puhul, on ka Galaxy W näitajad veidi nõrgemad: SC-LCD-ekraan (480 × 800 pikslit), 5 MP kaamera 720p videosalvestuse võimega. Suur erinevus antud mudeli puhul on 1,4 GHz Qualcommi protsessor, mis teeb mudeli eriliseks.
Sprint Galaxy S2 Epic 4G Touch
Epic 4G Touch on Ameerika Ühendriikide firma Sprint versioon Galaxy S2-st, millel puudub võrreldes vanema versiooni, Epic 4G-ga, füüsiline QWERTY-klaviatuur. Epic 4G Touchil on 4,52-tolline ekraan, 4 nuppu all servas (rahvusvahelistel versioonidel on 3), suurem aku, WiMax-raadio jpm. Mudel tuli välja 16. septembril 2011.
T-Mobile Galaxy S2
T-Mobile'i USA versioon Galaxy S2-st on samuti 4,52-tollise ekraaniga ja nelja nupuga all servas. Erinevalt I9100-st on T-Mobile'i versioonil 1,5 GHz kahetuumaline Qualcomm APQ8060 (S3) Snapdragoni protsessor, kuna Exynos 4210 ei ühildu T-Mobile'i 42 Mbit/s HSPA+ võrguga. See versioon tuli veebimüüki 10. oktoobril ja poodidesse 12. oktoobril 2011.
AT&T Galaxy S2 Skyrocket
See on teine versioon, mille AT&T Galaxy S2-st on välja andnud. Seekord on telefonil 4,52-tolline ekraan ja uus LTE-raadio ning LTE võrgu võimaldamiseks tuli ka Exynos 4210 SoC välja vahetada Qualcomm Snapdragon MSM8260-ga. Skyrocket anti välja 6. novembril 2011.
Jaapani mudel NTT DoCoMo
Jaapanis on Galaxy S2 tuntud kui NTT DoCoMo SC-02C, mille eelkäijaks oli DoCoMo SC-02B (Galaxy S). Telefon anti välja 23. juunil 2011 ning tal on sellised lisafunktsioonid nagu 1seg maapealse televisioonisignaali toetus jpm. Jaapani mudel kasutab sama protsessorit, mida algne Galaxy S2 – 1,2 GHz kahetuumalist Samsung Exynos 4210 Orioni.
Muud
Telefonist on erivariante ka Lõuna-Koreas (SK Telecom (SHW-M250S), KT (SHW-M250K), LG U+ (SHW-M250L)) ja Kanadas (Rogers S2 LTE, Bell's S2, Telus' 4G S2 X(SGH-T989D))
Remeicēni
Remeicēni on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Cēsise piirkonnas Vecpiebalga vallas.
Samsung Galaxy S II
Galaxy S2 järeltulija
2011. aasta mais teatas JK Shin (Samsung Mobile Communicationsi juht), et 2012. aastal on Samsungil plaanis välja anda Galaxy S3.
Remeicēni
Küla asub valla kaguosas. Remeicēni jääb vallakeskusest Vecpiebalgast 4,2 ning Riiast 132,4 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009-2021 jäi küla Vecpiebalga piirkonda.
Aastal 2001 oli külas 18 elanikku.
Heliis
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1372. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Heliis 33 naisel.
Odaji
Odaji on kohanimi:
Grzegorz Marek Poznański
pisi|Grzegorz Marek Poznański Grzegorz Marek Poznański (sündinud 1971) on Poola diplomaat.
18. märtsil 2014 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola Vabariigi suursaadikuna Eestis.
2015-2016 oli Poznański Poola välisministeeriumi Euroopa poliitika osakonna juhataja asetäitja, seejärel julgeolekupoliitika osakonna juhataja. 2017. aastal sai temast Poola suursaadiku asetäitja Leedus.
Pavlivka
Pavlivka on kohanimi:
Turba tänav (Pärnu)
Tänava pikkus on ligikaudu 677 meetrit.
Helika
Helika on naisenimi.
Taurakiemise vald
Valla pindala on 53 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1769 inimest. Valla keskus on Piliuona küla, vallamaja asub aadressil T. Masiulio g. 6. Vallavanem on Danutė Glinskienė.
pisi|Arlaviškėse kadastik
Reklaamiagentuur
Üldiselt ei peeta reklaamibürood reklaamijate esindajateks, sest nad tegutsevad oma klientide nimel ostetavate teenuste eestvedajatena. Reklaamibüroo on kliendist üldiselt sõltumatu; see võib olla osakond või asutus, mis annab kliendi toodete või teenuste või välise ettevõtte müügi püüdlustele välise seisukoha. Agentuur saab ka oma klientide jaoks käsitleda üldisi turundus- ja brändimisstrateegiaid, mis võivad hõlmata ka müüki.
Reklaamiagentuuride tüübid
1. Liini kohal Need on suured asutused, mis tegelevad peamiste kontodega ja loovad riiklikke (ja isegi rahvusvahelisi) reklaamikampaaniaid, mis võtavad olulise osa kliendi eelarvest. Suured TV-kampaaniad, väljas, ajakirijad, ajalehed ja mittetraditsioonilised meediad.
3. Läbi liini Segu eelnevast kahest tüübist. Nad loovad kampaaniaid supist kuni pähkliteni, suured stuntsid, väljas, televisioon ja raadio, kuni mikrosiitide ja kupongide juurde. Seda tüüpi ametid on tänapäeval tavalised sotsiaalmeedia ja nutitelefoni tõttu.
Väimela mõisa Loewenite kalmistu
Väimela mõisa Loewenite kalmistu on kalmistu Põlva kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Väimela alevikus Võru vallas Võru maakonnas. Kalmistu jääb Väimela mõisa südamest linnulennult 600 meetri kaugusele kagusse.
Kalmistut hakati rajama 1870, kui mõisa ostsid Loewenid. Johann Constantin von Loeweni sugukonna kalmistu õnnistati sisse 1875.
Kalmistule maetute üldarv pole teada, praegu on see mahajäetud ja rüüstatud. Kalmistu kabel, mis purustati enamlaste poolt 1919. aastal, on praegu eraldi kultuurimälestis.
Taurus-Littrow
pisi|300px|Taurus-Littrow. Põhjasuund on all Taurus-Littrow on Kuu Maa-poolse külje org, mis asub Mare Serenitatise kagunurgas. Taurus-Littrow paikneb Tauruse mäestikus ja jääb Littrow kraatrist lõunas. NASA astronaudid Eugene Cernan ja Harrison Schmitt nimetasid oru nende kahe pinnavormi järgi ning 1973. aastal kinnitas Rahvusvaheline Astronoomiaunioon selle ametlikuks nimeks.
Taurus-Littrow org oli Apollo programmi viimase mehitatud missiooni Apollo 17 maandumispaik.
Grashofi mälestusmünt
Grashofi mälestusmünt (saksa keeles Grashof-Denkmünze) on mälestusmünt, Saksa Inseneride Assotsiatsiooni (VDI) kõrgeim tunnustusavaldus panuse eest tehnika valdkonnas.
Grashof-Denkmünze on nimetatud masinaehitusinseneri ja kõrgkooli õppejõu Franz Grashofi auks, kes oli VDI esimene tegevjuht (1856–1890). Mälestusmünti antakse välja alates 1894. aastast.
2018. aasta oktoobri seisuga oli mälestusmündi saanud 99 isikut.
Henryka Joanna Mościcka-Dendys
pisi|Henryka Mościcka-Dendys (2015) Henryka Joanna Mościcka-Dendys (sündinud 3. juulil 1976) on poola jurist ja poliitik.
Ta oli Poola suursaadik Taanis aastatel 2015–2020. .
Südame kateteriseerimine
Südame kateteriseerimist kasutatakse südame töö uurimiseks, südameprobleemide avastamiseks ja teatud haigusseisundite ravimiseks. Kateteriseerimine sooritatakse spetsiaalses laboris ning kateetri sisestamiskohas kasutatakse kohalikku tuimastust.
Esimese südame kateteriseerimise sooritas 1929. aastal iseenda peal saksa arst Werner Forssmann ning hiljem arendasid seda edasi Ameerika Ühendriikide arstid André Cournand ja Dickinson Richards. Forsmann, Cournand ja Richards said 1956. aastal südame kateteriseerimise väljatöötamise eest Nobeli meditsiiniauhinna.
Plateliai järv
Plateliai järv (leedu keeles Platelių ežeras) on järv Leedus Plungė rajoonis. Järv asub Plateliai alevi läheduses Žemaitija rahvuspargis.
Kaldajoone pikkus on 37,59 kilomeetrit. Kaldad on valdavalt kõrged, eriti idakallas. Järves on seitse saart kogupindalaga 20,5 hektarit. Neist suurim on Briedsalė. Pilies sala on Plateliai alevi vana asupaik, XV sajandil asus seal loss. Saart maismaaga ühendanud silla talad on veel järves säilinud.
Järve kaldal Plokštinė metsas asus nõukogude ajal raketiväebaas. Aastast 2012 asub baasis Külma sõja muuseum.
Plateliai järv on üks kolmest järvest Leedus, kus elab looduslikult merisiia alamliik järvesiig.
Karumets
Karumets on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Karumets (Karromets) on pandud Uhtna mõisavallas Rakvere kihelkonnas Virumaal. Nimede eestistamisel määrati Karumets uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Bardch, Barth ja Keeser.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Karumets Eestis 5 mehel ja alla viiel naisel.
Vijtivtsi
Vijtivtsi on kohanimi:
Zēniņi
Zēniņi on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Vecpiebalga vallas.
Küla asub valla kaguosas. Zēniņi jääb vallakeskusest Vecpiebalgast 3,2 ning Riiast 131,5 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009-2021 jäi küla Vecpiebalga piirkonda.
Külas asub Zēniņi bussipeatus.
Zēniņi muinaskalmed ehk Augstīši mägi ja Zēniņi keskaegne kalmistu ehk Vergi kalmed on muinsusmälestistena riikliku kaitse all, Jaunmietiņi keskaegne kalmistu ehk Täringumägi ning Mietiņi keskaegne kalmistu aga kohaliku kaitse all.
Aastal 2007 oli külas 12 elanikku.
Lembit Allikmets
Lembit Allikmets (kuni 1938 Israel; sündinud 18. juunil 1936 Kernu vallas Hageri kihelkonnas Harjumaal ) on eesti arst ja meditsiiniteadlane.
Haridus
1954. aastal astus ta Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) arstiteaduskonda, mille lõpetas 1960. aastal farmakoloogia erialal kiitusega. 1960–1963 õppis ta TRÜ sihtaspirandina Leningradis NSV Liidu meditsiiniakadeemia eksperimentaalse meditsiini instituudi farmakoloogia osakonnas akadeemik Sergei Arnitškovi juhendamisel, 1963 kaitses ta seal meditsiinikandidaadi väitekirja. Meditsiinidoktori kraadi kaitses ta 1970. aastal Vilniuse Ülikoolis väitekirjaga "Psühhotroopsete ainete toime eesaju limbilistesse ja seotud struktuuridesse".