cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Curriculum vitae
Näidis 1
Keelteoskus: eesti keel – emakeel
Stageira
Ajalugu
Aastal 349 eKr tegi Makedoonia kuningas Philippos II sõjaretke Chalikidike poolsaare linnade vastu, vallutas kindlustatud asula nimega Zereia, ning hävitas sealsed sõltumatud polised või sundis endale alistuma (Demosthenes, kolmas filipika 26; Diodoros 16.52.9). Seejärel ta vallutas ja hävitas Ateena liitlase Olynthose. Aastal 306 eKr pidas Demochares kõikide Ateena filosoofiakoolide sulgemise kohtuasjas kõne, milles ta süüdistas Aristotelest sõpruses Philipposega ning selles, et tal oli selles sõjaretkes oma roll. Aristokles ütleb teose "Filosoofiast" 2. fragmendis Chiesara numeratsiooni järgi, et Demochares "ütleb, et on kätte saadud ja ära võetud Aristotelese kirjad ateenlaste linna vastu, et ta reetis oma kodulinna Stageira makedoonlastele, ning ka seda, et ta oli kohas, kus müüdi sõjasaaki, Philippose nuhk kõige rikkamate olynthoslaste kohta" (Eusebios 15.2.6). Öeldu põhjal ning uusplatoonikute kirjutatud Aristotelese elulugude põhjal on uusaja ajaloolised oletanud, et Philippos hävitas 348 eKr Stageira ning et see ehitati hiljem, Aleksander Suure eluajal, Aristotelese sekkumise ajendil uuesti üles, ning arvatud, et Aristoteles dikteeris linna seadused. Ent tegu on ainult oletustega, sest Demochares ei maini Srageira hävitamist. Kõige usaldatavamad antiikallikad ei maini Stageirat linnade seas, mille Philippos hävitas. Tõenäoliselt seda linna ei hävitatud, sest paistab, et 322. aastal eKr oli Aristotelese maja alles, sest Aristoteles ütleb oma testamendis, et kui Herpyllis soovib elada Stageiras, tuleb talle anda Aristotelese isa maja. Democharese jutt ei ole konteksti arvestades eriti usaldatav, nii et jääb selgusetuks, kas Aristoteles oli selle sõjakäigu ajal Philippose leeris. Teiste allikate järgi ei olnud Aristoteles sel ajal üldse Chalkidike poolsaarel. Siiski juhtus nähtavasti Stageiras 348 eKr midagi inetut. Aristotelese teostes Stageirat mainitud ei ole. Tema isa maja läks Theophrastosele, kes pärandas selle Kallinosele (Diogenes Laertios 5.52). Theophrastos mainib "Uurimuses taimedest" (4.16.3) museionit Stageiras; jääb selgusetuks, kas see oli muusade tempel või Aristotelese maja. Paistab, et Theophrastose ajal (ta suri vahemikus 288 kuni 284 eKr) igatahes linn maha jäetud ei olnud.
Kasimir IV (Pommeri)
Elu
Kasimir oli Bogislaw V ja tolle naise Elżbieta poeg. Tema emapoolsel vanaisal Kazimierz III Suurel, viimasel Piastide dünastiast Poola kuningal ei olnud poegi ja kasvatas teda oma õukonnas. Pärast vanaisa surma 1370. aastal sai noor Kasimir esialgu tema osaliseks järglaseks, kuna testament andis talle lääniks Dobrzyńi, Bydgoszczi, Kruszwica, Złotówi ja Wałczi maad. Ometi nurjas tema ambitsioonid peagi Ungari Lajos I, kellest sai varasemate paktide põhjal järgmine Poola kuningas Ludwik I nime all, ja tühistas Piasti testamendi. Hertsog Kasimir sai vaid Dobrzyńi maa ajutiseks lääniks.
Curriculum vitae
Näidis 1
Vene keel – mõistmine hea, rääkimine – hea, kirjutamine – rahuldav
Stageira
Ajalugu
Straboni ajaks (1. sajand pKr) oli linn maha jäetud: "Esimene linn selle lahe ääres pärast akanthoslaste sadamat on Stageira, Aristotelese kodulinn, mis on praegu maha jäetud; ka see kuulub chalkislastele, nagu ka selle sadam Kapros ja saar, mis kannab sama nime nagu sadam."
Curriculum vitae
Näidis 1
Soome keel – mõistmine hea, rääkimine – hea, kirjutamine – rahuldav
Kasimir IV (Pommeri)
Elu
1360. aastal abiellus Kasimir oma esimese naise Kennaga. Too oli Algirdase ja Tveri Uljana tütar, üles kasvanud õigeusu kiriku usus. Abielludes ühines ta Rooma-Katoliku Kirikuga ja ristiti uuesti nimega "Johanna". Naine suri 27. aprillil 1368 lastetuna.
Curriculum vitae
Näidis 1
Arvutioskus: Windows 8–11, MS Office 2017 ja 365, Lotus Notes – tavakasutaja
Kasimir IV (Pommeri)
Elu
Aasta hiljem abiellus Kasimir IV oma teise naise Małgorzataga. Too oli Masoovia Siemowit III tütar. Nad ei saanud lapsi. Pärast Kasimiri surma haavadesse (saadud kuningas Ludwiki nimel Władysław Biały vastu võideldes) abiellus naine Lubini ja Brzegi hertsogi Henryk VII-ga.
Bislamakeelne Vikipeedia
pisi|Logo Bislamakeelne Vikipeedia (bislama keeles Wikipedia) on Vikipeedia bislamakeelne versioon.
Curriculum vitae
Näidis 1
B-kategooria juhiluba ( alates 1997), isikliku sõiduauto kasutamise võimalus
Tegevdirektor
Tegevjuht ehk tegevdirektor (inglise keeles chief executive officer, lühend CEO) on asutuse või ettevõtte igapäevast tegevust juhtiv direktor. Tegevdirektor on samal ajal ka enamasti asutuse või ettevõtte peadirektor.
Kasimir IV (Pommeri)
Elu
Kuigi pärast isa Bogislaw V surma 1374. aastal oli Kasimir IV mõnda aega Pommeri-Stolpis, veetis ta enamuse ajast Bydgoszczis; pärast tema surma 1377. aastal läksid tema läänid tagasi Poolale.
Tegevdirektor
Organisatsiooni tegevjuhi ülesanded määrab tavaliselt organisatsiooni juhatus, olenevalt ettevõtte õiguslikust struktuurist.
Bislamakeelne Vikipeedia
Bislamakeelsele Vikipeediale pandi alus 2003. aastal.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon.
Tegevdirektor
Kohustused
Tegevjuhi põhiülesanneteks on tähtsamate otsuste langetamine, ettevõtte ressursside haldamine ning juhatuse esimehega suhtlemine. Ülesanneteks võivad olla ka ajakirjandusega suhtlemine, ettevõtte igapäevaste toimingute korraldamine ning ettevõtte töötajate ja juhatuse juhtimine ning nende motiveerimine. Tegevjuht on isik, kes teeb olulisi otsuseid, mis hõlmavad ettevõtte kõiki valdkondi: igapäevased toimingud, turundus, arendus, rahandus, inimressursid jne. Ettevõtte tegevjuht ei pruugi olla ettevõtte omanik. Tegevjuht paneb paika ettevõtte strateegilised tegevussuunad ja määratleb turusektori. Lisaks vastutab ta firma majandustulemuste eest nagu käive, kasum ja kahjum. Tegevjuhi ametikohustused on suur- ja väikeettevõtetes erinevad. Suurettevõttes peab tegevjuht suhtlema ettevõtte nõukoguga, andma ülevaate ettevõtte strateegilisest plaanist. Lisaks peab ta suhtlema avalikkusega, looma kontakte ja suhtlema äripartneritega. Väikeettevõttes võib tegevjuhiks olla ettevõtte omanik ning sel juhul on ülesanded pigem tehnilisemad. Ta peab vastutama ettevõtte igapäevase toimimise eest, värbama töölised, määrama ülesanded, planeerima raha kasutust ja palju muud.
Curriculum vitae
Näidis 1
Huvialad: fotograafia, reisimine, tervisesport
Organisatsioonidesse kuulumine: MTÜ Eestimaa Looduse Ühingu liige, K/Ü Rootsimaja juhatuse liige
Kooskõlastatud soovitajad: 1. Anti Kask, OÜ Koolitaja direktor (otsene juht), tel 577 1234, 518 9249
2. Pille Pihlakas, OÜ Minult Sinule tegevjuht (otsene juht), tel 533 2550, 513 4889
Näidis 2
Curriculum vitae
Nimi: Katrin Kask
Sünniaeg: 17.02.1978, Tallinn
Aadress: Mesilase tee 52-11, 12345 Tallinn
Telefon: 166 5467 (kodune)
511 5570 (mobiil)
E-post: katrin.kask@mail.ee
Stageira
Ajalugu
1000. aasta paiku pKr ehitati Stageira akropoli kohale Libasdia (Λιβασδιά) või Lipsasda (Λιψάσδα) kindlus.
Curriculum vitae
Näidis 2
Hariduskäik
1994–1996 Tartu Kutsehariduskeskus, müüja eriala
Täiendkoolitus
sept.2013 Raamatupidamise baaskoolitus, SA Bilanss, maht 120 tundi
apr. 2013 Tulemuslik müük, OÜ Ettevõtlik Koolitaja, maht 16 tundi
sept. 2012 Müügitöö koolitus, OÜ Ettevõtlik Koolitaja, maht 16 tundi
Stageira
Arheoloogia
Aastal 1970 kuulutati Stageira kindlus kultuurimälestiseks.
Curriculum vitae
Näidis 2
apr. – juuni 2011 Asjaajaja koolitus, AS Koolitused
Stageira
Kirjeldus
Ülalinn asetseb suurel platool lõunakünka tipus. See moodustab täisnurkse kolmnurga, mille 40 m pikkune lõunakülg langeb kokku linna lõunamüüriga. Sealt suure ümara tornini künka tipul viib 1,5 m laiune värav, mille kaudu pääses tsitadelli ja mida kasutasid ka sõdurid. Umbes tsitadelli lõunakülje keskel vastu müüri on seitsmeastmeline trepp, mida kasutati ka sõjalisel otstarbel. Kolmnurkse tsitadelli teised kaks külge on kaitstud eraldi kaitsetõkkega, mis koosneb kahest tugevast 0,8 m paksusest müürist. Väikesed ristkülikukujulised ruumid, mille moodustasid talad tõkke kogu pikkuses, olid tõenäoliselt kaetud. Tsitadelli idamüüri alumine osa keerdub pisut, et jõuda suure ümara tornini. Tsitadelli kolmel küljel on trapetsikujuline vagu vihmavee ärajuhtimisel. Täpselt lõunamüüri värava vastast ja tsitadelli kahe tõkke vahelt on välja kaevatud ümmargune veemahuti läbimõõduga 2 m ja sügavusega 4 m. See asetses täielikult looduslikus kaljus ja selle seinad olid hoolikalt ehitatud ning tiheda valge mördiga määritud. Tsitadelli kõige kõrgemas nurgas on suur ruudukujuline ruum, kust on võimalik ümbrust jälgida.
Curriculum vitae
Näidis 2
Töökogemus
07.2002 – 08.2013 Viljandi Kaubahall OÜ, müüja
Ettevõtte tegevusala: Kaubandus
Peamised tööülesanded: 35 töötajaga müügiosakonnas ostjate teenindamine kassas
05.2000 – 05.2002
Muu
Keelteoskus: eesti keel – emakeel
Inglise keel mõistmine – hea, rääkimine – hea, kirjutamine
Aasta parim jäähokimängija
Aasta parim jäähokimängija on Eesti aunimetus aasta parimatele jäähokimängijatele.
Lembit Sibul
pisi|Lembit Sibul vanalinna päevadel 1997. aastal pisi|[[Priit Korts ja Lembit Sibul 1974. aastal]] Lembit Sibul (14. jaanuar 1947 – 2. oktoober 2001) oli eesti humorist ja meelelahutaja.
Ta kirjutas humoreske ning esitas neid sageli ise estraadietendustel ja huumorisaates "Meelejahutaja".
Ta on olnud Mustpeade Maja kultuuritoimetaja ning teinud koostööd ansambliga Kukerpillid.
Aastatel 2000–2001 oli ta ajakirja Pikker toimetaja.
Isiklikku
Tema ema oli laulja Leida Sibul.
Eneida
"Eneida" (ukraina keeles Енеида) on ukraina keelne burleskluule, mille kirjutas Ivan Kotljarevskõi aastal 1798. Seda pilakangelaslikku luuletust peetakse esimeseks täielikult tänapäevases ukraina keeles avaldatud kirjandusteoseks. Kuigi ukraina keel oli Ukrainas miljonite inimeste jaoks igapäevane keel, keelati ametlikult keiserliku Venemaa kontrolli all olevas piirkonnas seda kirjanduslikku kasutamist.
See on teie abikaasa, Homer Simpson
"See on teie abikaasa, Homer Simpson" on Ameerika Ühendriikide joonissarja "Simpsonid" 17. hooaja 15. osa.
Eneida
Luuletuse kolm esimest osa avaldati autori teadmata 1798. aastal Peterburis. Kogu Eneida ilmus pärast Kotlijarevski surma 1842. aastal.
See on teie abikaasa, Homer Simpson
See oli üldjärjestuses 371. osa ning läks eetrisse 26. märtsil 2006.
Eneida
Luuletus on "100 parimat" edetabelis "Skovorodast tänapäevani: 100 kõige tähtsamat ukraina keelset loomingulist kunsti".
Vleesbaai
Vleesbaai on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Garden Route'i ringkonnas Mossel Bay vallas. Vleesbaai asub India ookeani rannikul.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vleesbaai elanikest valgeid 88,60%, mustanahalisi aafriklasi 7,25%, värvilisi 3,63% ja India või Aasia päritolu inimesi 0,52%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 93,62% inimesi, inglise keelt 3,72% ja tsvana keelt 1,06%.
Ado Vabbe nimeline stipendium
Ado Vabbe nimeline stipendium (ka Ado Vabbe preemia, Ado Vabbe (nimeline) kunstipreemia) on aastast 1997 välja antav stipendium, millega tunnustatakse kunstnikku, kelle kunstiteos, kunstiteose seeria või näitusekomplekt on märkimisväärselt rikastanud Eesti ja Tartu kunstipilti.
Auhinda annavad välja Tartu Linnavalitsus ja Tartu Kunstnike Liit.
Leevaku tellisevabrik
pisi|Leevaku tellisevabriku korsten (juuli, 2012) Leevaku tellisevabrik oli telliseid tootev vabrik Põlvamaal Leevaku külas.
Vabrik ehitati 1923. Vabrik töötas lühikest aega, kuna kohalik toormaterjal ei sobinud telliste tootmiseks.
Vabrikust on tänapäevani säilinud vaid korsten, mis on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Inverso Pinasca
Inverso Pinasca kõrgus merepinnast on 560 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Inverso Pinasca piirneb järgmiste omavalitsus­üksustega: Perosa Argentina, Pinasca, Pomaretto, Pramollo, San Germano Chisone, Villar Perosa.
pisi|tühi|Haldushoone
Švaabimaa
pisi|1572. aasta Švaabimaa kaart Švaabimaa (saksa keeles Schwaben) on ajalooline piirkond Saksamaa edelaosas Baden-Württembergi liidumaal ja Baieri liidumaal, kus elavad švaabid – sakslased, kes räägivad saksa keele švaabi murret.
Sellel piirkonnal puuduvad selged piirid, riigiti on need määratud erinevalt.
Lisaks Švaabimaale elavad švaabid ka Šveitsi põhjaosas ja Prantsusmaa kirdeosas (Alsace'i piirkond), samuti elavad švaabid väikeste rühmadena Doonau-äärsetes riikides: Serbias, Sloveenias, Ungari lõunaosas, Rumeenias.
Prantsusmaal ja Šveitsis nimetatakse švaabideks sageli kõik sakslasi.
Aleksandr Sotnik
Aleksandr Vladimirovitš Sotnik (vene keeles Александр Владимирович Сотник; sündinud 21. märtsil 1968 Magnitogorskis Tšeljabinski oblastis Venemaal) on vene ajakirjanik, kirjanik ja publitsist.
Ta on Venemaa Föderatsiooni Literaatide Liidu (Союз литераторов Российской Федерации) liige 1993. aastast, Venemaa Föderatsiooni Kultuuriministeeriumi riiklik stipendiaat aastatel 1999–2000.
Ta on üks alternatiivse rahvaliku internetiraadio Pervõi Golossovoi Portal (Первый Голосовой Портал) ja sõltumatu internetitelekanali Politvestnik.tv loojatest Venemaal. 2017. aasta seisuga teeb ta videoklippe tänavaküsitlustest, intervjuusid ja saateid aktuaalsetel poliitilistel teemadel ning igapäevaseid uudisteülevaateid Venemaaga seotud poliitilistel teemadel. Tema kunstniku- ja autorinimi on Saša Sotnik (Саша Сотник).
Elulugu
Aleksandr Sotnik sündis 21. märtsil 1968 Magnitogorskis Venemaal.
8. klassi lõpetamise järel astus ta Tšeljabinski Muusikakooli, kus õppis muusikateooria ja näitlemise osakonnas.
Pärast ajateenistust Nõukogude armees aastatel 1986–1988 tegeles meelelahutusvaldkonnas. Kirjutas laule ja esitas ise oma loomingut. Andis välja 6 albumit oma loominguga.
1993. aastast on Aleksandr Sotnik Venemaa Föderatsiooni Literaatide Liidu liige. Tema loomingut on trükitud Venemaa perioodikas: ajakirjades, almanahhides ja veebiajakirjades.
Aastatel 2006–2008 juhtis vene kaasaegse kunstilise proosa kirjastuse Selfиздат toimetust.
2007. aastal kirjutas humoristlike lugude raamatu "Рекламist".
2008–2011 oli alternatiivse rahvaliku internetiraadio Pervõi Golossovoi Portal toimetaja ja saatejuht.
2012. aastast on ta vabakutseline ajakirjanik ja YouTube'i videosaate "Politvestnik" üks loojatest. Kirjutas endast ja oma loomingust iroonilise autobiograafia.
Elas varem põhielukohana Venemaal Moskvas.
2018 aasta 6. märtsil oli sunnitud evakueeruma koos perekonnaga Valgevene kaudu Leetu, kuna olles teravas opositsioonis Venemaa võimudega sai viimase salateenistustelt seoses presidendivalimistega 18. märtsil tapmisähvardusi.
Ühiskondlik tegevus
2009. aastal ühines rahvaalgatusliku liikumisega Ühendatud Demokraatlik Liikumine "Solidaarsus", millest hiljem tulevikku silmas pidades taktikalistel kaalutlustel lahkus.
11. märtsil 2010 kirjutas alla pöördumisele "Putin peab lahkuma!" ("Путин должен уйти!").
2011. aastast hakkas tegema oma saatelõike ja neid YouTube'i üles laadima. Sellest kasvas välja oma telekanali mõte. Praegu juhib, ehitab ja arendab koos väikese võttemeeskonna-toimetusega oma info-poliitilist internetitelevisioonikanalit Sotnik-TV, mille saated on väga teravalt ühiskonnakriitilised ja praeguse Venemaa valitsuse ja Kremli võimuladviku suhtes kompromissitult opositsioonilised. Ta tajub hästi ühiskondlik-poliitilisi protsesse tänapäeva Venemaal ja annab seda oma autorisaadetes edasi heas kirjanduslikus, mahlakas ja andekas vene keeles. Tööpäevadel teeb neutraalseid uudistesaateid ja tänavaküsitlusi Venemaal. Tema isiklikku ja võttemeeskonna arvamust "olukorrast riigis" ja Venemaa ümber käsitlevad nädalakokkuvõttesaated, intervjuud poliitikavaatlejatega ja kuu sündmusi analüüsiv saade "Tšornõi jaštšik" ('Must kast').
2012. aastal tegi ta koos Dmitri Meljohhiniga ühisprojekti Politvestnik.tv. Aleksandr Sotnik kommenteerib ja võtab intervjuusid, Meljohhin filmib ja monteerib videod. Projekti finantseerivad vaatajad oma annetustega. Autorid loodavad, et projekt saab tulevikus aluseks vaba ühiskondliku telekanali tekkele Venemaal.
2015. aasta augustis sai Aleksandr Sotnik paljude teiste maade poliitika- ja kultuuritegelaste kõrval Ukrainas üheks "24 Ukraina sõbrast" (24 друзі України).
26. septembril 2016 oli Sotnik sunnitud ajutiselt Venemaalt lahkuma seoses arvukate arveteõiendusähvardustega enda aadressil. Detsembris naasis ta Venemaale, kuna ähvardamised olid lõppenud.
2017. aasta märtsis loendati Sotnik-TV vaatajaid 140 000 inimest, sama aasta oktoobri seisuga oli neid 240 000.
Looming
Aleksandr Sotnik on avaldanud romaanid "Шоумэнъ", "Рекламist", "РеалIST" ja jutustused "Кнут и Пряник", "Симфония для пауз", proosavormis lühimõtisklused "Проза в рифмах". Ta on kirjutanud artikleid ja arvustusi, teinud ajakirjandusväljaannetele intervjuusid ja koostanud raadiosaateid ning helindanud kirjandusteoseid (audioraamatuid).
Ōsaka Ülikool
Ōsaka ülikool on ülikool Jaapanis Ōsakas, üks suuremaid Jaapani ülikoole.
Õppeasutus asutati 1869. aastal, ülikooli staatuse sai 1931. aastal.
Ōsaka ülikoolis õpib 25 248 üliõpilast.
Heino Jõe
Heino Jõe (4. oktoober 1913 (vkj 22. september 1913) Vihula vald, Ida Virumaa – 11. jaanuar 1990 Toronto, Kanada ) oli eesti skaudijuht, karikaturist ja ajakirjanik.
Elulugu
Eesti Skautide Maleva liige aastast 1926. Alates 1933. aastast tegutses ta skaudijuhina Haapsalu ja Hiiumaal.
Ta töötas Eestis ajakirjades Tõrvik (1930–1932) ja Eesti Skaut (kuni 1940), 1936 reporterina ajalehes Lääne Elu, 1936–1937 õpetajana Suuremõisa Algkoolis Hiiumaal ning 1936–1941 Haapsalus. Õpetajaameti kõrval töötas ta ka ajalehe Hiiu Teataja toimetajana (1936–1937) ning kirjasaatjana Rahvalehele, Uus Eestile ja Päevalehele. Aastatel 1941–1943 oli ta Postimehe ajakirjanik Tartus, kus avas ajalehes noortelehekülje. Seal ilmusid ka tema joonistatud poliitilised karikatuurid. Ajakirjanikuna kasutas ta ka oma skaudinime Jämesäär.
1943. aastal töötas ta Saksa mobilisatsioonist kõrvalehoidmiseks Haapsalus Läänemaa tuletõrje instruktorina, olles samal ajal noortejuht.
1944. aastal põgenes Jõe koos perega Rootsi, kus juba Doverstropi põgenikelaagris hakkas tööle õpetajana ning skautide ja gaidide juhina. Stockholmis töötas ta ajalehe Eesti Teataja toimetuses sekretärina, kus ta organiseeris ka noorteveergu. 1946. aastal asutas noorteajakirja Tulehoidja. Rootsis oli ta Eesti Skautmastrite Kogu Rootsi Koondise asutajaliige ja juhatuse liige, 1951. aastani Eesti Skauttöö Keskuse Rootsis algatusliige, juht ja Stockholmi Kalevi lipkonna juht.
1959. aastal kujundas Heino Jõe Eesti Skautide Liidu teenetemärgid Tammetäht ja Põhjatäht, nende nimed ja statuudid.
Kanadas kuulus ta Eesti Muinsuskaitse Seltsi Sõpradesse (juhatuse liige), Eesti Skautide Malevas Kanadas Lembitu Malevasse (juht ja vanem), Eesti Skauttöö Keskusse (juht) ning 1952. aastast Toronto Eesti Skaudisõprade Seltsi (algataja ja juhatuse liige). Jõe eestvedamisel ostis Toronto Eesti Skaudisõprade Selts Muskoka metsades esimese osa laagrialast, mille Jõe ristis Kotkajärveks. 1988. aastal ehitati sinna tema idee ja projekti põhjal emakeele ausammas.
Silvia Truu
Silvia Astrid Truu (aastani 1936 Silvia Astrid Koch, 1936–1941 Silvia Astrid Koht; 16. detsember 1922 Paldiski – 5. mai 1990) oli eesti laste- ja noorsookirjanik.
Ta õppis aastani 1939 Tallinn-Nõmme progümnaasiumis ning lõpetas aastal 1941 Tallinna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi.
Ta töötas aastatel 1949–1951 Rahva Hääle toimetuses ja 1951–1957 oli mittekoosseisuline reporter lasteraadios. Aastal 1958 töötas ta Noorte Hääle ja aastatel 1958–1965 Nõukogude Naise toimetuses.
Aastast 1965 oli ta vabakutseline kirjanik, aastast 1973 Kirjanike Liidu liige.
Isiklikku
Tema tütred olid arhitekt Meeli Truu (1946–2013) ja spordipedagoog Tuuli-Ann Kivikangur (1944-2009).
Claude (Grand Theft Auto)
Claude Speed on fiktiivne tegelane, kes esineb videomängus "Grand Theft Auto III" (GTA III) ning mõnes vaheanimatsioonis mängus "Grand Theft Auto: San Andreas".
Pramollo
Pramollo on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Claude (Grand Theft Auto)
Claude'i nime ei mainita GTA III-s kordagi, kuid nimi leidub mängu andmefailides. Teised tegelased kutsuvad teda nimedega Fido ja Kid. Nime Claude mainitakse esimest korda mängus "Grand Theft Auto: San Andreas".
Pramollo
Pramollo kõrgus merepinnast on 1071 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Claude (Grand Theft Auto)
Claude ei räägi üldse teisiti kui mängu muud peategelased.
Petrova (Alūksne piirkond)
Petrova on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Alūksne piirkonnas Liepna vallas. Petrova asub valla keskosas merepinnast 123 meetri kõrgusel. Küla jääb valla keskusest Liepnast 3, piirkonna keskusest Alūksnest 37 ja Riiast 238 km kaugusele.
Pramollo
Pramollo piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Angrogna, Inverso Pinasca, Perrero, Pomaretto, San Germano Chisone.
Pramollo halduspiirides asuvad järgmised asulad: Pellenchi, Case nuove di Pomeano, Sapiat, Bouchart, Ruâ, Buas, Ribet, Clot.
Petrova (Alūksne piirkond)
Aastal 2007 oli külas 15 elanikku.
Linna soojussaar
pisi|[[New Yorki kujutavaid termo- (üleval) ja vegetatsioonikaarte (all) võrreldes on näha, et rohkema haljastusega piirkondades on temperatuur madalam]] Linna soojussaar on ümbritsevast maapiirkonnast märkimisväärselt soojem linnastunud ala.
Soojussaarel on roll selles, et linnast allatuult asuvates piirkondades sajab vähem vihma. Soojussaared halvendavad õhu ja vee kvaliteeti.
Soojussaared soodustavad globaalset soojenemist kliimaseadmete töös hoidmiseks põletatud täiendavate fossiilkütuste läbi. Soojussaared võimendavad linnades ja ka väiksemates asulates kuumalainete mõju.
Virve Laev
Virve Laev (sündinud 1928; sünninimi Virve Murre; aastatel 1950–1968 Virve Sirel) on eesti filmimonteerija.
1945. aastal asus tööle Kinokroonika Tallinna Stuudio monteerija õpilasena. 1940–1950. aastatel oli mitme filmikroonika ja dokumentaalfilmi režissööri abi. Iseseisva monteerijana alustas 1963. aastal filmiga "Jalgrattataltsutajad". Ta on olnud Tallinnfilmi mitmete mängufilmide monteerija. Aastatel 1979–1982 töötas Moskvas Sojuzmultfilmi dubleerimise osakonna monteerijana.
Ofertoorium
Ofertoorium (ladina keelest antiphona ad offertorium 'antifon ohvriteenistuse juurde') on laul, mis missaliturgias saadab leiva ja veini ettevalmistamist altaril. See kuulub missa propriumi osasse ja see on esimene laul armulaualiturgial. Ofertooriumi laulmise ajal pidi vaimulik jõudma lugeda ettevalmistavad palved, õnnistama viiruki, suitsutama altarit, pesema käed ja palveid lugedes valmistama ette leiva ja veini. Ofertooriumi ajal on tavaks koguda annetusi.
Ajalugu
Aja jooksul on selle laulu vorm teinud läbi suuri muutusi. Algselt oli see antifon koos melismaatilise psalmiversusega. Selline vana vorm on säilinud ainult leinamissa ofertooriumis:
Antifon: Domine Iesu Christe, Rex gloriæ,
Versus: Hostias et preces tibi, Domine, laudis offerimus:
Alates umbes 7. sajandist asendus antifooniline vorm (kahe koori vastaslaul) responsoorsega (koori- ja solistipartiide vaheldumine). Koori lauldud antifonile järgnes üks kuni neli sooloversus ' t eriti rikkalikult kaunistatud ja virtuoosset lauluoskust nõudvate meloodiatega. Ohvrirituaali lühenedes jäi laul lühemaks, versus ' ed jäeti kõrvale ja hiljem kuni tänapäevani on lauldud ainult antifoni. Muusikaline vorm muutus ajaga, näiteks 16. sajandil komponeeriti missa selle osa jaoks vaimulikke motette keskajast pärit tavapärastele ofertooriumitekstidele. Tekst on võetud Laulude raamatust või mujalt piiblist, kuid see võib olla ka üldse mitte piiblitekst (näiteks reekviemi puhul).
Ofertooriumi taasavastamine gregooriuse laulus
1935. aastal avaldas Carl Ott 110 keskaegset ofertooriumiversus ' t raamatus "Offertoriale ..." täienduseks kiriku põhiväljaannetes olevale lauluvarale.
Törökszentmiklós
pisi Törökszentmiklós (saksa Türkischsanktniklas) on linn Ungaris Jász-Nagykun-Szolnoki komitaadis, Törökszentmiklósi kreisi halduskeskus. Asub Szolnokist 15 km ida pool.
Asulat on ürikutes esmamainitud 1399. aastal.
Georgi Dimitrovi mausoleum
pisi|Georgi Dimitrovi mausoleum (1968) Georgi Dimitrovi mausoleum (bulgaaria keeles Мавзолей на Георги Димитров) oli mausoleum Sofia kesklinnas, kus aastatel 1949–1990 hoiti Bulgaaria kommunistliku partei- ja riigitegelase Georgi Dimitrovi palsameeritud surnukeha.
Hoone projekteeris arhitekt Georgi Ovcharov koostöös Racho Ribarovi ja Ivan Danchoviga.
17. juulil 1990 otsustas Bulgaaria valitsus Georgi Dimitrovi surnukeha mausoleumist eemaldada. Surnukeha kremeeriti ja maeti Sofia Keskkalmistule.
Georgi Dimitrovi mausoleumi hoone lammutati 1999. aasta augustis.
Martin Kummets
Martin Kummets (sündinud 9. novembril 1979) on Eesti poliitik.
Martin Mets
Eesti Iseseisvuspartei 18. aprillil 2015 toimunud üldkoosolekul valiti ta erakonna juhatuse liikmeks.
Varnsdorf
Varnsdorf asub merepinnast 332 meetri kõrgusel.
Varnsdorf asutati 13. sajandi esimesel poolel, ürikutes on küla esmamainitud 1357. aastal. 1849. aastal ühendati Varnsdorfiga viis naaberküla, mille tagajärjel 10 000 elanikuga Varnsdorfist sai Austria keisririigi suurim küla. Linnaõigused sai Varnsdorf 1868. aastal. 19. sajandi teisel poolel kujunes Varnsdorfist oluline tekstiilitööstuse keskus. Teise maailmasõja järel saadeti linna saksa rahvusest elanikkond riigist välja.
San Germano Chisone
San Germano Chisone on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Muinsuskaitseala
Muinsuskaitseala (inglise historic area) on ajalooline asula või selle asula osa, millel on kultuuriline väärtus; mõnikord on muinsuskaitsealaks nimetatud ka looduse ja inimese koostegevuse tulemusena moodustunud ala, millel on kultuuriline väärtus.
San Germano Chisone
San Germano Chisone kõrgus merepinnast on 488 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
San Germano Chisone piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Angrogna, Inverso Pinasca, Porte, Pramollo, Prarostino, San Secondo di Pinerolo, Villar Perosa.
Muinsuskaitseala
Sageli koosneb muinsuskaitseala kinnismälestistest, maa-alast, loodusobjektidest, tänavatevõrgust ja muust, mis ühtlasi moodustab kultuuriväärtusliku terviku.
Eesti muinsuskaitsealad
Eestis on 12 muinsuskaitseala, millest 11 asuvad linnades.
Väinö Tanner
Väinö Alfred Tanner (aastani 1895 Väinö Alfred Thomasson; 12. märts 1881 Helsingi – 19. aprill 1966 Helsingi) oli Soome poliitik, peaminister 13. detsembrist 1926 17. detsembrini 1927. Ta oli välisminister 1. detsembrist 1939 27. märtsini 1940. Tanner oli Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei esimees 1918–1926 ja 1957–1963.
Ta lõpetas Soome Ärimeeste Kaubanduskooli (Suomen Liikemiesten Kauppaopisto).
219 eKr
219. aasta eKr ehk ab urbe condita DXXXV (535).
Väinö Tanner
Tanner on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Luuletaja-konkretist
Luuletaja-konkretist ehk poeet-konkretist on kujutavas kunstis ja kirjanduses konkreetse luule viljeleja.
Pikim sõit
“Pikim sõit” ("The Longest Ride") on 2015. aasta Ameerika vesternlik romantiline draamafilm. Filmi režissöör on George Tillman Jr. ja stsenarist Craig Bolotin. “Pikim sõit” põhineb Nicholas Sparksi samanimelisel romaanil, mis tuli välja 2013. aastal ning on üks tema enimmüüdud raamatutest. Peaosades on Britt Robertson, Scott Eastwood, Jack Huston, Oona Chaplin ja Alan Alda. Film jõudis kinoekraanidele 10. aprillil 2015, 20th Century Studios poolt. DVD-le jõudis film 14. juulil 2015.
Süžee
Professionaalne härjasõitja, Luke Collins (Scott Eastwood) proovib saada tagasi oma karjääri pärast eelneval aastal toimuvat õnnetust. Ta kohtub pärast rodeol osalemist Wake Foresti ülikooli kunstitudengiga, Sophia Dankoga (Britt Robertson), kes oli sõbra palumisel rodeole kaasa tulnud. Esimeselt kohtingult koju sõites märkavad nad metsas autoõnnetust ja aitavad sõidukist päästa eaka mehe koos kastitäie kirjadega. Haiglas külastab Sophia meest, kelle ta päästis, Ira Levinsoni (Alan Alda). Ira selgitab, et kirjad on need, mida ta kirjutas oma varalahkunud naisele, Ruthile, kui mõlemad noored olid. Sophia pakub kirju Irale ette lugeda ning need jutustavad loo sellest, kuidas Ruth ja Ira 1940. aastal kohtusid ja armusid.
Tagasivaates on näidatud paari stseeniga Ruthi ja Ira suhte algust, kuidas nad kohtusid ja üksteist tundma õppisid. Pärast suhtesse astumist, räägib noor Ruth (Oona Chaplin) noorele Irale (Jack Huston), et ta tahab palju lapsi ja soovib suurt perekonda. Natuke aega hiljem, enne kui mees lahkub, et minna võitlema teises maailmasõjas, teeb ta naisele abieluettepaneku. Sõja käigus, aga saab Ira pihta kuuliga ning pärast tervenemist teatatakse talle, et ta ei saa enam kunagi lapsi. Sõjast tagasi tulles väldib Ira Ruthi ja mehe tervise probleem tekitab Ira ja Ruthi vahel kaugust, aga paar otsustab sellest hoolimata kokku jääda ja kokku kolida, kaunistades oma uut maja paljude maalidega, mida nad armastavad.
Tänapäeval kolitakse Ira hooldekodusse, kus Sophia jätkuvalt teda külastab. Luke jätkab härjasõitu samal ajal kui, Sophia ja ta armuvad. Ühel õhtul lähevad Luke ja Sophia kunstinäitusele, mis on Luke’i arvates igav ning paar avastab, et nad kuuluvad kahte erinevasse maailmasse. Sophia külastab Irat, et temalt nõu küsida ning mees räägib talle, kuidas tema ja Ruth oma suhte elus hoidsid. Minevikus kiindub Ruth, kes töötas õpetajana, ühte oma õpilasse, Daniel McDonaldsisse. Poiss käib neil pidevalt külas ja Ruth ja Ira kohtlevad teda nagu oma last. Paar soovib poissi adopteerida aga poisi sugulased, kes temast eriti ei hoolinud, polnud sellega nõus. See murdis Ruthi südame.
Olevikus sai Luke ratsutamise ajal viga ja ta toimetati haiglasse. Arstid soovitavad tal enam mitte härja sõitmisega tegeleda, kuna see on suur risk tema tervisele, aga Luke ei suuda leppida sellega, et tema karjäär on läbi ning otsustab edasi ratsutada. Luke ja Sophia tülitsevad selle pärast ja lähevad lahku. Luke’i ema, kes on tahtnud kaua aega, et poeg lõpetaks härja ratsutamise, noomib teda lahkumineku põhjuse pärast ja annab nõu, mida edasi teha.
Minevikus lähevad ka Ira ja Ruth lahku, sest naine ei suuda ette kujutada oma elu ilma lasteta. Mees ei palu tal jääda ja ütleb, et ta tahab naist ainult õnnelikuna näha, kuid paar nädalat hiljem Ruth naaseb, kuna ta ei saa ilma Irata elada. Ruth ja Ira elavad oma elu õnnelikult, kogudes maale ja külastades Black Mountain kolledžit, kus nad veedavad iga pulmaaastapäeva. Aastakümneid hiljem, nüüdseks 80-aastane, ärkab Ira ühel hommikul ja märkab, et Ruth on une pealt surnud. Pärast Ruthi surma, võtab Ira kõik pildid seintelt maha, sest need meenutavad talle tema surnud naist. Ühel õhtul koputab tema uksele naine, kes väidab end olevat Daniel McDonaldi, abikaasa ja teatab Irale, et Daniel, kellest hiljem sai füüsika- ja astronoomiaprofessor, on surnud. Ta annab Irale Danieli maalitud portree Ruthist, mille tagaküljel on sõnum: “Ruth Levinson, kolmanda klassi õpetaja. Ta ütles mulle, et ma võin suurena olla ükskõik, kelleks ma tahan saada.”
Sophia ja Luke'iga võtab ühendust Ira advokaat, kes ütleb neile, et Ira on surnud ja tema maalide kogu jaoks korraldatakse oksjon. Vahepeal võidab Luke oma viimase sõidu ja meistritiitli, kuid tunneb pettumust, sest Sophia ei ole kohal, et seda võitu temaga jagada. Ta läheb oksjonile ning nähes, et keegi ei taha osta esimest kunstiteost müügil, Danieli maal Ruthist, otsustab ta selle ise osta. Sophia ja Luke lepivad ära pärast seda, kui ta ütleb naisele, et ta ei sõida enam, sest ta tõesti tahab olla temaga kogu ülejäänud elu. Seejärel paljastab oksjonipidaja, et Ira tingimus oli, et see, kes ostab Danieli portree, saab endale kogu kollektsiooni, kuna see kunstiteos oli tema jaoks kõige väärtuslikum.
Aasta hiljem on Luke ja Sophia ehitanud Ira ja Ruthi maalidele pühendatud muuseumi, kus Sophia töötab. Luke viib Sophia Black Mountaini kolledžisse, kus Ira ja Ruth veetsid oma pulmaaastapäevi. Nad istuvad sama puu all, kus Ira ja Ruth kunagi istusid ja loevad koos Ira kirjutatud kirju.
Produktsioon
Film kestab kokku kaks tundi ja kaheksa minutit. Filmi eelarve oli kolmkümmend neli miljonit dollarit ja piletikassa müükidega teenis film ligi kuuskümmend kolm miljonit dollarit. Film oli kinoekraanidel kokku kolmkümmend kaheksa nädalat.
Kriitika
Kriitiliselt ei ole see film kõige paremas valguses hinnatud, paljud kriitikud kutsudes filmi labaselt sentimentaalseks. Vox veebileht võrdleb filmi “Päevaraamatuga”, mis on kuulsaim Nicholas Sparksi teostest, mis on filmiks tehtud. IMDb hinnang filmi kohta on 7.0 (IMDb. 2015). Rotten Tomatoes andis 124 arvustuse põhjal kriitikute poolt filmi hinnanguks 31%. Veebileht kirjeldab filmi kui “vähem manipuleeriv, kui keskmine Nicholas Sparksi film, kuid see on siiski sahhariinne ja lootusetult väljamõeldud – mitte et see siht publikule oluline oleks”.
Arpo Vatsel
Arpo Vatsel (alias Arpeau; sündinud 2. juunil 1974) on eesti muusik, mänginud ansamblites Dreamphish ja Jan Helsing.
Porte
Porte on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Porte kõrgus merepinnast on 427 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Porte piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Pinerolo, San Germano Chisone, San Pietro Val Lemina, San Secondo di Pinerolo, Villar Perosa.
CTLA-4
Tsütotoksiline T-lümfotsüüdi antigeen-4 ehk CTLA-4 ehk CTLA4 ehk CD152 (cytotoxic T-lymphocyte-associated protein 4) on valk, mida ekspresseeritakse mitmete T-rakkude pinnal ja mis toimib T-rakkude aktivatsiooni negatiivse regulaatorina.
CTLA4 täpsed funktsioonid pole selged. Arvatakse, et CTLA4 käitub immuunretseptorina ja osaleb immunosupressioonis. Selle molekuli funktsiooniks on immuunsüsteemi toimimise reguleerimine ja see mängib tähtsat rolli autoimmuunhaiguste ära hoidmisel.
CTLA4 osaleb tüümuse arengus, uuringud näitavad, et CTLA-4 ekspressioon toimub tüümuse kortikomedullaarses tsoonis. Inimestel kodeerib seda valku CTLA4 geen ja selle mutatsioonidega võib suureneda risk mitmete autoimmuunhaiguste tekkeks, nagu süsteemne erütematoosluupus, Hashimoto türeoidiit, tsöliaakia, thyroid-associated orbitopathy, primaarne biliaartsirroos. CTLA4 soodustab teatud vähirakkude immuunjärelevalvele märkamatuks jäämist.
Onkoloogias kasutatakse inimese CTLA-4 vastast monoklonaalset antikeha (IgG1κ) – ipilimumab mitmete vähivormide onkoteraapias.
Salme Vallateater
Salme Vallateater on Saare maakonnas Salme alevikus Salme kultuurimajas tegutsev harrastusteater.
Teatri ajalugu ulatub 1918. aastasse, mil moodustati haridusselts Salme, millel oli ka oma näitering. 1950. aastal kolis näitering vastvalminud Salme rahvamajja.
Nüüdisajal on vallateatri hing Salme rahvamaja juhataja Maire Sillavee.
Salme Vallateatrist on välja kasvanud noorte Salme Sõnaring.
"Läänemere isandad"
Salme Vallateatri üks suurejoonelisemaid lavastusi on olnud 30. juulil 2010 esietendunud “Läänemere isandad”, mis põhines August Mälgu samanimelisel ajaloolisel seiklusromaanil ning mille tegevustik viis vaataja ajas ligikaudu 900 aastat tagasi – Saaremaale ja Rootsisse Sigtunasse (vt Sigtuna hävitamine).
Lavastaja oli Salme valla elanik, teatriprofessionaal Väino Uibo, stsenarist Sulev Raudsepp, kunstnik Endla Tuutma, kostüümikunstnik Tiia Kobin (pälvis selle eest Saare maakonna meistri auhinna KadakMari 2010). Lavastusel oli isegi oma relvameister – Aadu Himmist. Näitlejaid tegi kaasa üle poolesaja. Algupärane mängukoht oli Saaremaal Salme rannapark – mererand kadakate, valgel hobusel ratsutaja ja päikeseloojanguga, rääkimata paatidest ja tõrvikutest merel.
"Läänemere isandaid" mängiti neljal suvel, traditsiooniliselt lõpetati sellega siis ka iga suvel augustis peetud merenädal.
Aleksandr Loginov
Aleksandr Viktorovitš Loginov (vene keeles Александр Викторович Логинов, sündinud 31. jaanuaril 1992 Saratovis) on Venemaa laskesuusataja.
Maailma karikasarja debüüdi tegi Loginov 2013. aastal.
Loginov sai dopingu tarvitamise eest kaheaastase võistluskeelu 25. novembril 2014, kui IBU leidis sportlase dopinguproovis EPO jälgi. Loginovi võistluskeeld lõppes 25. novembril 2016.
Maailma karikavõistlused
Aleksandr Loginov on maailma karikasarjas jõudnud individuaalselt 5. korral poodiumile (<small style="color:Purple;">seisuga 29. detsember 2018 ).
Maailma karikasarjas saadud kohad
Tammiste (perekonnanimi)
Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Tammiste 272 inimesel: 127 mehel ja 145 naisel. Perekonnanimede levikult oli Tammiste meeste puhul 583. kohal ja naiste puhul 557. kohal.
Tammiste oli levinumaks nimeks vanuserühmas 0–4 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 4,01. Perekonnanimi Tammiste oli kõige sagedasem Järva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 6,41 inimest.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Tammiste uueks nimeks kokku 50 korral. Loobuti nimedest Tamberg kolmel, Tõuk, Stamm, Prussak ja Tipp kahel juhul, samuti nimedest Eiche, Eichvaldt, 	Grossfeld, Herbst,	Hunt,	Jabur, Jürjesson, Memme, Oinas, Pentsa,	 Russ, Teugu,	Tsimm,	Türmes, Värbu, Vunk, Zeiger jne.
Heli Speek
Heli Speek (sündinud 1948) on eesti dokumentaalfilmide režissöör.
Isiklikku
Ta oli abielus kirjanik Olev Remsuga, kellega tal on tütred Mari (sündinud 1979) ja Kadriliis (sündinud 1981).
Schuyler Colfax
pisi|Schuyler Colfax pisi|Granti ja Colfaxi valimisplakat Schuyler Colfax Jr. (23. märts 1823 New York – 13. jaanuar 1885 Mankato, Minnesota) oli Ameerika Ühendriikide ajakirjanik, ärimees ja poliitik, 17. Ameerika Ühendriikide asepresident. Ta oli asepresidendi ametis aastail 1869–1873 Ulysses S. Granti valitsusajal.
Sergei Markov
pisi|Sergei Markov (2012) Sergei Markov (Сергей Александрович Марков; sündinud 18. aprillil 1958 Dubnas) on Venemaa politoloog, ajakirjanik ja poliitik.
Schuyler Colfax
Colfax oli tuntud orjapidamise vastane ning üks Vabariikliku Partei asutajaid. 1854 valiti ta Esindajatekoja liikmeks ja 1863 selle spiikriks. Sel ametikohal oli ta asepresidendi kohale asumiseni.
Sergei Markov
Ta kuulus aastatel 2007–2011 Ühtse Venemaa esindajana Venemaa Riigiduumasse.
Schuyler Colfax
1868, kui Ulysses S. Grant valiti presidendiks, sai Schuyler Colfax asepresidendiks.
Sergei Markov
Markov on politoloogiateaduste kandidaat, Moskva Riikliku Ülikooli riigipoliitika teaduskonna dotsent, Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi politoloogiateaduskonna professor, Poliitiliste Uuringute Instituudi direktor. Ta on Venemaa presidendi Vladimir Putini usaldusisik.
Sergei Markov oli 2012. aastani ka 15. mail 2009 Venemaa presidendi Dmitri Medvedevi initsiatiivil loodud Venemaa huvide kahjuks ajaloo võltsimise katsete vastase komisjoni liige.
Schuyler Colfax
Colfaxi järgi on nimetatud linnad Iowa, Põhja-Carolina, Illinoisi, Washingtoni, Wisconsini, Indiana ja Louisiana osariigis ning maakond Nebraska (Colfaxi maakond (Nebraska)) ja New Mexico osariigis (Colfaxi maakond (New Mexico)).
Sergei Markov
Elulugu
Sergei Markov teenis aastatel 1977–1980 aega NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Piirivalvevägedes polaarjoone taga asuvas väeosas. Ta lõpetas 1986. aastal Moskva Riikliku Ülikooli Filosoofiateaduskonna. Aastatel 1986–1989 oli ta Moskva Riikliku Raadiotehnika, elektroonika ja automaatika instituudi Dubna filiaalis ühiskonnateaduste õppejõud ning viis läbi ka ülelinnalisi ajalooalaseid vestlusringe Dubna linna vanemate klasside õpilastele. 1989. aastast on Markov töötanud Moskva Riiklikus Ülikoolis, algul assistendina, seejärel vanemõppejõuna ning filosoofiateaduskonna dotsendina.
Sergei Markov oli 1990. aastate alguses Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Partei juhatuse liige, VSDP programmi "Sotsiaalse demokraatia ja progressi tee" autor.
Aastatel 1991–1993 oli Markov Venemaa Julgeolekunõukogu nõunik, 1990–1999 Ameerika Ühendriikide Riikliku Demokraatliku Instituudi kaastööline ja vanem teaduslik konsultant. 1993. aastal viibis ta praktikal Wisconsini ülikoolis, 1994–1997 oli Carnegie Fondi Moskva keskuse vanem teadustöötaja.
2007–2011 kuulus ta Ühtse Venemaa esindajana Venemaa Riigiduumasse.
Markov ja Eesti
2009. aastal lisati Markov, kes oli märtsis 2009 avalikult Moskva ja Washingtoni vahelisel videokonverentsil teavitanud, et tema abi korraldas pea kaks aastat tagasi pärast aprillirahutusi Eesti-vastaseid küberrünnakuid Eesti veebilehtedele, Schengeni musta nimekirja. Tema nime eemaldamine isikute nimekirjast, kellele keeldutakse Schengeni viisaruumi sisenemiseks loa andmisest, tekitas nn Langi viisaafääri.
Yeşil Sol Parti
Yeşil Sol Parti (Roheline Vasakpartei) ehk YSP on 25. novembril 2012 asutatud Türgi erakond.
Erakonna sümboliks on puu, mille lilla tüvi moodustab inimfiguuri, kroon koosneb üksikutest rohelistest lehtedest ja kollane päike moodustab inimfiguuri pea krooni keskel.
Erakonna kaasesimehed on Çiğdem Kılıçgün Uçar ja İbrahim Akın.
Ajalugu
YSP, endise nimega Yeşiller ve Sol Gelecek Partisi (Roheline ja Vasak Tulevikupartei), asutati 25. novembril 2012. aastal Eşitlik ve Demokrasi Partisi (Võrdõiguslikkuse ja Demokraatia Partei) ja Yeşiller Partisi (Roheline Partei) ühinemise teel. See määratleb end vasakliberaalsete ideedega rohelise erakonnana.
2. aprilli 2016 toimunud teisel korralisel kongressil võttis partei uueks nimeks Yeşil Sol Partisi (YSP). Praegune partei logo tuleneb 16. oktoobril 2022 toimunud teise erakorralise kongressi otsusest. Selahattin Demirtaş tegi hiljem ettepaneku, et võimaliku HDP keelustamise korral kandideerivad kõik HDP parlamendifraktsiooni kandidaadid 2023. aasta parlamendivalimistel YSP nime all.
24. märtsi 2023 otsustasid HDP, Emekçi Hareket Partisi (Töörahva Liikumise Partei) ja Toplumsal Özgürlük Partisi (Sotsiaalse Vabaduse Partei) kandideerida presidendi- ja parlamendivalimistel ühiselt YSP nimekirjades. Seda selleks, et tugevdada opositsiooniliidri Kemal Kılıçdaroğlu ja Millet İttifakı (Rahvusliit) allianssi. YSP on seega 2023. aasta presidendivalimistel võtmepartei.
Mõkola Gogoli nimeline Nižõni Riiklik Ülikool
Mõkola Gogoli nimeline Nižõni Riiklik Ülikool (ukraina keeles Ніжинський державний університет імені Миколи Гоголя Nižõnskõi deržavnõi universõtet imeni Mõkolõ Gogolja) on ülikool Ukrainas Tšernigivi oblastis Nižõnis.
Õppeasutuse vilistlaste hulgas on üle 40 000 õpetaja, juristi, inseneri jne, sh kirjandusklassik Mõkola (Nikolai) Gogol (aastatel 1821–1828), ukraina kirjanikud Jevgeni Grebenka, Leonid Glebov, Juri Zbanatski ja Jevgeni Gutsalo, valgevene kirjanik Frantsisk Boguševitš, aga ka näiteks eesti keeleteadlane Johannes Aavik.
Ülikool on Gogoli-uuringute üldtunnustatud keskus.
Ülikooli raamatukogu pärineb vürst Bezborodko gümnaasiumi asutamise ajast 1820. aastal. Raamatukogus on 1 miljon köidet, sealhulgas üle 100 000 haruldase raamatu 16.–19. sajandist. Ülikoolil on 7 muuseumi (sealhulgas haruldaste raamatute muuseum) ja maaligalerii, kus on eksponeeritud üle saja maali 17.–20. sajandi ukraina ja Lääne-Euroopa kunstnikelt. Maalid on osalt pärit Ermitaažist, osalt annetatud kooli asutaja poolt. Krahv O. G. Kušeljov-Bezborodko annetas Nižõni lütseumile 25. aastapäeva puhul 175 maali.
Kollektsiooni on kuulunud mitmeid renessansiaja maale Pisa, Bologna, Veneetsia ja Rooma kunstnikelt. Autorite hulgas olid Pisanello, Giovanni Bellini ja Vittore Carpaccio, samuti Anton Raphael Mengs, Annibale Carracci, Giovanni Battista Tiepolo ja koguni Pieter Brueghel vanem. Kollektsioonil ei olnud isegi korralikku kataloogi. Sõja ajal läks kaduma 50 kõige paremat maali, teiste hulgas Peter Paul Rubensi "Ema", Carracci "Narkissos kevadel" ja Tiepolo "Herakles ja Omphale". Kaduma läinud maale ei teata olevat Saksamaa sõjasaagi hulgas. Nad võivad olla erakätes.
Ajalugu
1805. aastal sai vürst Bezborodko tsaarilt loa rajada Nižõni gümnaasium. 25. juulil 1805 võttis senat vastu resolutsiooni, millega asutati Nižünis vürst Bezborodko kõrgemate teaduste gümnaasium. Ehitustööd võtsid aega ja jätkusid veel ka pärast vürst Bezborodko surma 1815. aastal. Õppetöö algas vürst Bezborodko kõrgemate teaduste gümnaasiumis 4. septembril 1820.
St. Hanshaugen
pisi|püsti|Torniga maja Foto: [[Gisle Hannemyr]] pisi|St. Hanshaugeni kaart (umbes 1900) St. Hanshaugen on asum Oslos St. Hanshaugeni linnaosas.
Asum paikneb St. Hanshaugeni pargist idas, lõunas ja edelas. Tavaliselt arvatakse sellesse hoonestus Geitmyrsveienil piki pargi serva (Knud Knudsens plassi (lõunas) ja Colletts gate (põhjas) vahel) ning lõunas ja edelas paiknev piirkond, mille piirid on Bergstien, Bjerregaards gate,  Ullevålsveien,  Stensberggata, Sofies gate Colletts gate kuni Ullevålsveienini (välja arvatud Doblougløkka (Mikkel Doblougs gate)) ja park. Kuulutustes paigutatakse St. Hanshaugenisse sageli ka naaberasumeid, sest nimi on tuntud ja asumit peetakse heaks rajooniks.
Konkreetne luule
Konkreetne luule on visuaalkunsti ja keele sümbioosis tekkinud žanr, mille puhul keel ei ole mitte ainult sisu, mõtte või meeleolu kandjaks, vaid lisaks ka luuletuse eesmärk ise. Konkreetse luule viljeleja luuletaja-konkretist esitleb visuaalsete vahenditega keelt ennast.
Konkreetse luule puhul kasutatakse kunstilise vahendina keele foneetilisi, visuaalseid ja kõlalisi omadusi. Sõnad, tähed või kirjavahemärgid võivad ka keele kontekstist väljuda ja vaatleja jaoks iseseisvuda, see tähendab muutuda "konkreetseks".
Selline keele enda esitlemine võib ka keelele kui mõtte väljendajale vastanduda, kuna konkreetne luuletus ei pruugi enam kanda mõtet vahendavat funktsiooni. Konkreetset luulet võib pidada ka mittepoeetiliseks meditatsiooniks poeetilise kujutusviisi tingimustes. Konkreetne luuletus ei pruugi enam olla luuletus "millestki", vaid keeleline resultaat asjana iseeneses.
Leonhard Puksa
Leonhard Puksa (10. juuli 1939 – 5. veebruar 2021) oli eesti põllumajandustegelane ning Eesti NSV komsomoli-, partei- ja riigitegelane.
Konkreetne luule
Konkreetse luule ajalugu
Mõiste "konkreetne luule" pärineb Theo van Doesburgilt ajakirjast Art Concret (1930), milles on esimest korda kasutatud mõistet "konkreetne kunst". Pildi "konkreetseteks" elementideks on näiteks punkt, joon, pind, värv. Selline "konkreetsuse" määratlus kanti üle kirjandusse ja fotograafiasse.
Leonhard Puksa
1969. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomina.
Konkreetne luule
Konkreetse luule ajalugu
Sõltumatult Doesburgist tõi Pierre Schaeffer muusikasse mõiste "konkreetne muusika".
Leonhard Puksa
Aastatel 1972–1973 töötas ta Eesti NSV Rahvakontrolli Komitee organiseerimistöö osakonna inspektorina.