cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2011. aasta Euroopa meistrivõistlused korvpallis
F-vahegrupp
Vahegrupis F mängivad 6 meeskonda, kes pääsesid edasi alagruppidest C ja D. Meeskonnad, kes tulid samast alagrupist ei mängi omavahel uuesti, vaid nende alagrupimängude tulemus kantakse vahegruppi üle. Neli parimat tiimi pääsevad play-offi.
Kohamängud
Kõik mängud peeti Kaunases, Žalgirio Arenal
Eesti NSV Tervishoiu Rahvakomissariaat
Organisatsioon
Eesti NSV Tervishoiu Rahvakomissariaadi struktuuri kuulusid:
Kitarrivõimendi
Elektronlambi ja transistori ajalugu
Tänapäeval kasutatakse elektronlampe väga vähe, sest transistor on palju töökindlam ja efektiivsem. Seetõttuon kogu moodne elektroonika üles ehitatud transistoride baasil.
Karusselja pärn
Karusselja pärn on kaitsealune puu, pärn, Läänemaal Lääneranna vallas Kloostri külas. Puu mõõdud on: kõrgus 23 m (22 m ), ümbermõõt (1,3 m kõrgusel) 3,1 m (3,0 m ). Puu võeti kaitse alla aastal 1959. Puu asukoht on Matsalu rahvuspargis Karusselja mäel. Puust umbes 100 m ida pool kulgeb Lihula–Kloostri–Kirbla tee. Puust umbes 1,2 km läänes voolab Penijõgi.
Karusselja pärna kasvukohale on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha).
Karusselja pärna keskkonnaregistri kood on KLO4000876.
Tohera (perekonnanimi)
Tohera on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Tohera uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Toffel ja Toffer. Valdur Tohera palvel kanti Tohela perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 391 all (Siseministeeriumi teadaanne 20. detsembrist 1939).
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Eesti NSV Tervishoiu Rahvakomissariaat
Organisatsioon
ENSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 25. märtsist 1946. aastal nimetati Eesti NSV rahvakomissariaadid ministeeriumideks, vastavalt sellele ka ENSV Tervishoiu Rahvakomissariaat Eesti NSV Tervishoiu Ministeeriumiks.
1990. aastast reorganiseeriti Eesti NSV Tervishoiu Ministeerium, Eesti Vabariigi Tervishoiuministeeriumiks ja 1993. aasta 1. veebruaril liideti koos Sotsiaalhoolduse Ministeeriumi ning Tööministeeriumiga Sotsiaalministeeriumiks.
Naoto Ōtake
Naoto Ōtake (jaapani keeles 大嶽 直人 Ōtake Naoto; sündinud 18. oktoobril 1968 Shizuokas) on Jaapani endine jalgpallur, kaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1994. aastal 1 mängu.
Kitarrivõimendi
Kitarrivõimendi ajalugu
Vajadus kitarri heli võimendamise järele tekkis bigbändide ajastul 1920-ndatel. Kuna kitarr on ilma võimenduseta orkestrist ja trummidest tunduvalt vaiksem instrument, siis polnud seda ülejäänud bändi seest kuulda. Elektromagnetilise helipea paigaldamine kitarrile koostöös võimendusega võimaldas kitarril teiste instrumentide seast esile tulla.
Maxi & Chris Garden
Maxi & Chris Garden on Saksamaa ansambel.
Kitarrivõimendi
Kitarrivõimendi ajalugu
Esimesed spetsiaalselt kitarrile ehitatud võimendid loodi 1930-ndatel USA-s, kuid kitarri tõeline võidukäik sai hoo sisse pärast teist maailmasõda. Läänemaailma muusikas muutus kitarri kasutamine koos võimendusega aina populaarsemaks. Need võimendid polnud aga piisavalt võimsad, mistõttu muusikud keerasid neid nii valjuks, et heli moonutus märgatavalt. Algul püüti seda vältida ning helitehnikud ja insenerid püüdsid leida viise, kuidas moonutusest pääseda, kuid kiirelt jõuti arusaamale, et sellist heli saab väga hästi ära kasutada.
Maxi & Chris Garden
1988. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Saksamaad lauluga "Lied für einen Freund".
Kitarrivõimendi
Kitarrivõimendi ajalugu
Üks moonutuse põhjustest 1950-ndatel ja 1960-ndatel oli ka võimendite kvaliteet. Kuna enamik muusikuid polnud kuigi rikkad, ei saanud nad kalleid seadmeid lubada. Seetõttu olid paljud võimendid ehitatud kiirelt ja odavalt, mis tingis ka heli moonutuse. Tähtis verstapost kitarrivõimendite helis on The Kinksi lugu "You Really Got Me" (1964), kus oli moonutuse tase tol ajal ennekuulmatu – see sai aluseks kogu rokkmuusikale.
Kuni 1960-ndate lõpuni põhinesid kitarrivõimendid lamptehnoloogial, kuid 1970-ndate alguseks oli kitarri populaarsus hüppeliselt kasvanud, mistõttu tuli toodangut suurendada ja hinda alandada. Seda võimaldasid transistorid. Kitarr jõudis järjest suurema arvu noorte kodudesse.
Järgnevatel aastakümnetel kitarrivõimendid täiustusid ning tänapäevani pole nende tööpõhimõte muutunud. Ainuke erand on digitehnoloogial põhinevad võimendusseadmed, mis tekkisid 1990-ndatel.
Kuidas kitarrivõimendi töötab?
Kitarrivõimendi saame jaotada kolmeks osaks: eelvõimendi, lõppvõimendi ja valjuhääldi.
Helitehniliselt on nendest kõige olulisem eelvõimendi. Kitarri enda heli ilma võimendita on väga nõrk ja tuhm ning kuulajale igav. Eelvõimendi ülesanne on tõsta helipeast tuleva signaali pinget lõppvõimendi ehk võimsusvõimendi parameetritele vastuvõetava tasemeni. Seejuures on võimalik hakata heli tämbrit muutma ekvalaiseri abil. Enamikul võimenditel on bassi ning keskmiste ja kõrgete helide reguleerimise nupud. Reguleeritaksegi just eelvõimendis. Samuti on võimenditel enamasti eraldi moonutuse (gain, distortion) nupp. Sellega saab reguleerida signaali tugevust eelvõimendis, kusjuures signaali üle eelvõimendi piiri keerates saamegi moonutatud heli, mida enamik kitarriste otsivad. Sound 'i kujundamise poolest on eelvõimendi ilmselt kogu signaaliahela tähtsaim osa. Suur osa eelvõimendeid on ehitatud nii, et neis on ka teatavad mürasummutusomadused ning kogu eelvõimendi töö baseerub kas lampidel või transistoridel.
Pärast eelvõimendust on kitarri signaal küll tugevam, kuid mitte piisavalt tugev kõlari toitmiseks. Kõlapildi poolest on signaal nüüd valmis, kuid et teha heli kõigile piisavalt kuuldavaks, on vaja veel ühte võimendusüksust, mida nimetatakse lõppvõimendiks. Kui eelvõimendi ülesanne oli heli muuta ja kujundada, siis lõppvõimendi seda teha ei tohiks. Selle ülesanne on heli muuta ainult tugevamaks, kõlapilt peaks siseneval ja väljuval signaalil olema võimalikult sarnane. Ka lõppvõimendi komponendid on kas lambid või transistorid, mis omavahel võrrelduna annavad ikkagi erineva sound 'i.
Võimendi viimane osa on kõlar, mille valjuhääldid muudavad elektrisignaali inimesele kõrvaga kuuldavaks heliks. See on kõige otsesem lüli meie kuulmismeele ja võimendi vahel, mistõttu on valjuhääldi olulisust keeruline üle hinnata. Võimendi sageduskarakteristiku tekkimise juures on kõlaril võtmeosa. Tähtis on ka kõlaris kasutatud valjuhääldite suurus ja arv: suuremate ja mitme valjuhääldiga kõlarid annavad bassisema heli, ühe väikse valjuhääldiga kõlar keskendub eelkõige kesksageduste esiletoomisele ning on mõeldud kodus harjutamiseks.
Corno alto - corno basso
Corno alto (itaalia keeles 'kõrge metsasarv') ja corno basso (itaalia keeles 'madal metsasarv') on muusikas paarismõiste, millega
Belvederis
Belvederis on küla Leedus Jurbarkase rajoonis Seredžiuse vallas. Belvederis asub Nemunase kaldal Kriūkai vastas Seredžiusest läänes Panemunė regionaalpargi territooriumil.
Külas on juustuvabrik, kus valmistatav juust Liliputas on Euroopa Liidu kaitsealune päritolunimetus. Suurimaks vaatamisväärsuseks on Belvederise mõis. XIX sajandini kandis küla nime Padubysys, seejärel muutus küla nimi seal asunud mõisa nime mõjul Belvederiseks.
Raiko Mutle
Raiko Mutle (sündinud 7. juulil 1984) on mängiv jalgpallitreener ja meeskonna Viljandi JK Tulevik president.
Klubikarjäär
''Viimane uuendus: 8. jaanuar 2013''
Konstantin Aranovski
Konstantin Aranovski (sündinud 19. novembril 1964 Korsakovis) on vene jurist, endine Venemaa Föderatsiooni põhiseaduskohtu kohtunik (2010–2022), Venemaa teeneline jurist.
Sergei Kruglov
Sergei Nikiforovitš Kruglov (vene keeles Сергей Никифорович Круглов; tegelik perekonnanimi Jakovlev ) (2. oktoober 1907 – 6. juuni 1977) oli Lavrenti Beria asetäitjana NKVD üks juhtidest ja alates 1945. aastast Beria järglane NKVD juhi ametikohal (siseasjade rahvakomissar).
Lecce San Cataldo lennujaam
Lecce San Cataldo lennujaam, tuntud ka kui Lepore San Cataldo lennujaam, on lennujaam Itaalias Apuulia maakonnas Lecce provintsis, 9 km kaugusel Lecce keskusest idas, San Cataldo omavalitsusüksuse territooriumil.
Sergei Kruglov
Sergei Kruglovi sõjaväeline auaste oli kindralpolkovnik.
Kruglov oli ainuke Nõukogude tšekist, kelle Suurbritannia monarh on tõstnud aurüütliseisusse.
Karjääri algus
Aastatel 1931–1934 oli Sergei Kruglov K. Liebknechti nimelise Moskva industriaal-pedagoogikainstituudi üliõpilane, 1934–1935 õppis ta Moskva Orientalistika Instituudi jaapani sektoris ja 1935–1937 oli ta Moskva punase professuuri ajalooinstituudi kuulaja.
Enne armeeteenistust, 1928. aastal, astus ta parteisse ja aastatel 1928–1929 juhatas ta tarbijaühistut Tveri kubermangus. Aastatel 1929–1930 teenis Kruglov Punaarmees tankipolgu nooremautomehaanikuna. Pärast õpinguaastaid (1931–1937) määrati ta partei Keskkomitee juhtivate parteiorganite osakonda juhtivametnikuks.
NKVD
1938. aasta novembris suunati ta tööle NKVD-sse. Kuu aja pärast määrati Nikolai Ježovi (hukatakse 1940) asemel NKVD-d juhtima Lavrenti Beria, samal kuul sai NKVD erivolinik Kruglov riikliku julgeoleku vanemmajori aukraadi; sealtpeale algas tema kiire karjääritõus. Juba 4 kuu pärast, veebruaris 1939, määratakse ta siseasjade rahvakomissari asetäitjaks kaadri alal. 1941. aastal (25.02.–30.07.) ja 1943–1945 oli Kruglov rahvakomissar Beria esimene asetäitja. GULAG jäi tema haldusalasse. 29. detsembril 1945 määrati ta Beria asemel rahvakomissariks (1946. aastal muudetud ametinimetuse järgi siseministriks).
1944–1945 oli Kruglov massiliste rahvaste deporteerimiste, sealhulgas tšetšeenide ja inguššide (veebruaris 1944) ja teiste rahvaste küüditamiste üks teostajaid, mille eest sai ta 8. märtsil 1944 koos Beria ja Ivan Seroviga (mõlemad hilisemad Nõukogude Liidu kangelased) valitsuse eriülesande eeskujuliku täitmise eest riikliku autasu – Suvorovi 1. järgu ordeni (ordeni statuudi järgi antakse seda aga armeekomandöridele väljapaistva juhtimise eest lahingolukordades).
1948. aastal organiseeris Kruglov kogu saksa elanikkonna deporteerimise Kaliningradi oblastist (see on Ida-Preisimaalt – piirkonnast, mis liideti Nõukogude Liiduga pärast Teist maailmasõda).
Jalta, Potsdam, San Francisco
Kruglov rääkis päris hästi inglise keelt. Ta korraldas Teises maailmasõjas Jalta (1945. aasta veebruaris) ja Potsdami (16. juuli – 2. august 1945) konverentside julgestust ja valvet. Nende ülesannete eduka läbiviimise eest autasustas USA valitsus teda Teeneteleegioni medaliga ja Suurbritannia ülendas ta 1945. aastal Briti impeeriumi ordu aurüütelkomandöriks.
Et tagada Potsdami konverentsi ohutus, oli rahvakomissari asetäitja Kruglovi poolt kohale toodud NKVD vägedest 7 polku ja 1500 inimest operatiivkoosseisust. Ta vastutas isiklikult konverentsi toimumise koha turvamise eest. Komplekteeriti erirong Stalini toomiseks Saksamaale. Marsruut Moskva–Potsdam, pikkusega 1923 kilomeetrt, oli hoolikalt ette valmistatud. Ohutu teekonna tagamiseks kaasati 17 000 inimest NKVD vägedest, lisaks 1500 inimest operatiivkoosseisust. Raudtee iga kilomeetri peale oli eraldatud 6–15 inimest. Samal marsruudil pandi kurseerima 8 NKVD soomusrongi. Kruglov on viibinud ka Ameerika Ühendriikides – San Franciscos – aprillist maini 1945 seoses ÜRO asutamisega.
Karjäär pärast Stalini surma
Kohe pärast Stalini surma (5. märts 1953) võimujagamisel saavutas Beria sise- ja julgeolekuministeeriumi ühendamise, asudes ise ühendministeeriumi etteotsa. Kruglov sai kolmandat korda Beria esimeseks asetäitjaks (11. märtsil 1953). Beria kaotas võimu juunis 1953, kui ta 26. juunil partei Keskkomitee Presiidiumi istungil ootamatult arreteeriti. Arreteeriti ka Beria käsilased. Pärast Beria arreteerimist sai Kruglov 26. märtsil 1953 taas siseministriks, jäädes praktiliselt ainsaks oma positsiooni säilitanud Beria kaastöötajaks. Nüüd korraldas tema kümnete NKVD vihatud tegelaste arreteerimist või ametist vabastamist. Märtsis 1954 toimus järjekordne ministeeriumi reorganiseerimine. Julgeolekustruktuurid viidi ministeeriumi haldusalast välja. Kruglovi positsioon nõrgenes, kuid siseministri ametis püsis ta 31. jaanuarini 1956.
Karjääri lõpp
Jaanuaris 1956 määrati Kruglov elektrijaamade ehitamise ministri asetäitjaks. 1957. aastal viidi ta üle perifeeriasse – Kirovi oblasti Rahvamajanduse Nõukogu aseesimeheks. 1958. aastal saadeti 51-aastane Kruglov erru. Aasta hiljem jäi ta ilma kindralipensionist. Mõni aeg hiljem tõsteti ta ka Moskva eliitkorterist välja. 6. jaanuaril 1960 heideti Kruglov parteist välja põhjendusega, et ta oli "seotud poliitiliste repressioonidega". Seejärel elas ta tagasitõmbunana. Kruglov hukkus 6. juulil 1977, kui jäi teel suvilasse elektrirongi alla.
Nõukogude Liidu autasud
pisi|90px|[[Legion of Meriti komandöri klassi teenetemärk]]
Raouli saar
pisi|Kosmosest tehtud pilt Raouli saarest Raouli saar on Uus-Meremaale kuuluv vulkaaniline saar Vaikses ookeanis, põhjapoolseim ja suurim Kermadeci saartest. Asub 900 km Tongast edelas ning 1100 km Uus-Meremaa põhiosast kirdes.
Raouli saar kujutab endast samanimelise vulkaani maapealset osa. Selle kõrgeim tipp on Moumoukai mäetipp (516 m). Vulkaanipursked on saarel toimunud 2200 aastat tagasi ning 19. ja 20. sajandil.
Raouli saare ümber on palju laide ja kaljusid.
Saar on asustamata.
Karl Sahk
Karl Sahk (29. oktoober 1913 Narva – 12. juuli 1988) oli eesti ökonomist.
Ta õppis aastatel 1932–1939 Tartu Ülikoolis matemaatikat. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Vironia. 1960. aastal lõpetas Üleliidulise Kaugõppe Rahandus-Majandusinstituudi ökonomistina.
1938. aastast töötas ta kindlustusseltsis Eesti Lloyd, 1940. aastast Eesti Riiklikus Kindlustuses. Töötas Jegorjevski õppekombinaadis, 1944. aastal tuli tagasi Eestisse ja jätkas tööd kindlustuse alal. Aastast 1967 kuni pensionile siirdumiseni 1977. aastal oli ta Eesti NSV Riikliku Kindlustuse Valitsuse (1976. aastast Peavalitsuse) juhataja asetäitja. Pensionärina jätkas kuni 1983. aastani tööd samas asutuses isikukindlustuse osakonnas. Ta juhendas ja retsenseeris kandidaadiväitekirju kindlustuse alal, samuti juhendas kindlustuse alaseid diplomitöid Tartu Riiklikus Ülikoolis ja Tallinna Polütehnilises Instituudis.
Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.
Isiklikku
Tehnikateadlane Eva Saks oli tema tütar.
Tootmisreovesi
Tootmisreovesi ehk tööstusreovesi on mis tahes tootmistegevuses tekkiv reovesi.
Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskond
Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskond oli Tallinna Polütehnilise Instituudi akadeemiline struktuuriüksus (teaduskond) aastatel 1947–1989.
Tootmisreovesi
Kodumajapidamises tekkivat reovett nimetatakse majapidamis- ehk olmereoveeks.
Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskond
Teaduskonna eelkäija oli Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitus-mehaanikateaduskond, mis 1947. aastal reorganiseeriti kaheks iseseisvateks teaduskonnaks – ehitusteaduskonnaks ja mehaanikateaduskonnaks.
Pärast TPI ümbernimetamist Tallinna Tehnikaülikooliks (TTÜ) 1989. aastal jätkas ehitusteaduskond Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskonnana.
Dekaanid
TPI ehitusteaduskonna viimane dekaan (astus ametisse 1988. aastal) Kaido Hääl jätkas teaduskonna juhina ka pärast õppeasutuse nimetuse muutmist (1989. aastast Tallinna Tehnikaülikool). Kokku on TPI ehitusdeaduskonna dekaani ametit pidanud viis inimest, neist Lembit Joorits 17 aastat. :
Kateedrid
Pärast iseseisva ehitusteaduskonna loomist 1947. aastal suurenes kateedrite arv kahelt kuueni :
Kuuenda kateedrina kuulus teaduskonna koosseisu mõnda aega matemaatika ja teoreetilise mehaanika kateeder.
1960. aastate alguseks oli ehitusteaduskonna kateedrite struktuur järgmine :
1975. aastal loodi ehitusteaduskonnas ehitusmaterjalide kateeder. Aastatel 1964–1981 kuulus teaduskonna koosseisu joonestamise ja kujutava geomeetria kateeder. :
Erialad
Kuni 1947. aastani valmistati TPI-s ehitusspetsialiste ette kolmel erialal: tööstus- ja tsiviilehitus, teedeehitus ja arhitektuur. 1947. aastal lisandus hüdrotehniliste ehitiste eriala. Sellel erialal oli kaks haru: sadamad ja paisud.
1950. aastal lõpetati arhitektuuriüliõpilaste vastuvõtt seoses Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi asutamisega. Hüdrotehnikainseneride ettevalmistamine omakorda lõppes 1955. aastal seoses hüdroelektrijaamade osatähtsuse vähenemisega vabariigis.
Aspirantuur
Aspirantuur loodi ehitusteaduskonnas 1947. aastal. Esimeseks juhendajaks oli professor Ottomar Maddison. 1950.–1960. aastatel tegutsesid aspirantide juhendamisega professorid Heinrich Laul ja Leo Jürgenson ning dotsendid Richard Ambros, Verner Kikas, Lev Narets ja Leo Tepaks. 1980. aastatel juhendas aspirante kümmekond teaduskonna juhtivat õppejõudu.
Esimesed aspirandid TPI-s olid Leonid Allikas ja Enno Soonurm, hilisemad ehitusteaduskonna õppejõud.
Õppejõud
Doktorikraadi saanuid oli 1960. aastal kaks (Heinrich Laul ja Leo Jürgenson) ja 1985. aastal 11 õppejõudu-teadurit. Neli õppejõudu valiti akadeemikuteks:
Lõpetajad
Ehitusteaduskonna lõpetanutest on enam kui 20 kaitsnud doktorikraadi. Kolm vilistlast on valitud Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks :
Seaspiracy
"Seaspiracy" on Netflixi dokumentaalfilm, mis linastus 2021. aastal. Film räägib kalapüügi keskkonnamõjudest ja inimmõjust mereelustikule. Režissöör on Ali Tabrizi.
Filmi on kritiseeritud selle teadusliku paikapidavuse osas.
Lühikokkuvõte
Dokumentaalfilmi põhiteemad on kutseline kalapüük, plastireostus, kaas- ja ülepüük. Filmis väidetakse, et ülemaailmne nõudlus mereandide järele, eraettevõtete kasumihimu ning üha keerukamad kalapüügitehnoloogiad on põhjustanud olukorra, mille tulemusel püütakse ookeanidest üha rohkem kalu.
Lisaks lükkab dokumentaalfilm ümber säästva kalapüügi kontseptsiooni ja kritiseerib mitmeid merekaitseorganisatsioone, sealhulgas Earth Island instituuti ja selle delfiiniohutuse märgistust ning Marine Stewardship Councili jätkusuutlike mereandide sertifikaate.
Filmi lõpus käsitletakse muresid, mis võivad tekkida seoses kala menüüst eemaldamisega. Tehakse vaidlust tekitav järeldus, et see on parim otsus, mida igaüks saab ookeanide kaitsmiseks teha.
Teaduslik paikapidavus
Mitmel korral filmis väideti, et kui kalandus jätkub samamoodi nagu praegu, on ookean aastaks 2048 kaladest tühi, viidates aastal 2006 merebioloogi Boris Worm ’i uuringule “Impacts of Biodiversity Loss on Ocean Ecosystem Services”. See uuring on paraku väga aegunud: Boris Worm koostas 2009. aastal uue uuringu “Rebuilding Global Fisheries”, kus tõestati mitmete kalavarude taastumine kogu maailmas.
Helsingi Ülikooli metroojaam
Helsingi Ülikooli metroojaam (soome keeles Helsingin yliopiston metroasema; rootsi keeles Helsingfors universitets metrostation) on üks Helsingi metroo 17 jaamast. Asub Rautatientori ja Hakaniemi metroojaama vahel.
Aastatel 1995–2014 oli jaama nimi Kaisaniemi.
See avati 1. märtsil 1995.
Kehakeeles. Töid Tartu Kunstimuuseumi kogudest
"Kehakeeles. Töid Tartu Kunstimuuseumi kogudest" oli näitus Tartu Kunstimuuseumis, mis eksponeeris keha kujutamise viise kunstis.
Kunstinäitus oli üleval perioodil 23. märts kuni 29. oktoober 2017.
Selle näituse kuraator oli Tiina Abel ja kujundaja Tuuli Aule.
Vähemalt ühe teosega oli esindatud üle 70 kunstniku. Nende seas Adamson-Eric, Arnold Akberg, Peeter Allik, Jüri Arrak, Johannes Greenberg, Eerik Haamer, Kristiina Hansen, Oskar Kallis, Alice Kask, Ilmar Kruusamäe, Endel Kõks, Peeter Laurits, Kaarel Liimand, Ernst Friedrich von Liphart, Karin Luts, Friedrich Ludwig von Maydell, Herkki-Erich Merila, Lepo Mikko, Marge Monko, Maarit Murka, Rudolf Julius von zur Mühlen, Erik Obermann, Enn Põldroos, Karl Pärsimägi, Mark Raidpere, Kristjan Raud, Johannes Saal, Ene-Liis Semper, Liina Siib, Ülo Sooster, Anton Starkopf, Olev Subbi, Rein Tammik, Jaan Toomik, Nikolai Triik, Ado Vabbe, Carl Sigismund Walther ja Eduard Wiiralt.
Epic Games
Epic Games, Inc. (varem Potomac Computer Systems ja seejärel Epic MegaGames, Inc.) on Ameerika Ühendriikide videomängude tootja, mis paikneb Põhja-Carolina osariigis Cary linnas.
Magnussoni rosettsamblik
Magnussoni rosettsamblik  (Physcia magnussonii) on samblikuliik.
Samblik kasvab ka Eestis.
Toomara
Nimede eestistamisel määrati Toomara uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Treilmann. Oskar-Eduard Toomara palvel kanti Toomara perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 187 all.
Põrstõ (Pihkva oblast)
Põrstõ (ka Põrste, Suure-Põrstõ; vene keeles Пырсте / Большое Забудовижье) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Krupi vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Tsätski nulka.
Toomara
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Toomara Eestis alla viiel mehel ja alla viiel naisel.
Põrstõ (Pihkva oblast)
19. sajandil kuulus küla Suurõ-Kuuliska kogukonda ja Värska kogudusse.
Külast on pärit setu lauluema Veera Pähnapuu.
Cooki maakond (Illinois)
pisi|Asend Illinoisi osariigis pisi|Chicago Cooki maakond (Cook County) on maakond USA-s Illinoisi osariigis. Geograafilised koordinaadid on 41°48' N, 87°43' W.
Maakonna halduskeskus on Chicago.
Maakonna pindala on 4230 km², millest 1780 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 5 194 675. Aastal 2000 oli elanike arv 5 376 741.
Cooki maakond on elanike arvult USA teine maakond.
Ajalugu
Cooki maakond moodustati 15. jaanuaril 1831 Putnami maakonna osast 54. Illinoisi maakonnana. Maakond on saanud nime poliitik Daniel Pope Cooki järgi.
Jacques Insermini
Jacques Insermini (24. oktoober 1927 Pariis – 1. märts 2018) oli prantsuse mootorisportlane kaskadöör ja filminäitleja.
Ta oli kolmekordne Prantsusmaa meister (1960, 1961 ja 1962 ).
1966. aastal alustas Insermini karjääri näitlejana. Ta töötas mängufilmides, televisioonis, teatris ja pornofilmides.
TEDxTallinn
pisi|300px|TEDxTallinn 2012 esinejad ja õhtujuhid. TEDxTallinn on Tallinnas korraldatav TEDx konverents.
Esimene TEDxTallinn toimus 20. novembril 2009 KUMU Kunstimuuseumi konverentsisaalis. Samas kohas peeti ka teine konverents 25. mail 2010. Kolmas TEDxTallinn (alapealkirjaga "Tulevik sünnib täna") leidis aset Salme Kultuurikeskuses 18. aprillil 2011 ning neljas (alapealkirjaga "Nihe") 4. mai 2012 teatris NO99. 2013. aasta konverents "Piiri peal" toimus 3. mail Salme Kultuurikeskuses. 2014. aasta TEDx peeti 9. mail Kumus.
Tallinnas on samuti korraldatud TEDxLoodusele (alapealkirjaga "Looduse vastu ei saa"; 22. oktoober 2011 Rocca al Mare Koolis) ja TEDWomen ("Reshaping the Future"; 7.–8. detsember 2010 kino Artis kohvikus).
Boignée
Boignée on prantsuskeelne küla Belgias Valloonia piirkonnas Namuri provintsis Sombreffe'i vallas.
Lossi järv
Lossi järv (ka Tuhalaane paisjärv ja Kutsiku järv) on paisjärv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas Tuhalaane külas.
Järve pindala on 2,8 ha, valgla suurus 6 km², kõrgus merepinnast 86,5 m ja kaldajoone pikkus 902 m. Järv on paisutatud Tuhalaane ojale. Järves asub üks saar pindalaga 0,01 ha. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Gorodõštše (Pištšanka rajoon)
Gorodõštše (ukraina keeles Городище) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pištšanka rajoonis. Elanike arv on 812. Pindala on 2,974 km².
Eugen Karl von Knorre
Eugen Karl von Knorre (vene keeles Евгений Карлович Кнорре; 24. oktoober (vkj 12. oktoober) 1848 Mõkolajiv, Hersoni kubermang – 28. oktoober (vkj 15. oktoober) 1917 Moskva) oli baltisaksa päritolu Venemaa insener ja sillaehitaja.
Ta lõpetas 1870. aastal Zürichis Šveitsi Föderaalse Polütehnikumi hüdrotehnikuna.
Töökäik
Ta töötas tehnikuna kessoonitööde alal Krjukivi silla rajamisel üle Dnepri jõe Krementšukis.
1874. aastast juhtis ta metallfermide montaaži Sõzrani silla ehitusel (sild valmis 1880).
Jenissei sild
1895. aastal alustati raudteesilla ehitamist üle Jenissei Krasnojarskis. Silla projekteeris Lavr Proskurjakov. Ehitust juhtis Knorre, kes oli ühtlasi ehitusprojekti tehniline juht ja ehitustööde peatöövõtja. Sild, mis sai nimeks "Tsaarisild" ('Царский'), avati rongiliikluseks 28. märtsil 1899.
Varsti pärast seda tekkis idee eksponeerida silla vähendatud makett 1900. aasta Pariisi maailmanäitusel kui üks fragment ekspositsioonist "Suur Siberi tee". Žürii Gustave Eiffeli juhtimisel määras Jenissei sillale suure kuldmedali (Grand prix).
Hukkumine
Ta hukkus traagiliselt 70. eluaastal 28. oktoobril 1917 Moskvas koljumurru tõttu. Ta aitas haavatud sõjaväelasel trammist väljuda, kuid ärritunud ja kärsitud reisijad tõukasid ta sõiduteele.
Isiklikku
Tema vanaisa Ernst Christoph Friedrich Knorre oli Tartu ülikooli matemaatikaprofessor, isa Karl Friedrich Knorre oli Tartus sündinud Venemaa astronoom, tema vennad Viktor Knorre Venemaa astronoom ja Fjodor Knorre Venemaa arhitekt.
Katsumi Ōenoki
Katsumi Ōenoki (jaapani keeles 大榎 克己 Ōenoki Katsumi; sündinud 3. aprillil 1965 Shizuokas) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Melanophidium
Melanophidium on maoperekond.
Katsumi Ōenoki
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1989–1990 5 mängu.
Melanophidium
Klassifikatsioon
Perekonda Melanophidium klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Melanophidium seisuga 16.11.2013.
Žulová
Žulová (kuni 1948. aastani Frýdberk, saksa keeles Friedberg) on linn Tšehhis Olomouci maakonnas Jeseníki ringkonnas. Žulová asub Poola piirist umbes 6,5 km kaugusel, Jeseníkist ligikaudu 12 km põhjaloodes.
Žulová asub merepinnast 357 meetri kõrgusel.
Žulovát on esmamainitud 1358. aastal. 10. oktoobril 2006 sai Žulová vahepeal kaotatud linnaõigused tagasi.
Eesti Politseimuuseum
pisi|300px|Politseimuuseumi sissepääs ja suveniiripood Õllepruuli tänaval Eesti Politseimuuseum on Rakveres aadressil Tallinna tänav 3 asuv muuseum, mis muu hulgas tutvustab politseiniku igapäevatööd, politseiala valdkondi, Eesti politsei ajalugu.
Hoone ajalugu
pisi|300px|Varaklassitsistlik Rakvere kohtuhoone aadressil Tallinna tänav 3 Varaklassitsistlikku hoonet ehitati aastatel 1786–1787, kubermanguarhitekti Johann Mohri tüüpprojekti järgi. Maja oli algselt ehitatud Virumaa kreisikohtu kohtu- ja haldushooneks. I korrusel asusid rentei (tsaariaegse riigikassa osakond Eesti- ja Liivimaal) ja vangla, II korrusel kohturuumid.
Hiljem on hoones asunud veel ka sõjaväekasarm ja -laatsaret, peavaht, monopolipood, raamatukogu jm.
Muuseumi ajalugu
Esimene ekspositsioon Tallinna tn 3 majas avati 21. märtsil 1937, kui seda tegi Rakvere Muuseumi Selts. Muuseumil oli kasutada kaks tuba. Esimeses saalis oli rahvateaduslik osakond ehk etnograafia, teises loodusteaduslik osakond, sõjaajalugu ja esmakordselt ka Vana-Rakvere väljapanek. Maja kuulus siis Rakvere linnavalitsusele.
Ekspositsioon suleti 1940. aasta juunis, sest hoonesse paigutati Punaarmee väeosa. 12. novembril 1940 suleti muuseum eramuuseumide riigistamise seaduse § 1 alusel. 26. aprillil 1946 andis Eesti NSV Ministrite Nõukogu välja muuseumi taasasutamise määruse, riikliku muuseumina. 1946. aasta kevadel kinnitati Viru maakondliku muuseumi esimene palgaline koosseis. Muuseumi hakkas juhtima endine Rakvere teatri näitleja Veera Kala (Ranne). Tallinna tn 3 hoones taasavati Rakvere Muuseum 10. veebruaril 1947. Nüüd oli Viru Maakondliku Muuseumi kasutada 4 ruumi teise korruse läänepoolses otsas. 1950. aastal nimetati Viru Maakondlik Muuseum ümber Rakvere rajoonidevaheliseks koduloomuuseumiks. 1. juunist 1990 sai muuseum taas Rakvere Muuseumiks, mida ta oli SA Virumaa Muuseumid moodustamiseni 2002.
1955. aastast oli muuseumi kasutada esimese korruse saalid. 1961. aastast on kogu Tallinna 3 hoone muuseumi kasutada. 1963. aastal vormistati hoone ametlikult muuseumile.
Tänapäev
Eesti Politseimuuseum pakub ka erinevaid programme. Muuseumi programmidesse kuuluvad kohtueelse uurimise labor ja eriüksuse laskeharjutused, lisaks pakub muuseum väljasõidu programme. 3. veebruarist 2021 on muuseumis avatud ka eri aegade politseivorme tutvustav püsinäitus „Ajalugu vormides“. Laste päralt on ka tegevusrohke siseõu.
"Enne Rakveres asuvat Eesti Politseimuuseumit töötas veel üks Politseimuuseum, mis avati 14. novembril 2001. See töötas algul aadressil Tallinnas aadressil Lai 38 / Pagari 1 ning aastatel 2004–2013 aadressil Pärnu mnt 139. Politsei ajaloolase Mai Kriki töölt vabastamisega 12. oktoobril 2011 võib lugeda selle Politseimuuseumi tegevuse lõppenuks. Ametlik ekspositsioonide ja annetuste laialijagamine toimus 18. oktoobril 2013. Osa muuseumi materjalidest läks Rakvere politseitöötoale, mis nimetati seejärel Eesti Politseimuuseumiks. Eksponaadid ja annetused muuseumile jagati Eesti Ajaloomuuseumile, Valga isamaalise kasvatuse püsiekspositsioonile, Politseiameti logistika lattu."
Antsla kogudus
EELK Antsla kogudus oli luterlik kogudus Antslas, mis praegu tegutseb Urvaste Püha Urbanuse koguduse filiaalina.
Kogudus kuulus Võru praostkonda. Tegemist on Urvaste koguduse Antsla filiaaliga, mis 8. veebruarist 1994 kuni 9. aprillini 1996 oli formaalselt iseseisev kogudus. Kogudust teenis õpetaja Aleksander Luhamets, kes tegutses Antsla palvemajas aastatel 1944–2001.
Jumalateenistused Antsla palvemajas toimuvad igal pühapäeval algusega kell 16.
Jioji Konrote
Pärast keskkooli lõpetamist astus ta 1966. aastal väeteenistusse ja valis karjäärisõjaväelase elukutse. Ta sai sõjaväelise hariduse Austraalia sõjaväeakadeemiates ja täiendas ennast hiljem ka Harvardi ülikoolis.
Ohvitserina juhtis ta esialgu Fidži üksusi Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni rahutagamismissioonidel Liibanonis ning edenes lõpuks ÜRO rahutagamisüksuste juhiks Liibanonis. Teenistuse eest Liibanonis on ta saanud nii Fidži, Liibanoni, Suurbritannia kui ka ÜRO autasusid. Sõjaväeteenistuses saavutas Konrote kindralmajori auastme.
Pärast erruminekut teenis ta diplomaadi ja valitsuse liikmena, olles 2001–2006 Fidži ülemvolinik Austraalias ja 2006. aastal Laisenia Qarase valitsuses immigratsiooni- ja veteraniküsimuste minister. Tema karjäär ministrina lõppes 5. detsembril 2006, kui kommodoor Josaia Voreqe Bainimarama kukutas riigipöördega Qarase valitsuse.
Vaatamata sellele kandideeris Konrote 2014. aasta parlamendivalimistel Bainimarama erakonna FijiFirst nimekirjas ja valiti 1585 häälega parlamenti. Septembris 2014 moodustatud uues valitsuses nimetas Bainimarama ta tööturu, produktiivsuse ja tööstussuhete ministriks.
Avarua
pisi|Avarua peatänav Ara Maire Nui pisi|Avarua peatänav Ara Maire Nui Avarua on Cooki saarte pealinn ja samanimelise ringkonna keskus. Asub Rarotonga saare põhjarannikul.
2006. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanike arv 5445.
Asulast 3 km lääne pool asub Rarotonga rahvusvaheline lennujaam.
Henry H. Goddard
Henry Herbert Goddard (14. august 1866 – 18. juuni 1957) oli USA eugeenik ja psühholoog.
Ta tõlkis IQ testi inglise keelde. Tuntud on ka tema teaduslik töö alaarenenud "Kallikakide" perekonna genealoogia kohta.
Kesksaare
Kesksaare (ka Serednä; vene keeles ур. Верхний Остров ) oli küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Tsätski nulka.
Mikk Matsi
Mikk Matsi (sündinud 7. juulil 1986 Pärnus ) on eesti loodusfotograaf.
Haridus ja töökäik
Mikk Matsi lõpetas 2005. aastal Kilingi-Nõmme Gümnaasiumi. 2008. aastal lõpetas ta Tallinna Tehnikaülikooli bakalaureuseõppe puidutehnoloogia erialal ja 2011. aastal samas magistriõppe (magistritöö teemaks oli "Puidu omaduste ja spooni tootmisprotsessi mõju liimitavuse kvaliteedile" ).
Ta töötab peakonstruktori ja kavandamisosakonna juhatajana mööbliettevõttes AS Sarkop.
Suur Hunt
Eesti suurima loodusfotokonkursi "Looduse aasta foto" žürii eesotsas Rein Maraniga määras 2018. aastal peaauhinna – Suure Hundi auhinna – Mikk Matsile foto "Karupere" eest. Harjumaal ühe suure looduskaitseala serval 2017. aasta augustis tehtud foto emakarust kolme pojaga sai esikoha ka kategoorias "Parim loomaportree".
Konkursi auhinnatseremoonia peeti 12. mail 2018 Estonia kontserdisaalis. Rein Maran sõnas "Looduse aasta foto 2018" galal Estonia kontserdisaalis aasta loodusfotot – "Karuperet" – iseloomustades, et selles pildis on selge sõnum: "Võidupildis on pöördumine, et meil peaks olema kõigil ruumi. Meie seisame teeserval, meie ja metsa vahel on karud ja vaatavad küsivalt meie poole, kas ka neile on kohta."
Isiklikku
Lisaks fotograafiale on Mikk Matsi meelisalaks käia Põhja-Eesti kärestikerohkeil jõgedel lõhelisi püüdmas. Pildistamas käib ta aga enamasti Pärnumaal.
Lüshun
Lüshun (hiina keeles traditsiooniline 旅順, lihtsustatud 旅顺 – Lǚshùn), ajaloolises kontekstis Port Artur, Jaapani valitsemise ajal 旅順) on jäävaba sadamalinn, Hiina mereväebaas Kollase mere rannikul, Liaodongi poolsaarel Guandongis ja Korea lahe ääres.
Aastast 1950 kuulub Lüshun linnarajoonina rohkem kui 5 miljoni elanikuga Daliani linna koosseisu. pisi|Port-Artur. Pilt 1904. aasta ajakirjast Niva Port-Artur. Üldvaade. Pilt 1904. aasta ajakirjast Niva|pisi|left
Nino de Angelo
pisi|Nino de Angelo (2010)
Nino de Angelo (õieti Domenico Gerhard Gorgoglione; sündinud 19. detsembril 1963 Karlsruhes) on Saksamaa laulja.
De Angelo vanemad olid mõlemad itaalia Gastarbeiterid Apuuliast Laterza linnast, kes olid Saksamaale kolinud veidi enne tema sündi.
1983. aastal saavutas ta edu singliga "Jenseits von Eden", mis oli kaver Drafi Deutscheri laulust "Guardian Angel". Laul jõudis Lääne-Saksamaa, Austria ja Šveitsi edetabelite tippu, lisaks lindistas ta ka itaaliakeelse variandi "La valle dell'Eden".
1989. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Saksamaad lauluga "Flieger".
Chris Kempers
Chris Kempers (sünninimi Christiane Kempers; sündinud 7. jaanuaril 1965 Mönchengladbachis) on Saksamaa laulja.
1990. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta koos Daniel Kovaciga Saksamaad lauluga "Frei zu leben".
Sport Club do Recife
Sport Club do Recife (tuntud ka kui Sport ja Sport Recife) on Brasiilia linna Recife jalgpalliklubi, mis mängib Brasiilia kõrgliigas Campeonato Brasileiro Série A ja Pernambuco osariigi meistrivõistlustel Campeonato Pernambucano.
Klubi asutati 13. mail 1905.
1987. aastal tuli Sport Recife Brasiilia meistriks ja 2008. aastal võitis Brasiilia karika. Osariigi meistriks on klubi tulnud 41 korral, millega on see kõige edukam klubi osariigis.
Sport Recife suurimaks rivaaliks on Náutico ning kahe klubi vahelised mängud on tuntud nimega Clássico dos Clássicos. Tegemist on kolmanda vanima derbimänguga Brasiilia jalgpallis. Teised kaks rivaali on Santa Cruz ja América-PE.
Praegune koosseis
''Seisuga 31. juuli 2018''
Need koledad kübarad
"Need koledad kübarad" (Those Awful Hats) on Ühendriikide 1909. aasta komöödiafilm, mille lavastas D. W. Griffith. Filmi koopiaid säilitatakse Kongressi raamatukogu filmiarhiivis.
Näitlejad
pisi|tühi|Lõputiitrid
Teaduslik-tehniline ühing
Teaduslik-tehniline ühing (lühend TTÜ; vene keeles научно-техническое общество) oli Nõukogude Liidus (sh Eesti NSV-s) organisatsioon (ühing), mille eesmärke oli harida oma liikmeid ning arendada teadust ja tehnikat. TTÜ-de liikmete seas oli enim insenere, tehnikuid, teadureid ja tootmiseesrindlasi.
TTÜ-d Eesti NSV-s
Eesti NSV-s hakati TTÜ-sid moodustama 1954. aastal tootmisharude järgi. TTÜ-de keskorgan oli Eesti Vabariiklik Teaduslik-Tehniliste Ühingute Nõukogu. Eesti NSV-s oli 20 TTÜ-d ja neil omakorda 861 algorganisatsiooni (seisuga 1978). Need TTÜ-d olid järgmised:
Rombpüüton
Rombpüüton (Morelia) on püütonlaste sugukonna maoperekond.
Klassifikatsioon
Rombpüütonite perekonda klassifitseeritakse CITES-is järgmised maoliigid:
Rombpüütonite perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Need kägistajamaod on levinud Austraalias, Paapua Uus-Guineas ja Indoneesias.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Morelia (genre) seisuga 2.04.2015.
Loisu järv
Loisu järv on looduslik järv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas Tuhalaane külas.
Järve pindala on 1,6 ha, pikkus 290 m, laius 120 m, kõrgus merepinnast 91 m ja kaldajoone pikkus 580 m. Järvest voolab läbi Tuhalaane oja ning see kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on registreeritud kaitsealuse suur-rabakiili elukohana. Järv on avalikult kasutatav veekogu.
Järv on varem olnud üles paisutatud vesiveski jaoks, endisel veskitammil järve loodetipus kulgeb Ahimäe–Pahuvere tee.
Leida Leesment
Leida Leesment, neiupõlves Liidak, kuni 1936. aastani Liidemann (11. juuni 1918 Turkestan – 3. juuli 1998 Malmö) oli Rootsi võimlemisorganisatsiooni Malmöflickorna asutaja.
Leida Leesment oli lõpetanud Tartu Ülikooli võimlemisinstituudi ja töötanud paar aastat Tallinnas võimlemisõpetajana, kui perekond 1944. aastal Rootsi põgenes. Stockholmis töötas ta Ernst Idla assistendina tema võimelmisrühma juures. 1954. aastal kolis perekond Leesment Malmösse, kus Leida Leesment asutas võimlemisrühma Malmöflickorna, mis põhines peamiselt rütmilistele liigutustele ja tantsule pallidega. Algusest peale osalesid selles Leida vanemad tütred ja seejärel ka noorim tütar Tiina. Mõni aasta pärast seda, kui Tiina oli õpinguid lõpetanud ning saanud võimlemisõpetaja kutse, jätkas Leida Leesmenti tööd Malmöflickorna juhina ta tütar Tiina Leesment Bergh.
Isiklikku
Leida Leesmenti isa oli Karl Liidemann. Tema abikaasa oli Hans Leesment ja tütred Reet Sepp, Kaja Leesment ja Tiina Leesment Bergh.
Mets mühiseb
Esimese maailmasõja ajal sai populaarseks Max Oscheiti marsilaul "Im grünen Wald, dort wo die Drossel singt" ("Haljas metsas, kus laulab rästas"), mis hiljem muutus valsiks. Teksti esimene versioon ilmus trükis 1838. aastal pealkirjaga "Das Leben ist ein Traum" ("Elu on unistus"). Bellacord Electro tegi valsist plaadi 1934. aastal ja see sai üheks armastatumaks lauluks Artur Rinne repertuaaris.
Enamasti viidatakse sellele laulule siiski kui 1834. aastal trükis ilmunud saksa rahvalaulule "Das Schwarzwaldlied". Veel on väidetud, et laulu üks versioon ilmus 1838. aastal trükis pealkirjaga "Das Leben ist ein Traum". Laulu kohta on mitmeid eri andmeid ja on võimalik, et Max Oscheit jõudis end lihtsalt esimesena autoriks kinnitada.
Laulust on tehtud palju paroodiaid: "Mets mühiseb ja pomm, see raksub raal", "Mets mühiseb ja kulak lõikab puid" (vt Mets mühiseb paroodiad – Sõnu Arhailise Meestelaulu Seltsi foorumist ).
Pühhapäwa Wahhe-luggemissed
"Pühhapäwa Wahhe-luggemissed" (täispealkiri "Pühhapäwa Wahhe-luggemissed mis Otto Willem Masing kirjutand ja wäljaandnud. Essimenne jaggu") on Otto Wilhelm Masingu 1818 Tartus ilmunud teos, mille kirjastas välja Johann Joachim Christian Schünmann. Seda teost peetakse esimeseks populaarteaduslikuks väljaandeks eesti talurahvale, nn esimene talurahva entsüklopeedia.
Teoses on muu hulgas lugusid ja kirjeldusi maakera eri paikadest, samuti taimedest, loomadest.
Katteloor
thumb|[[Kõrvitsataim katteloori all]] thumb|Koduaia kõige külmaõrnemad kultuurid on kevaditi kattelooriga kaetud Katteloor on polüpropüleenkiududest taimede kaitsekate.
See on väga kerge kangas, mille ruutmeeter kaalub reeglina vaid 10–20 grammi. Toodetakse ka paksemaid ja raskemaid loore.
Katteloor laotatakse vahetult kasvavate taimede peale ja ta ei vaja mingeid kandekonstruktsioone. Äärtest kinnitatakse peamiselt kivide või mullaga, aga ka liivakottide, vett täis voolikute, armatuuraualattide või muu sarnasega, olenevalt olukorrast. Õigesti paigaldatud kerget katteloori kannavad ka kõige nõrgemad taimed raskusteta enda peal.
Tšiili maasikas
Tšiili maasikas (Fragaria chiloensis) on roosõieliste sugukonda kuuluv maasikaliik. Liik on looduslikult laialt levinud Vaikse ookeani rannikul Põhja- ja Lõuna-Ameerikas ning Hawaiil. Arvatakse, et rändlinnud on levitanud tšiili maasika Hawaii, Argentina ja Tšiili mägedesse. Liik on tuntud suurte viljade poolest ja on üks kahest liigist, millest on aretatud tänapäeva aedmaasikas.
Katteloor
Katteloori kasutatakse peamiselt:
Tšiili maasikas
Taime kirjeldus
Tšiili maasikas on õitsev mitmeaastane taim, mis annab söödavaid marju. Marjad võivad värvuselt olla nii punased kui valged. Eelistatumad on olnud valged, arvatavasti marja suuruse tõttu.
Tavaliselt on taim madal, aga võib kasvada kuni 30 cm kõrguseks. Tšiili maasikale on iseloomulikud punakad lehtedeta karvased varred, lehed on paksud ja nahkjad, mis lahknevad kolmeks. Lehtede pikkus on umbes 2 cm, värvuselt on need rohelised ja läikivad.
Tšiili maasikaga on ka sarnaseid liike, kuid erinevalt tšiili maasikast on nende lehed hoopis õhemad ning neid on leitud rohkematest paikadest. Lehtede poolest sarnaneb tšiili maasikas alaska maraniga (Potentilla villosa), mis kuulub samuti roosõieliste sugukonda.
Ajalugu
Marja sõid palju põlisrahvad, kes elasid taime kasvukoha läheduses. Eelistatult on vilja söödud just värskelt, mitte kuivatatult ega konserveeritult. Tänapäeval paljudele tuntud aedmaasikas (Fragaria × ananassa) on just tšiili ja virgiinia maasika (Fragaria virginiana) ristand. Hübriide hakati esmakordselt aretama Prantsusmaal 1700. aastatel, kui üks Prantsuse spioon tõi kodumaale mõned Tšiilist leitud taimed.
Bogislaus von der Pahlen
pisi|Bogislaus von der Pahlen (1646–1719) Bogislaus von der Pahlen (1646 – 27. august 1719) oli Rootsi ohvitser ning riigimees, kes osales Põhjasõjas ning tõusis oobersti auastmeni. Vabahärra.
Viini Rapid
Viini SK Rapid (saksa keeles Sportklub Rapid Wien, 1899–1978 Sportclub "Rapid") on Austria jalgpalliklubi, mis tegutseb Viinis. See mängib Austria kõrgliigas Bundesliga.
Bogislaus von der Pahlen
Lapsepõlv ja noorus
Bogislaus von der Pahlen sündis 1646. aastal, tema vanemad oli Johan von der Pahlen ja Anna von Farensbach.
Viini Rapid
Klubi on asutatud 1899. aastal. Esimest korda tuli see Austria meistriks 1912. aastal. Kokku on see tulnud Austria meistriks 32 korda, millega on Rapid Austria kõige edukam klubi.
Bogislaus von der Pahlen
Lapsepõlv ja noorus
Sõjaväekarjääri alustas ta 1658. aastal, kui astus vabatahtlikuna Kuramaal asuva kindral Robert Douglase armeesse, aasta hiljem oli kornet Jakob Üxkülli rügemendis. Rootsi sõjateenistusest lahkus ta 1662, kui asus pooleteiseks aastaks Prantsuse vägede teenistusse. Hiljem naasis ta taas Rootsi teenistusse ning teenis 1666. aastal rittmeistrina Turku ratsarügemendis, omandades majori auastme 1676 ja kolonelleitnandi auastme ühes aadlilipkonnas. 1678. aastal lahkus ta sõjateenistusest.
Viini Rapid
Praegune koosseis
''Seisuga 9. juuli 2021''
Bogislaus von der Pahlen
Lapsepõlv ja noorus
1670. ja 1672. aastal taotles ta 4000 riigitaalri eest Bernhard Otto von Liewenilt Rägavere mõisa pandilepingut ning sai selle omanikuks 1682. aastal.
1679. aastal sai Bogislaus von der Pahlen koos oma vendadega vabahärra tiitli ning immatrikuleeriti Rootsi aadelkonda. 1697. aastal sai ta Põltsamaa (Oberpahlen) mõisa rentnikuks.
Tegevus Põhjasõjas
1701. aasta 5. märtsil sai Bogislaus von der Pahlen Harjumaa maarügemendi ülemaks.
1706. aastal tekkis Gustav von Wrangellil ja Bogislaus von der Pahlenil ühel pool ning Otto Friedrich von Buxhövdeni pärijatel teisel pool vaidlus Tallinna all lebava kümne rukkikoorma üle.
Bogislaus von der Pahlen suri 27. augustil 1719 Amblas.
Isiklik elu
Bogislaus von der Pahlen abiellus kaks korda: Elsa Kyle ja Helena Wrangelliga.
Tal oli kolm last: Gustav Otto Pahlen, Hedwig Margaretha von der Pahlen ja Christina Catharina von der Pahlen.
Nõukogude Partisan
Kalurikolhoos Nõukogude Partisan oli kolhoos Pärnu rajoonis, Kihnu saarel.
Kolhoos moodustati 1949. aasta kevadel. Kolhoosi käibest ligi 90% moodustas kalapüük. Lisaks rannapüügile püüti kala traallaevadega ka kogu Läänemerel. Kolhoosis töötas umbes 120 kalurit. Kolhoosil oli Kihnu saarel ka sigala, karjalaut, viljakuivati, mesila, viljapuuaed, mootorratas IŹ ja kakuamipaadid.
Seišelli keel
Seišelli keel ehk seišellikreooli keel ehk Seišelli kreoolkeel on kreoolkeel, mida räägitakse Seišellidel. See on riigis inglise ja prantsuse keele kõrval ametlik keel.
Nõukogude Partisan
1972. aastal oli kolhoos ülepüügi ja reostuse tõttu kahjumis.
Seišelli keel
1998. aastal kõneles seda 72 700 inimest.
Hakaniemi metroojaam
See avati 1. juunil 1982.
Seišelli keel
Keel on kujunenud prantsuse keele baasil. Näiteks määravad artiklid (prantsuse le, la ja les) moodustavad osa sõnast, seega sõna 'tulevik' on seišelli keeles lavenir (prantsuse keeles l'avenir).
Nõukogude Partisan
Kolhoos likvideeriti 1973. aastal ja muudeti kalurikolhoosi "Pärnu Kalur" osakonnaks.
Seišelli keel
Tekstinäide
Meieisapalve:
Lääne-Biarezina
Lääne-Biarezina (Zachodniaja Biarezina) on jõgi Valgevenes Minski ja Hrodna oblastis, Nemunase parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Заходняя Бярэзіна (ka lihtsalt Бярэзіна), vene keeles Березина.
Jõe pikkus on 226 km, valgla on 4000 km². Jõe langus on 0,8 meetrit kilomeetri kohta, keskmine vooluhulk suudmes on 30 m³/s. Jõe laius suudmes on 35 meetrit.
Zachodniaja Biarezina algab Maładziečna rajoonist merepinnast 300 meetri kõrguselt. Jõgi voolab algul loodesse ja siis lõunasse, läbib Vałožyni rajooni ja suubub Iŭje rajoonis Nemunasesse. Jõgi on laevatatav Bakšty külani, mis asub 45 kilomeetri kaugusel jõe suudmest.
Jõe org on ülemjooksul 0,5–3 kilomeetri laiune, alamjooksul 3–4 kilomeetri laiune. Jõe lamm on alamjooksul 0,3–3 km laiune, ülem- ja keskjooksul ulatub selle laius kahesajast meetrist poole kilomeetrini. Suuremalt jaolt on see kuivendatud, ent keskosas asub 9400 hektari suurune soo. Laiust on jõel ülemjooksul 5–20 meetrit, alam- ja keskjooksul 25–30 meetrit, suudme lähedal 50 meetrit. Jõe keskjooksul asub 1937. aastal rajatud Sakaŭščyna veehoidla, mille juures tegutseb 2008. aastast hüdroelektrijaam. Selle võimsus on 225 kW.
Jaunzemi (täpsustus)
Jaunzemi on mitme koha nimi.
Genti John
Genti John; Lancasteri hertsog, Akvitaania hertsog ja Richmondi krahv (inglise keeles John of Gaunt; märts 1340 Gent – 3. veebruar 1399 London) oli Inglise kuninga Edward III kolmas poeg. Ta kuulus Plantagenetite dünastiasse ja oli Inglise kuninga Henry IV isa. Genti John oli oluline Inglise väejuht Saja-aastase sõja ajal.