cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Riigikaitse inimjõu keskus
Riigikaitse inimjõu keskuse peadirektor on Anu Rannaveski.
Ülesanded
Riigikaitse inimjõu keskuse põhiülesanded on vastavalt põhimääruse § 7.:
Kambja Valla Sõnumid
Kambja Valla Sõnumid (aastatel 2017–2021 Olevik ja Koduvald) on aastast 2017 ilmuv ajaleht, mis vahendab Kambja valla uudiseid. Lehte annab välja Kambja vallavalitsus.
Kambja Valla Sõnumid on endiste vallaajalehtede Olevik ja Koduvald järeltulija. 2021. aasta märtsist kannab ajaleht nime Kambja Valla Sõnumid.
Raisma
Raisma oli küla Virumaal. Küla jääb tänapäeval Liiguste küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Haljala kihelkonda. Küla asutati 1922. Küla kaotati 1977, mil see liideti Liiguste külaga.
Kopli tänav
Kopli tänav (vanasti Telliskopli tänav ja Kalinini tänav) asub Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja, Karjamaa, Sitsi, Pelguranna ja Kopli asumis ning Kopli poolsaarel.
Kopli tänav algab Kesk-Kalamaja tänava ja Põhja puiestee ristmikult Balti jaama juures ning kulgeb esialgu läände. Tal on ühine ristmik paremalt Vana-Kalamaja tänavaga, vasakult Reisijate tänavaga, paremalt Kotzebue tänava, Vabriku tänava ja Malmi tänavaga ning vasakult Telliskivi tänavaga. Seejärel keerab tänav loodesse. Tal on edasi ühine ristmik paremalt poolt Graniidi tänava, Salme, Kungla ja Volta tänavaga, ta piirneb vasakult Kopli kaubajaamaga, ristub paremalt Erika ja vasakult Ristiku tänavaga, paremalt Angerja ja Karjamaa tänavaga ning vasakult Paavli tänavaga, keerab taas läände, ristub vasakult Sitsi tänavaga, paremalt Tööstuse tänava ja Paljassaare teega, vasakult Niidi ja Lõime tänavaga, paremalt Maleva tänavaga, vasakult Sõle ja Pelguranna tänavaga, piirneb vasakult Kopli kalmistupargiga, pöördub taas loodesse, ristub vasakult Vasara tänava, paremalt Uus-Maleva tänavaga, vasakult Ankru tänava ja paremalt Kilbi tänavaga, vasakult Marati ja Ketta tänavaga, paremalt Sepa ja Kaevuri tänavaga ning vasakult Süsta ja Kaluri tänavaga.
Kopli tänav on ligikaudu 6,25 km pikk. .
Algusest kuni peaaegu lõpuni, kunagise Vene-Balti laevatehase peahoone juures oleva lõpp-peatuseni kulgeb Kopli tänava ääres trammitee: tänava algusest kuni Ristiku ja Erika tänavani Kopli tänava vasakus servas ja sealt edasi paremas servas. Alates Sõle tänavast kuni trammide lõpp-peatuseni ning Sitsi tänavast kuni Erika ja Ristiku tänavani kulgeb Kopli tänaval ka bussiliin.
Ajalugu
Kopli poolsaare asustuse algandmed pärinevad 14. sajandist, mil mainiti Koplirannas olnud kaluriküla praeguses Maleva tänava algosas ligikaudu kohal, kus tänapäeval on Keraamikatehas. Seal paiknes linna telliselööv ja seetõttu kandis paik vanasti Telliskopli nime. Sinna viis Suure Rannavärava juurest läbi Kalamaja eeslinna tee, mis kulges ligikaudu tänapäevaste Tööstuse, Soo ja edasi Kopli tänava sihil juba mainitud kaluriküla suunas. 1772 keelati surnute matmine kirikutesse ja tuli asutada uusi kalmistuid. 1773 ühendati Sitsimäele suunduv teelõik linna Nunnaväravaga tänapäevase Kopli tänava sihil. Tee kandis pikka aega Telliskopli tänava nime. 1774 rajati telliselöövi ja kaluriküla vahele Niguliste ja Oleviste kiriku saksa koguduste kalmistu (Kopli kalmistu).
Kopli tänav Tallinnas on kandnud ajalooliselt nimetusi: Teliskopli tänav, Teiliskople tänav, saksa keeles Ziegelskoppelstraße, Koppelstraße, Koppelscher Weg; vene keeles Цигельскоппельская ул., Коппельская ул. pisi|left|Franz Krulli tehase sissepääs 1899. aastal kolis ettevõtte AS Franz Krull Tallinnas Kopli tänavale, kuhu ehitati moodne tehasekompleks 12 suure tootmishoonega, lisaks kontori- ja elamuhoone. Tänav nimetati alles 14. jaanuaril 1925 ametlikult Kopli tänavaks.
Kopli tänav 21 tegutses Balti puuvillavabriku eraalgkool.
Rotuma keel
Rotuma keel on Rotuma saarel räägitav keel, mis kuulub austroneesia keelte hõimkonda, kesk-ida-austroneeesia keelkonda, okeaania keelte perekonda ja polüneesia keelte hulka. Erinevatel andmetel räägib rotuma keelt 2800 – 9000 inimest (UBSi 1991. aasta uuringu järgi 9000, J. Vamarasi 1990 aasta uuringu järgi 2500 Rotuma saarel ja 300 mujal maailmas). Rotuma kuulub ohustatud keelte hulka.
Kopli tänav
Ajalugu
1928. aastal kirjutati ajalehes Rahvaleht: «Kopli tänav on üldse kuulus pussitamiste, peksmiste ja röövimiste poolest. Seda teed mööda liigub "koplielement", kelle suhtes inimene kunagi kindel ei või olla, kas ta terve nahaga ehk röövimata läbi pääseb.»
Rotuma keel
Ortograafia
Rotuma keel kasutab ladina tähti. Keele tähestikus on üks konsonant, mida eesti keeles ei ole ja vokaalidele on võimalik lisada diakriitikuid, mis muudavad nende hääldust.
Kopli tänav
Ajalugu
Kopli kaubajaama hakati ehitama 1933. aastal insener Wilhelm Salemanni (1884–1942) projekti järgi aadressil Telliskivi 57b. Balti Raudtee Peatehaste kõrvale rajatava jaama ehitustööd kestsid 1938. aastani ja algselt kandis kaubajaam Telliskivi kaubajaama nime. Kuna rahvasuus hakati seda aga Kopli kaubajaamaks kutsuma, sai sellest peagi ka ametlik nimi.
Rotuma keel
Konsonandid
Hääldus on samasugune nagu eesti keeles, kui pole teisiti märgitud.
Kopli tänav
Ajalugu
Aastatel 1950–1990 kandis Kopli tänav kommunistliku revolutsionääri Mihhail Kalinini nime (vene keeles Михаила Калинина, ул.). Kalinin töötas mõnda aega Volta tehases, kus tegi ühtlasi tööliste seas kommunistlikku kihutustööd.
Rotuma keel
Konsonandid
ʽ on lisakonsonant rotuma keeles, mille kirjapilt näeb välja nagu tagurpidi ülakoma.
Kopli tänav
Ajalugu
Kopli tänava nimetus taastati 3. augustil 1990. aastal Tallinna Linnavalitsuse määrusega.
Rotuma keel
Vokaalid
Neid hääldatakse väga sarnaselt sellega, kuidas eesti keeles samu vokaale hääldatakse.
Lõpetatud ja lõpetamata vorm
Rotuma keeles on nähtus, mida on nimetatud erinevate lingvistide poolt „lõpetatud ja lõpetamata“ või „pikaks ja lühikeseks“ vormiks. Sellist nähtust ei eksisteeri mitte üheski teises keeles. Igal sõnal (välja arvatud lühikesed sõnad nagu eessõnad või sidesõnad) on rotuma keeles kaks vormi – lühike ja pikk. Üldiselt kasutatakse lühikesi vorme tihemini. Verbid, millel ei ole sufiksit, on alati lühikeses vormis. Pikka vormi kasutatakse näitamaks, et sõna on mitmuses ja definiitne.
Pika vormi lühikeseks tegemiseks on kolm võimalust:
Kõik lühikesed vormid lõpevad konsonandiga (välja arvatud need, mille pikk vorm lõpeb kahe vokaaliga) ja lühikesed vormid on pikkadest alati ühe silbi võrra lühemad.
Eitus
Eitus on rotuma keeles kaheosaline ja ümbritseb verbi või väidet, mida eitatakse. Kui sündmus toimub olevikus või minevikus, siis on need kaks osa kat + ra, kui sündmus toimub tulevikus, siis kal + ra. Nendel sõnadel ei ole eraldi tähendust ja mõni kord võib ra lause lõpust ära jätta. Erinevus on sõnaga pa (tahtma), mis on alati eitussõnade ees:
Asesõnad
Kõikidel kaksuse asesõnadel on sees täht r, mis tuleb sõnast rua (kaks), kõikidel mitmuse asesõnadel on sees täht s. Rotuma keeles on ka omastavad asesõnad, mis kõik hakkavad häälikuühendiga ‛o :
Broumov
Broumov (saksa keeles Braunau) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Náchodi ringkonnas. Broumov asub Poola piirist 5,4 km kaugusel, Náchodist umbes 22 km põhjakirdes ja Hradec Královést ligikaudu 55 km kirdes.
Rotuma keel
Süntaks
Peamised sidesõnad :
Broumov
Broumov paikneb merepinnast 395 meetri kõrgusel.
Broumovi vanalinn on alates 1990. aasta novembrist ajalooline linnakaitseala.
Rotuma keel
Süntaks
Erinevalt paljudest teistest Vaikse ookeani piirkonna keeltest, on rotuma keeles on SVO (subjekt-verb-objekt) sõnajärg.
Playstation Vita
PlayStation Vita on Sony Computer Entertainmenti toodetav PlayStation pihukonsool. Tegu on PSP järglasega, mis tuli müügile Jaapanis 17. detsembril 2011 ning Euroopas, Austraalias ja Põhja-Ameerikas 22. veebruaril 2012.
Riistvara
2013. aastal lasi Sony välja PS Vita Slim mudeli PCH-2000, mis on 20% õhem ja 15% kergem. Vita PCH-2000 mõõtmed on 85,1x183,6x15 mm ja kaal 219g. Muudetud on disaini, konsoolil on 1GB sisemälu ja OLED-ekraani asemel traditsioonilisem LCD-ekraan, mis lisab aku kestvusele 1 tunni.
Brieži mõis (Rubene kihelkond)
Brieži mõis (saksa keeles Palmhof, läti keeles Briežu muiža) oli riigimõis Liivimaal Volmari kreisis Rubene kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Valmiera piirkonnas Vaidava vallas.
Playstation Vita
Andmekandjad
Erinevalt PSP mudelitest kasutatakse Vita mängude andmekandjana PS Vita kaarti varasemate UMD ketaste asemel.
Brieži mõis (Rubene kihelkond)
Ajalugu
Mõis loodi Kokmuiža mõisast eraldatud maadest.
Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 7 ja 3/8 adramaad, sellele allus 167 mees- ja 200 naishinge. Aastal 1688 oli mõisa suurus seitse adramaad, aastal 1734 oli adramaid 6 ja 1/2, aastal 1757 aga 7 ja 3/8. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 6 ja 1/30, aastal 1881 allus mõisale 5 ja 76/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.
Playstation Vita
Andmekandjad
Seade ühildub paljude PSP mängude digitaalsete versioonidega, mida on võimalik osta Playstation Network'i Playstation Store'ist. Füüsilisel kujul PSP mängud ja filmid ei ühildu, kuna PS Vita konsoolil puudub UMD lugeja. Playstation Store'is on saadaval ka Playstation 1 mänge Vita konsoolile.
Aku
Avalikkus on mängukonsooli üheks nõrgaks riistvarakomponendiks kuulutanud seadme aku. Sony väitel peab seadme aku mängides vastu 3–5 tundi, muusikat kuulates kuni 9 tundi, videot taasesitades kuni 5 tundi. Aku kestvus oleneb suuresti ekraanivalgustuse tasemest. Aku ise on Li-ioon-tüüpi, 3,7 V nimipingega, voolutugevusega 2200 mA.
Tarkvara
Kui omate ka Playstation 4 konsooli, siis tuleb mõlemad konsoolid ühendada internetti ja teha süsteemitarkvara uuendus. Seejärel on võimalik konsoolid omavahel sünkroonida ja hakata kasutama PS4 Remote Play funktsiooni, mille abil saab mängida kõiki PS4 mänge PS Vita konsoolil või kasutada Vitat Playstation 4 lisapuldina.
Welcome Park
Väike rakendus, mis tutvustab PS Vita funktsioone esmasele kasutajale.
Party
Rakendus, mis loob väikese suhtlusvõrgustiku kuni 8 inimese vahel ning võimaldab omavahelise heli ja teksti abil suhtluse isegi mängude mängimise ajal. Programmi abil on samuti võimalik ühineda sõprade mitmikmängudega.
Playstation Store
Ühendab Playstationi netipoega, kust on võimalik otsida ja alla laadida uusimaid rakendusi PS Vitale.
Group Messaging
PS Vita versioon Messengerist. Võimaldab suhelda nii teiste PS Vita kasutajate kui ka PS3 ja PSP kasutajatega ning saata kaameraga tehtud pilte. Võimalik on suhelda mitme sõbraga korraga ning samuti pidada grupivestlusi.
Photos
Ühendab PS Vita kaameraga ja võimaldab pilte teha ja hallata.
Near
Near on rakendus, mis ühendab sind Playstation Networki sõpradega ning annab teada kui keegi neist on sinu läheduses, et saaksite koos mõnda mängu alustada. Enamus selle rakenduse funktsioonidest suleti 2015a.
Trophies
Aitab arvet pidada Vita ja PS3 mängudest saadud auhindade üle ning laseb neid võrrelda näiteks sõprade omadega.
Music
Rakendus, mis aitab hallata ja maha mängida muusikat.
Friends
Haldab kasutaja Playstation Networki sõprade nimekirja, nii PS3 kui ka Vita omanikke. Võimaldab liituda sõprade mitmikmängudega, vaadata nende auhindu ja nende hiljuti mängitud mänge.
Internet Browser
Sisseehitatud veebibrauser. Suurem ja teravama resolutsiooniga ekraan muudab veebisurfimise tunduvalt mugavamaks kui seda oli PSP konsooliga.
Allalaaditav tarkvara
Allalaaditavate rakenduste arv suurenes pärast müügile tulekut.
Facebook
Maailma suurima sotsiaalvõrgustiku PS Vitale kohandatud versioon. Võimalused on samaväärsed tavaversiooniga – profiili haldamine, mängude mängimine ja sõpradega suhtlemine ei erine oluliselt tavaversioonist. PS Vita Facebooki rakendus eemaldati 2015a.
Skype
Rakendus, mille abil saab tasuta helistada nii arvuti- kui ka telefonikasutajatele. Tänu sisseehitatud kaamerale võimaldab ka videokõnesid. Skype'i kasutamise võimalus Vita konsoolil lõppes 2016a.
Twitter
Sarnaneb Twitteri tavaversiooniga, saab postitada 140 tähemärgi pikkusi sõnumeid ja kas kaameraga pildistatud või varem mängudest tehtud pilte.
Netflix
Populaarne rakendus Netflix Vita konsoolile teleseriaalide ja filmide vaatamiseks.
Mängud
Üheksa mängu plaaniti välja lasta koos Vita'ga, hiljem on neid arvukalt juurde tehtud.
Reality Fighters
PS Vita kaamerat kasutades saavad mängijad luua enda näoga tegelase ja võidelda enda sõpradega ümbritsevas keskkonnas.
Sound Shapes
Platvormmäng, milles kasutaja loob muusikat kasutades puutetundlikku ekraani ja luues selle abil kujundeid. Iga kujundiga käib kaasas omapärane heli ning kujundite paigutamisega luuakse tasemeid, mis tekitavad muusikat.
Super Stardust Delta
Arkaadimäng, kus eesmärgiks on tulistada kõike, mida näed ja sealjuures ise ellu jääda.
Gravity Rush
Seiklusmäng, kus liigutad oma karakterit Playstation Vita gürosensorit rakendades ja gravitatsiooniga manipuleerides.
ModNation Racers
Kardirallimäng, kus saab põhjalikult modifitseerida peaaegu kõike (tegelaskuju, karte, radasid).
Escape Plan
Humoorikas mustvalge puslemäng, kus tuleb oma nupukus proovile panna.
Shinobido 2: Revenge of Zen
Seiklusmäng, kus kehastud ninjaks, kes tahab kätte maksta oma reeturitele.
Ruin
Rollimäng, kus täidad otsirännakuid, kogud haruldasi varandusi ja hävitad rivaale. Mäng oli plaanitud välja lasta PS Vita ja Playstation 3 konsoolidele, kuid arendamine jäi pooleli ja seda mängu ei ilmunudki.
Ajalugu
7. juulil 2010 ilmnes Wall Street Journali teates, et Sony plaanib toota uut pihukonsooli, millel on mängukonsooli, e-lugeri ja tahvelarvuti omadused. . Sony Computer Entertainment Worldwide Studios president Shuhei Yoshida kinnitas enda antud intervjuus, et Sony tegeleb tõepoolest uue Playstationi konsooliga.
17. novembril 2010 avaldas VG24/7 esimese PSP järeletulija prototüübi pildid, millelt oli näha PSP Go laadsed kujundust koos kahe analoogkangi, kahe kaamera ja mikrofoniga. Allika väitel oli tegemist vanema mudeliga, mis kippus üle kuumenema, ja uus mudel pidi rohkem sarnanema algupärase PSP-ga.
16. septembril 2010 kinnitas Neatherrealm Studios'i juhtivprodutsent Shaun Himmicks PSP järeltulija olemasolu, nimetades seda PSP2-ks. Samuti kinnitas ta, et see on neil olemas ja nad testivad seda, et näha milleks see võimeline on.
22. detsembril 2010 vastas Sony Computer Entertainmenti boss Kazuo Hirai küsimustele PSP järeltulija kohta, samas mitte midagi kinnitades. Erinevate allikate järgi on PSP järeltulija võimas masin tavaliste nuppude ja puutetundliku ekraaniga. Kui Kazuo Hirai käest küsiti, kuidas Sony mängureid pihukonsoolide vallas Apple iPhone ja Google Android platvormide kõrval üllataks, mainis ta ära, et kuigi mõnda mängu saab puutetundliku ekraaniga hästi mängida, on siiski mõningaid mänge parem mängida nuppe või mõlemat korraga kasutades.
27. jaanuaril 2011 avalikustati uus Sony pihukonsool koodnimega NGP (Next Generation Portable). Kinnitati, et konsool jõuab müügilettidele jõulude paiku.
6. juunil 2011 tutvustati E3 2011 käigus esimest korda konsooli enda ametliku nime Playstation Vita all. "Vita tähendab elu," ütles Hirai ja ta oli kindel, et Vita'st saab esimene toode, mis muudab piire reaalsuse ja virtuaalsuse vahel. Samuti mainiti ära kahe erineva mudeli olemasolu, WiFi-mudel hinnaga 249 USA dollarit ja 3G toega mudel hinnaga 299 USA dollarit. Kinnitati ka, et PS Vita tuleb müügile 2011. aasta lõpus.
PlayStation Vita jõudis Jaapanis müüki 17. detsembril 2011. Esimese kahe päevaga müüdi üle 320 000 konsooli, järgmisel nädalal aga ainult 72 749 eksemplari, millega jäädi alla konkureeriva Nintendo 3DSi kahe esimese nädala müüginumbritele. Hongkongis ja Taiwanis alustati Vita müüki 23. detsembril. 1,2 miljonit konsooli oli müüdud 26. veebruariks 2012. 2013. aasta jaanuariks oli müüdud 4 miljonit PS Vitat.
Volvo XC90
Volvo XC90 on Volvo suurim kolme istmereaga linnamaastur, mida on toodetud 2002. aastast ning millest 2020. aasta seisuga on tootmises teine põlvkond.
1. põlvkond
Mootorivalik oli lai: saadaval olid 2,4-liitrised R5-diiselmootorid, 2,5-, 3,0- ja 3,2-liitrised bensiinimootorid ning võimsaim jõuallikas oli Yamaha toodetud 4,4-liitrine V8-bensiinimootor, mille võimsus oli algusaastatel 215 kW ja hiljem 232 kW.
2. põlvkond
2. põlvkonna autosid hakati tootma 2014. aastal ning auto on ehitatud täiesti uuele Scalable Product Architecture (SPA) platvormile.
Saadaval on nii bensiini- kui ka diiselmootorid, mis on kõik 4-silindrilised ja 2,0-liitrised. Saadaval on ka pistikuhübriid, mille mootoritähiseks on T8 Twin-Engine.
Kõik autod on varustatud 8-käigulise automaatkäigukastiga. Istekohtade arv sõltub konkreetsest turust ja mootori versioonist ning saadaval on 4-, 5-, 6- ja 7-istmelised versioonid.
Uus XC90 sai 9-tollise puuteekraani.
Sookuninga looduskaitseala
pisi|300px|Sookuninga looduskaitseala piirneb [[Nigula looduskaitsealaga ja selle lähedusse jäävad mitmed hoiualad]] Sookuninga looduskaitseala on looduskaitseala Pärnu maakonnas Saarde vallas. Kaitseala pindala on 5868,6 ha.
Kaitseala ajalugu ulatub aastasse 1964, kui kaitse alla võeti kaks Jäärja metskonna kvartalit (123 ja 140) ehk Rongu mets. Aastal 1991 moodustati Rongu, Kodaja ja Ruunasoo sookaitseala, mille baasil 1991 moodustati Sookuninga looduskaitseala.
Raudna (Viru-Nigula)
Raudna oli küla Virumaal. Küla jääb tänapäeval Tüükri küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Viru-Nigula kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Tüükri külaga.
1241 mainitakse kohta nimega Raudanal. 1553 kohta nimega Roudnall, 1589 Raudinall, 1726 Raudna.
Alates 16. sajandist on teateid Raudna mõisa kohta.
Mihkel Kübar
pisi|220x220px Mihkel Kübar (sündinud 29. aprillil 1982 Raplas ) on eesti kultuuritegelane, üks Intsikurmu festivali korraldajaid, Tallinna Linnateatri direktor.
Ta on lõpetanud Rapla Ühisgümnaasiumi 2000. aastal ja Tartu Ülikooli usuteaduskonna 2007. aastal. Keskkooli ajal osales Krista Oleski juhendatavas kooliteatritrupis Ega Vist ning laulis Rapla Ühisgümnaasiumi segakooris Mitte-Riinimanda ja Thea Paluoja laulustuudios. Meesansambli Nojahh koosseisus võitis 1999. aastal Alo Mattiiseni muusikapäevade Grand Prix'. Tegi gümnaasiumis koolilehte. Koolivaheaegadel töötas toonase Rapla maakonna ajalehe Nädaline küljendajana, hiljem ka lühikest aega ajakirjaniku-toimetajana.
Ta on erakonna Isamaa liige ja ühenduse Parempoolsed aseesimees.
19. mail 2021 kinnitas Tallinna linnavalitsus Kübara Tallinna Linnateatri uueks direktoriks ning ta asus ametisse 21. juunil 2021.
Isiklikku
Ta on mittetulundusühingute Music Estonia, Munalinn ja Hea Muusika Stuudio juhatuse liige, samuti mittetulundusühingute Tähetund ja Johannes Käisi Selts liige ning kuulub EELK Jõgeva kogudusse.
Mihkel Kübara elukaaslane on Pirko Tõugu, neil on kolm poega. Tema vennad on Madis Kübar ja Uku Kübar.
Aleksandr Rjabenko
Aleksandr Rjabenko (25. august 1915 – märts 1993 ) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane, KGB kindralmajor, NSV Liidu liidri Leonid Brežnevi sõber ja ihukaitse ülem.
Zurab Sotkilava
Zurab Sotkilava (12. märts 1937 Suhhumi – 18. september 2017 Moskva ) oli gruusia ooperilaulja (tenor) ja laulupedagoog, Moskva Suure Teatri solist (1974–2017).
1959. aastal astus ta Thbilisi konservatooriumi. 1964. aastal võttis ta osa Taga-Kaukaasia muusikute konkursist ja sai esimese preemia.
Sotkilava on esinenud maailma parimates teatrites: La Scala, Londoni Kuninglik Ooper, Dresdeni Ooper jt. Kontserditurneedel on ta esinenud lisaks paljudele Venemaa linnadele ka Lääne-Euroopas, USA-s ja Jaapanis.
1976–1988 oli ta Moskva konservatooriumi professor ning 2002. aastast samas õppejõud.
2015. aasta juulis teatas ta, et põeb vähki. Pärast ravi Saksamaal naasis ta loomingulise töö juurde, tema esimene kontsert pärast ravi toimus 25. oktoobril 2015 Moskvas.
Bernhard Wilhelm von Taube
Vabahärra Bernhard Wilhelm von Taube (1672–?) oli Rootsi sõjaväelane ja aadlik, kes osales Põhjasõjas ning oli Põltsamaa maakaitseväepataljoni ülem.
Elulugu
Bernhard Wilhelm von Taube sündis 1672. aastal. Tema vanemad olid Ludwig Wilhelm von Taube ja Barbara Sofia von Ramm.
1687. aastal oli ta lipnik Hälsinge rügemendis (nagu tema vendki) ning 1690. aastal vabatahtlik ihukaitserügemendis. 1692. aastal asus ta teenima Leskkuninganna ihukaitserügementi Pommerimaal. Veel enne Põhjasõja algust teenis Bernhard Prantsusmaal aastatel 1693–1697, enne seda oli ta ka leitnandi auastme saanud.
Põhjasõja algusega ülendati Bernhard Wilhelm von Taube ooberstleitnandiks ja määrati 14. juulil 1701 Põltsamaa (Oberpahlen) maamiilitsapataljoni ülemaks. Selle pataljoniga viibis ta peamiselt Tartu garnisonis ning värbas lähedalt talupoegi. Oma ülemakoha kaotas Taube 1704. aastal, kui pataljon Tartu langemise käigus hävis ja selle riismed teistesse väeosadesse koondati.
Kahkjas niiduritsikas
Kahkjas niiduritsikas (Bicolorana bicolor ) leiti Eestist esmakordselt 2015. aastal Vana-Kuustest. Ta laul on kõrgetooniline väikeste pausidega sirin. Kahkja niiduritsika levila ulatub Prantsusmaast Uuraliteni, elupaigana eelistab kuivasid kõrge rohustuga niite.
Boriss Grebenštšikov
pisi|Boriss Grebenštšikov Tallinnas (2022) Boriss Borissovitš Grebenštšikov (vene keeles Борис Борисович Гребенщиков (БГ), sündinud 27. novembril 1953 Leningradis) on vene luuletaja ja muusik, helilooja.
Ta lõpetas 1971. aastal Leningradi 239. Keskkooli ja 1977. aastal Leningradi Riikliku Ülikooli rakendusmatemaatika teaduskonna.
Gottlieb Wilhelm Ploschkus
Õppis Tallinna gümnaasiumis ja Jena ülikoolis. Ordineeriti 21. mail 1791 õpetajaks.
Oli aastatel 1791–1795 Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja, aastatel 1795–1813 (sai õpetajaks 14. detsembril 1795) sama koguduse õpetaja.
Isiklikku
Tema vend Franz Friedrich Ploschkus oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja, vend Gottfried Dionysius Ploschkus oli Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja, venna Franz Friedrichi poeg Robert Heinrich Gottfried Ploschkus oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja.
Rabdion grovesi
Rabdion grovesi on Colubridae sugukonna maoliik – nemad elavad Sulawesi lõunaosas.
Karjala karukoer
Koera kasutatakse peamiselt põdra ja karu küttimisel.
Kuninglik Flaami Ooper
pisi|260px|Kuningliku Flaami Ooperi teatrihoone [[Antwerpenis]]
Kuninglik Flaami Ooper (hollandi keeles Koninklijke Vlaamse Opera) oli kuni 1981. aastani ligi sada aastat Belgias Antwerpenis sõltumatult tegutsenud ooperiteater. 1981. aastal liideti see Gentis tegutsenud Genti Kuningliku Ooperiga. Uus moodustunud kultuuriasutus nimetati Opera voor Vlaandereniks, mis 2014. aastal sai Opera Ballet Vlaandereniks.
1907. aastal Antwerpenis valminud teatrihoone projekteeris arhitekt Alexis van Mechelen (1864–1919). Tänapäeval on see hoone arhitektuurimälestis.
Balletitantsijaid
Aastatel 1925–1931 töötas teatri balletitrupis balletisolisti ja esitantsijana ka Anna Ekston.
Suigu looduskaitseala
Suigu looduskaitseala on looduskaitseala Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. Kaitseala koosneb kahest lahustükist, mille kogupindala on 82 ha.
Kaitseala ajalugu ulatub aastasse 1976, kui sealse ürgmetsa kaitseks moodustati reservaat. Praegused piirid ja staatus aastast 1999.
Pasquale Pasarelli
Pasquale Pasarelli (sündinud 14. märtsil 1957) on endine Lääne-Saksamaa ja Saksamaa maadleja.
Ta on saanud Saksamaa kõrgeima spordiauhinna (Silbernes Lorbeerblatt ehk Hõbedane Loorberileht) kaks korda. 1981. aastal tuli ta maailmameistriks ja Euroopa meistriks. Aastal 1984 juhtis ta ühes maadlusajaloo dramaatilisemas olümpiamängude finaalis matši valitseva maailmameistri jaapanlase Masaki Eto vastu ja 1.39 enne matši lõppu jaapanlane heitis teda ning sakslane pidi seisma maadlussillas kuni matši lõpuni, kokku 90 sekundit. Ta võitis punktidega 8-5.
Samal aastal autasustati teda ka Saksamaa televisiooni auhinnaga Goldene Kamera (Kuldne Kaamera)
2004. aastal Saksamaa riikliku telekanali ZDF korraldatud Saksamaa sajandi sportlase hääletusel sai ta 92. koha.
1986. aastal mõistis Saksamaa kohus talle raha vedanud postiauto ründamise eest 20-kuulise vanglakaristuse.
Alates 2000. aastast töötab ta treenerina maadlusklubis KSV 1952 Berghausen.
Tema vennad Thomas Pasarelli ja Claudio Pasarelli on samuti maadlejad.
Vwawa
Vwawa on linn Tansaania edelaosas, Songwe piirkonna halduskeskus.
Onondaga maakond
pisi|Onondaga maakonna kohtumaja Syracuse'is Onondaga maakond (Onondaga County) on maakond USA-s New Yorgi osariigis.
Maakonna halduskeskus on Syracuse.
Maakonna pindala on 2088 km², millest 65 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 467 026. Aastal 2000 oli elanike arv 458 336.
Ajalugu
Onondaga maakond moodustati 1794. aastal Herkimeri maakonna osast. Maakond sai nime onondaga indiaanlaste järgi.
Nikephoros II Phokas
Nikephoros II Phokas (kreeka keeles: Νικηφόρος Φωκᾶς; umbes 912 – 11. detsember 969), ladinapäraselt Nicephorus II Phocas, oli Bütsantsi keiser aastatel 963–969. Tema hiilgavad sõjalised ettevõtmised aitasid kaasa Bütsantsi uuele õitsengule 10. sajandil. Ta oli edukas Idas, kus viis lõpule Kiliikia vallutamise, võttis tagasi Kreeta ja Küprose saared, avades sellega tee järgnevatele Bütsantsi sissetungidele, mis ulatusid Ülem-Mesopotaamiani ja Levantini. Samas pidi ta tunnistama Läänes ka mitmeid ebaõnnestumisi. Tema valitsemise ajal läks Sitsiilia täielikult moslemitele ning Itaalias ei õnnestunud tal Otto I sissetungi järel erilist edu saavutada. Tema sisepoliitika oli vähem edukam, sest kulukate sõdade pidamiseks tuli tõsta tal makse nii kirikule kui ka rahvale, mis vähendas mõlemas ringkonnas tema populaarsust, millega ta kaotas ka palju võimsaid liitlasi. Nende hulgas oli ka tema vennapoeg Johannes Tzimiskes, kes võttis trooni pärast Nikephorose tapmist.
Varasem elu
Nikephoros sündis umbes 912. aastal. Ta oli pärit vanast ja kuulsusrikkast suguvõsast ning valitsejaks saamise ajaks oli ta juba tuntud väepealik. Just nimelt tänu tema pealehakkamisele vallutasid bütsantslased pärast kuudepikkust piiramist araablaste olulisema kindluse Kreetal. Kreeta oli mitme sajandi jooksul olnud araabia piraatide peamiseks baasiks ja sinna olid kogunenud meeletud varandused, mis nüüd sattusid bütsantslaste kätte. Piiramisel näitas Nikephoros üles erilist julmust. Nii olevat ta pärast araablaste ebaõnnestunud katseid blokaadist läbi murda andnud käsu tõsta osa langenud vaenlaste peadest piikidele, ülejäänud aga lennutada heitemasinatega üle müüri linna. Väidetavalt polnud isegi paljunäinud araablastest piraadid millegi taolisega varem kokku puutunud.
Migovo
pisi|left|Migovo kuurordi sissepääs
Nikephoros II Phokas
Varasem elu
Bütsantsi keisrid olid selleks ajaks juba sajandeid võidelnud araablastega, mida kinnitavad ka nende elulood. Nii võib esmapilgul jääda petlik mulje, et kaks tsivilisatsiooni, kristlik Bütsants ja muhameedlik Araabia olid omavahel pidevalt vaenujalal ning igasugune muu suhtlus nende vahel puudus. Tegelikult polnud see kaugeltki alati nii. Näiteks on säilinud patriarh Nikolaos Müstiku kiri Kreeta emiirile, milles viimase poole pöördutakse sõnadega "kuulsusrikas, kõige rohkem austatud ja armastatud". Ning patriarh kirjutas edasi: "Kaks maailma jõudu, saratseenide ja roomlaste jõud tõusevad esile ja säravad kui kaks suurt tähte taevas. Seepärast peame me elama ühiselt kui vennad, kuigi erineme kommete, harjumuste ja usu poolest." Loomulikult teenisid sellised kirjad konkreetseid poliitilisi eesmärke ja nad polnud sugugi igapäevased. Ka Nikolaose kiri oli lähetatud teele ägeda võitluse ajal bulgaarlastega, kui oli vaja kindlustada keisririigi tagalat. Kuid põhimõtteliselt oli tol ajal seda sorti soe suhtlus kahe maailma vahel täiesti tavaline ja aktsepteeritav.
Olevik (ajaleht, 1997)
Olevik oli 1997-2017 ilmunud ajaleht, mis vahendas Ülenurme valla uudiseid. Lehte andis välja Ülenurme vallavalitsus.
Migovo
Migovo on mäesuusa- ja turismikuurort Ukrainas Tšernivtsi oblastis Mõgove külas.
Nikephoros II Phokas
Võimuletõus
pisi|Nikephoros sisenemas 963. aasta suvel Kuldsest Väravast Konstantinoopolisse keisrina pisi|Nikephoros II Phokas ja kasupoeg Basileios II Umbes aasta enne Romanos II surma kutsus keisrinna Theophano Nikephorose pealinna, kuigi selle vastu oli keisri soosik ja sisuline asjade üle otsustaja eunuhh Joseph Vringa. Pole välistatud, et Konstantinoopolis veedetud nädalate jooksul, mil Nikephoros tundis lakkamatult Vringa antipaatiat, sündiski tal riigipöörde idee, mis ei jätnud teda maha ka naasmisel vägede juurde. Pärast suhete pingestumist Vringaga oli selge, et üks neist peab taanduma. Seega sattus Nikephoros mingis mõttes väljapääsmatusse olukorda: kui ta ei kõrvalda Vringat, siis suure tõenäosusega kõrvaldaks Vringa tema. Otseselt tegutsema aga hakkas Nikephoros alles siis, kui temani jõudis Vringa kiri. Vringa oli saatnud selle salaja kahele Nikephorose väepealikule, tehes neile ettepaneku oma ülemus sandistada ning lubades selle eest väljapaistvaid ametiposte. Väepealikud, kes ilmselt kaalusid enne lõpliku otsuse vastuvõtmist poolt- ja vastuargumente, jõudsid järelduseni, et sõjaväes populaarsel Nikephorosel on tunduvalt rohkem võiduvõimalusi kui intrigaanist eunuhhil. Sellisele järeldusele jõudes loovutasidki nad kirja Nikephorosele. Nüüd oli Nikephorosel selge, et on viimane aeg tegutseda, ning juba üsna pea olid tema poolt juhitud väed Konstantinoopoli müüride all. Vringa püüdis küll organiseerida vastupanu, kuid ei leidnud praktiliselt mingit toetust. Linna elanikud ei laskunud tal isegi vangistada Nikephorose isa. Kättemaksuks keelas Vringa leivaküpsetamise, mis vähendas veelgi tema toetust. Üsna pea puhkes Konstantinoopolis mäss, mis peatselt viis röövimiste ja tapmisteni. Linna tänavatel puhkesid tõelised lahingud. Segadused kestsid mitu päeva, kuni 963. aasta 15. augustil tungisid linna Nikephorose väed. Järgmisel päeval järgnes neile juba pidulikult tulevane keiser ja viidi läbi kroonimine. Vringa aga lõpetas oma elupäevad kloostris nagu paljud neist, kellele oli määratud jääda võimuvõitluses kaotajaks.
Migovo
Migovo asub Tšernivtsist 57 km kaugusel Ida-Karpaatides (Pokuttja-Bukoviina Karpaatides), umbes 500 m kõrgusel merepinnast Mõgovka jõe ääres.
Nikephoros II Phokas
Sõjategevus
Nikephorosega algas ning kahe järgneva keisriga jätkus Bütsantsi ajaloos periood, millal islami maailma üle saavutati ridamisi hiilgavaid võite. Sõjapidamine aga nõudis palju raha ning riigis seati sisse mitmeid uusi makse. Lisaks piirati ka kirikute ja kloostrite sissetulekuid ning keelati uute kloostrite asutamine ja vanade laiendamine.
Küprose vallutamine
pisi|Kreeta halduskeskuse Chandaxi (tänapäeval Irákleio) piiramine 960-61 aasta talvel Nikephorose sõjaliste võitude reas üks olulisemaid oli Küprose vallutamine, mille käigus ta kasutas üsna osavalt propagandakampaania elemente. Piiranud sisse saarel paikneva Tarsose linna, andis keiser käsu heisata kaks lippu. Üks neist oli "roomlaste maa" lipp ja teine "islami maa" lipp. Seejärel andis ta käsu teatada, et need, kes soovivad õiglust, erapooletust, omandi säilimist, perekonda, elu, lapsi, korrastatud teid, õiglasi seadusi ja head valitsemist, kogunegu esimese lipu alla. Need aga, kes eelistavad amoraalsust, vägivalda, väljapressimist, maade konfiskeerimist ja muud seesugust, tulgu teise lipu alla.
Antiookia ja Aleppo vallutamine
Säilinud on väga huvitav leping Aleppo vasallist emiiri ja Bütsantsi vägede ülemjuhataja vahel, mis on sõlmitud mõni aeg pärast Nikephorose surma, kuid kirjeldab tema eluajal saavutatud edu. Selle lepinguga määrati täpselt kindlaks, millised piirkonnad Süürias allusid otseselt Bütsantsile ja millised, nagu Aleppo, jäid vasallisõltuvusse. Nii kohustusid kõik Aleppo moslemid maksma Bütsantsile teatud maksu, samal ajal kui linna aladel elavad kristlased olid sellest vabastatud. Aleppo emiir pidi aitama Bütsantsi sõjakäikudel kristlaste vastu (moslemitevastaseid sõjakäike kokkulepe ei puudutanud) ning kindlustama Bütsantsi karavanide kaitse oma territooriumil. Emiir kohustus lubama kristlastel taastada kirikuid ning garanteerima õigust vabalt vahetada usku. Lepingu järgi võis muhameedlane takistamatult minna üle ristiusku ning kristlane eelistada sama vabalt islamit. 11. sajandi araabia ajaloolane Jahin ibn-Said on kirjutanud, et Nikephorose ajal olid kõik moslemid veendunud keisri võimes alistada kogu Süüria ja kõik teised provintsid, "sest mitte keegi ei suutnud osutada talle vastupanu." Sama ajajärgu bütsantsi ajaloolased aga olid veendunud, et kui Nikephoros oleks valitsenud kauem, siis ta oleks jõudnud Idas Indiani ja Läänes "maailma piirini".
Antiookia vallutamine on sünnitanud ka ühe otseselt keisriga seotud legendi. Pärast linna ümberpiiramist jõudis Nikephoroseni teade Kiievi suurvürsti Svjatoslavi kavatsusest rünnata Bütsantsi ja keiser kiirustas pealinna tagasi. Oma vägedele aga andis ta käsu piiramist jätkata, hoidudes samas aktiivsetest sammudest. Kuid üks väepealik rikkus keisri käsku. Tal olevat altkäemaksuga õnnestunud kallutada ühe valvetorni ülemat avama salaja piirajatele väravat. Ning 969. aasta 28. oktoobril sisenesid bütsantslased ootamatult linna ja vallutasid selle. Linn oli käes ja nutikas väepealik oleks nüüd pidanud saama kiituse osaliseks, ent selle asemel langes ta keisri käsu eiramise eest hoopis põlu alla. Nikephorosele olevat nimelt kunagi ennustatud, et pärast Antiookia vallutamist ta tapetakse. Nii püüdiski keiser linna vallutamisega igati venitada, kuid agar väepealik ei teadnud seda ja tõi õnnetuse keisrile lähemale. See oligi põhjuseks, miks ta teenis kiituse asemel laituse. Tegelikult aga sündis see legend ilmselt alles pärast Nikephorose tapmist.
Sõjategevus Läänes
Kogu Nikephorose valitsemisaja jooksul said tema väed lüüa vaid kaks korda ning mõlemal juhul (964. ja 965. aastal) Läänes. Nendel aastatel andsid Bütsantsi vägedele nii maismaal kui merel hävitava hoobi Sitsiilias võimutsevad araablased ja nende kaotuste tulemusel langesid viimased Bütsantsi valdused Sitsiilias moslemite kätte.
Itaalias ei õnnestunud tal Otto I sissetungi järel mingit erilist edu saavutada. Kui paavst Johannes XII 962. aastal Otto I keisriks kroonis, ei olnud Bütsants mingil juhul nõus seda tunnistama. Seda tehti alles 971. aastal Johannes I Tzimiskese valitsemise ajal.
Keisri välimus ja iseloom
Nikephoros Phokase iseloomu ja väljanägemise kirjeldusi on säilinud üsna palju. Ja nagu sageli juhtub, on need vägagi vasturääkivad. Vahel isegi nii vastukäivad, et jääb mulje, nagu oleks juttu erinevatest inimestest. Kõik olenes suuresti sellest, kas keiser oli kirjelduse autorile meeltmööda või mitte. Nende silmis, kellele Nikephoros meeldis, oli keisri näonahk "pigem tumedavõitu kui hele", tema juuksed olid paksud ja mustad, lopsakate kulmude all olevad silmad tumedad ning "mõtlemisest murelikud". Keisril oli "õige kujuga nina", ilus ja põskedelt kergelt hallikas habe. Ta oli tugeva kehaehitusega, meenutades "vapruse ja jõu poolest Heraklest", ning mõistuse poolest, õigete otsuste vastuvõtmise poolest "ületas ta kõiki inimesi, kes elasid tema ajal".
Hoopis teise pildi maalib keisrist Konstantinoopolit külastanud Saksa-Rooma keisri Otto I saadik. 968. aastal toimunud saatkonna visiidi eesmärgiks oli korraldada Otto poja abiellumine keisri tütrega ja sõlmida nii riikide vahel sõbralikud suhted. Kuid soovitud tulemust saatkonnal saavutada ei õnnestunud ja saadiku pettumus kajastub ka Nikephorose kirjelduses: "Keiser on täielik koletis. Kääbus suure peaga, väikeste mutisilmadega. Teda muudab veelgi koledamaks kasimata hallisegune habe. Kael on tal peenike justkui sõrm. Ta on üleni karva kasvanud. Näonahk nii tume nagu etiooplasel, keda ei tahaks öösel kohata. Punnis kõht. Õhukesed sääremarjad. Arvestades lühikest kasvu, on ta puusad liiga massiivsed." Lisaks olid keisri riided saadiku arvates "luitunud, pikast kandmisest kulunud, haisevad". Aga see polnud veel kõik: keisri kõnepruuk oli "häbematu ja tema taip kui rebasel, nii valelik ja salakaval".
Kui neid kirjeldusi omavahel võrrelda, siis tekib tõesti küsimus, kas tegemist on ikka ühe ja sama inimesega. Igatahes oli Nikephoros vaieldamatult väga huvitav isiksus. Ühest küljest oli tegemist kartmatu ja julma sõjamehega, kes jätkas elu lõpuni sõjalisi harjutusi ning isiklikult sõdurite koolitamist. Samas aga oli keiser ka äärmuslikult usklik ja vaga.
Kohtumisel Otto I saadikuga ilmnes ka Nikephorose üleolev suhtumine Lääne sõjalisse võimekusse. Ta olevat saadikule öelnud: "Sinu valitseja sõjamehed ei oska ei ratsutada ega pidada jalaväelastena lahingut. Nende pikad piigid, suured kilbid, rasked rüüd ja peakaitsed vaid takistavad neid lahinguväljal.
Maksud ja populaarsuse langus
Pidevad sõjad olid keisririigi eelarvele suureks koormaks ning peale selle tabas mitmel aastal järjestikku Bütsantsi ikaldus, mistõttu leiva hind tõusis isegi kuni kaheksa korda. Sedavõrd meeletu hinnatõus kajastus ka ühes tolleaegses anekdoodis. Keiser olevat korraldanud ühel väljal sõjaväeõppuse. Seal astus tema juurde hallipäine vana mees ja palus ennast arvata sõduriks. Keiser vastas talle: "Sa oled ju vana mees, kuidas saan ma sind võtta oma sõdurite hulka?" Vanamees aga vastas: "Ma olen nüüd varasemast tunduvalt tugevam."- "Kuidas siis nii?" küsis keiser. "Aga sellepärast," ütles vanamees, "et varem pidin ma ühe mündi eest ostetud leivad kahele eeslile laadima. Sinu valitsemise ajal aga suudan topelt raha eest ostetud leiva raskusteta seljas ära kanda."
Targa valitsejana tabas Nikephoros väga hästi toimunud meelemuutust ning üritas oma seljatagust kindlustada. Ta andis näiteks käsu ehitada ümber ja muuta turvalisemaks see palee tiib, kus ta elas, nii et need ruumid muutusid tõeliseks kindluseks keset linna.
969. aasta kevadel otsustas keiser küllaltki ootamatult korraldada hipodroomil suured avalikud vaatemängud. Vaatemängust teatati varakult ja tribüünid olid selle alguseks rahvast tulvil. Kuid täpsem teave selle kohta, millise vaatemängu kavatses keiser linlastele anda, jäi saladuseks.
Mõni päev varem said tänavakokkupõrgetes linlastega surma mõned sõdurid ja linnas valitses küllaltki pingeline õhkkond. Ning kui nüüd kohe vaatemängu alguses ilmusid areenile hambuni relvastatud sõdurid, siis arvas osa vaatajatest, et keiser kavatseb hukkunud sõdurite eest kätte maksta (kuigi tegelikult taheti rahvale etendada õppelahingut). Puhkes üleüldine paanika ja tuhanded inimesed viskusid väljapääsude suunas, tallates kümneid kaaslinlasi surnuks. Veelgi hullema kaose suutis ära hoida vaid kohal viibinud keisri enese vaoshoitud käitumine. Kuid lõpptulemusena kujunes Nikephorose poolt kavandatud peost ikkagi ohvriterohke katastroof. Seega oli ka luhtunud keisri lootus, et vaatemäng aitab unustada maksud ja lepitab rahva valitsejaga. Selle asemel saadi hoopis vastupidine tulemus. Inimohvritega lõppenud sündmus lisas vaid õli keisrivihkamise tulle. Umbes kuu aega hiljem, kui keiser liikus piduliku protsessiooni eesotsas Sophia katedraali, heideti rahva hulgast tema suunas kivi ja kostsid esimesed avalikud sõimusõnad.
Nikephoros, kes oli lahinguväljal oma vaprusega korduvalt silma paistnud, ei näidanud nüüdki nende esimeste vihapursete ajal välja mingit hirmu, kuigi pinge tema hinges ilmselt kasvas. Õhus oli tunda rahutuste eelaimdust. Keiser andis käsu tugevdada palee valvet ja võtta tarvitusele veel teisigi turvameetmeid. Kuid peamise vastuabinõuna otsustas keiser kõrvaldada need, kes tema arvates võisid pretendeerida troonile. Nende seas pidas ta kõige ohtlikumaks Ida alade asehaldurit Johannes Tzimiskest. Kõigepealt Johannes tagandati oma ametipostilt ja kutsuti tagasi õukonda. Keiser ilmselt arvas, et nii on lihtsam hoida tema tegemistel silma peal. Kuid üsna pea muutis Nikephoros meelt ja Johannes saadeti pagendusse.
Rahutuste puhkemise ajal levisid pealinnas kuulujutud, et keiser kavatseb pärandada trooni kellelegi oma suguvõsast ja lasta Romanos II seaduslikest troonipärijatest pojad sandistada. Romanose poegade alaealisus aga oli omal ajal peamiseks ametlikuks põhjenduseks, millega üldse õigustati Nikephorose troonileasumist. Kuulujuttude üheks agaramaks levitajaks oli Romanose intrigaanist naine, leskkeisrinna Theophano (see oli Anastasia trooninimi). Keiser oli oma võimu kindlustamiseks Theophanoga oma ametiaja alguses abiellunud.
Surm
Lahendus tekkinud pingetele saabus sombusel ja külmal ööl vastu 969. aasta 11. detsembrit. Theophano, kes samuti osales vandenõus, peitis oma ruumidesse palees kaks sõjameest. Kui väljas pimenes, lasksid nad aknast alla köie otsa seotud korvi ja tõmbasid nii üksteise järel üles kõik vandeseltslased. Nende seas oli ka salaja pealinna tagasi pöördunud Johannes. Kui kõik salasepitsejad olid kokku kogunenud ja pinged kruvitud äärmuseni, hiiliti keisri magamistoa ukse taha, murti uks maha ja tormati ruumi. Hetke pärast sissetungijad tardusid õuduses: keiserlik voodi oli tühi. Võib vaid ette kujutada, millised mõtted jooksid nende sekundite jooksul vandenõulastel peast läbi. Nad olid kindlad, et keisrit hoiatati ja see on lõpp. Kuid järsku märkas keegi sissetungijatest keisrit, kes magas häirimatult kamina ääres nahal. Nikephoros oli sel saatuslikul külmal ööl eelistanud oma voodile kamina soojust. Pingest vabanenuna viskusid vandeseltslased Nikephorosele kallale ja tapsid ta. Keisri ihukaitse jõudis kohale liiga hilja. Nähes Nikephorose maharaiutud pead, otsustasid nad pärast üürikest nõupidamist uuele võimule kuuletuda.
Olevik (ajaleht, 1997)
Pärast 2017. aasta haldusreformi, mille käigus liitus Ülenurme vald Kambja vallaga, annab endise Ülenurme valla aladel toimuva kohta uudised edasi Olevik ja Koduvald.
Konstantinoopoli piiramine (1453)
Konstantinoopoli piiramine toimus 1453. aastal ja selle käigus vallutas Osmanite riigi sõjavägi Bütsantsi pealinna Konstantinoopoli. Osmanite vägesid juhtis 21-aastane Mehmed II ja linna kaitsjaid juhtis Bütsantsi keiser Konstantinos XI. Piiramine kestis 53 ööpäeva – 6. aprillist kuni 29. maini 1453 (Juliuse kalendri järgi) ja lõppes Osmanite võiduga.
Konstantinoopoli langemine (ja kahe väiksema territooriumi kaotus varsti pärast piiramist) tähistas Bütsantsi ja ühtlasi Rooma riigi lõppu, mis eksisteeris ligi 1500 aastat. Varsti pärast linna vallutamist muutis Mehmed II Konstantinoopoli Osmanite riigi pealinnaks. Paljud kreeklastest ja mittekreeklastest intellektuaalid lahkusid linnast enne ja pärast piiramist, peamiselt Itaaliasse. Oletatavalt aitas see kaasa renessansi puhkemisele. Mõned ajaloolased nimetavad keskaja lõpuks Konstantinoopoli langemist.
Eellugu
Enne linna langemist 1453. aastal piirati Bütsantsi 1123 aasta eksisteerimise jooksul korduvalt, kuid võõrväed suutsid selle vallutada vaid ühel korral: Neljanda ristisõja ajal 1204. aastal. Tõenäoliselt ei soovinud ristisõdijad algselt Bütsantsi pealinna vallutada ning pärast linna hõivamist moodustati nõrk Ladina keisririik ümber Konstantinoopoli. Bütsants lagunes mitmeks väikseks riigiks (Epeirose despootkond, Nikaia ja Trapezundi keisririik), mis sõdisid liitlastena koos ladinlaste vastu, kuid rivaalitsesid omavahel Bütsantsi trooni pärast. Nikaia keisririik vallutas ladinlastelt Konstantinoopoli tagasi 1261. aastal, taastades Bütsantsi. Järgneva kahe sajandi jooksul pidi nõrgenenud Bütsants ellujäämise nimel võitlema ladinlastega, bulgaarlastega, serblastega ja eelkõige Osmanitega. pisi|vasakul|Vahemere idaosa enne Konstantinoopoli langemist Katkuepideemia tõttu kaotas Konstantinoopol aastatel 1346–49 peaaegu poole oma elanikkonnast. 1453. aastaks oli impeerium täielikult välja kurnatud ning koosnes vaid mõne ruutkilomeetri suurusest maatükist ümber pealinna, väikestest Printsi saartest Marmara meres ja Peloponnesosest. Neljanda ristisõja käigus tekkinud Musta mere äärne Trapezundi keisririik oli suutnud veel iseseisvuse säilitada.
Piiramine
Konstantinoopolit kaitses umbes 7 tuhat meest, sealhulgas Genova vabariigi vägi Giovanno Gustiniani juhtimisel. Giustiniani juhatas linna kaitset maa poolt ja Loukas Notaras mere poolt. Neil oli 26 laeva.
Konstantinoopolit piiras 60–300 tuhat meest ja sadakond laeva.
Konstantinoopoli piiramine läks maailma sõjanduse ajalukku sellegi poolest, et esimest korda mängisid linna piiramisel tähtsat osa tulirelvad. Türklastel oli 70 kahurit, neist 14 suure ja 56 väikese kaliibriga. Nende abil pommitati linnamüüri seni, kuni see lagunes kiiremini kui seda parandada jõuti. Lõpuks tungisid türklased linna. Selles seisnes erinevus kõigi eelmiste õnnestunud rünnakutega, mis toimusid mere poolt. 1453. aastal pidas merepoolne kaitse vastu seni, kuni maapoolne rünnak selle mõttetuks muutis.
Bütsantsi kaitsjatest langes 4 tuhat meest. Ründajate kaotused on teadmata, kuid rasked. Keiser Konstantinos langes lahingus. Giustiniani sai kahurikuulist haavata ja suri vigastusse kaks päeva pärast linna langemist. Notaras langes vangi ja Mehmed laskis ta hukata.
Tuhanded tsiviilelanikud tapeti, 30 000 viidi orjusesse.
Jugla küla
Jugla (vanasti ka Annasmuiža, Brieži või Briežkrogs) on küla (vidējciems) Lätis Ogre piirkonna Suntaži vallas.
Tootmisliin
Tootmisliin on tehases loodud järjestikuste toimingute kogum, kus materjalid viiakse läbi rafineerimisprotsessi, et toota lõpptoodet, mis sobib edasiseks tarbimiseks; või on detailid kokku pandud valmistoote valmistamiseks.
Jugla küla
Küla asub valla loodeosas merepinnast 50–60 meetri kõrgusel Mazā Jugla jõe kaldal. Jugla jääb valla keskusest Suntažist 6,5, piirkonna keskusest Ogrest 15 ja Riiast 45 kilomeetri kaugusele.
Külas on raamatukogu. Seal asus varem Kangari postkontor. Külla jääb Jugla bussipeatus.
Anna mäe ehk Kirikumäe muinaskalmed on muinsusmälestistena regionaalse kaitse all.
Ajalugu
Küla kohta on esimesed teated aastast 1791, mil seal asus Brieži kõrts (Breesche). Hiljem asus seal ka Suntaži mõisale alluv Anna poolmõis (Annenhof). Nõukogude perioodil nimetati küla sealse jõe järgi Juglaks ümber. Aastal 1932 valmis küla läbiv Ogre ja Laubere vaheline metsaveoraudtee, sellelt pärineb külas asuv sild üle Mazā Jugla jõe. Nõukogude perioodil kujunes küla Kirovsi kolhoosi keskasulaks. Osa küla maid kuulus samas kolhoosi Avangards. Aastal 1954 kolhoosid ühendati. Selle aastani oli asula ka Jugla külanõukogu keskuseks. Aastal 1975 ühendati Kirovsi kolhoos Suntaži kolhoosiga ja asulast sai kolhoosi osakonnakeskus. Aastal 1974 rajati külla kasvuhoonete kompleks, kus kasvatati roose, varakevadisel ajal ka tulpe, mida turustati Leningradis ja Riias. Kolhoosil olid külas ka mesila ja õunaaaed. Aastal 1970 valmis uus masinajaam, vanasse rajati pood. Valmis ka kultuurimaja, kus näidati filme.
Tuntud inimsed
Külas veetis oma hilisemad eluaastad Läti odaviskaja Jānis Lūsis.