cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Täpsusorienteerumine
Liikuda võib üksnes mööda kaardile märgitud teid ja teeradu, nendelt lahkumine on keelatud. Raja läbimise kiirus ei ole oluline. Seetõttu sobib see orienteerumisala ka puuetega inimestele. Liikumisel võib kasutada abivahendeid, näiteks ratastooli. Võistlejal, kes puude tõttu vajab kõrvalabi, võib olla saatja, kuid võistlemine on individuaalne ja saatja ei tohi abistada orienteerumisülesannete lahendamisel.
Täpsusorienteerumises kasutatakse kaarte mõõtkavaga 1:4000 või 1:5000 (1 cm kaardil vastavalt 40 või 50 meetrit looduses), kõrgusjoonte vahega 2 m või 2,5 m.
Täpsusorienteerumises peetakse nii maailma kui ka Euroopa meistrivõistlusi. Tiitlivõistlustel on kaks osavõtuklassi: avatud klass, kus võivad osaleda kõik, sõltumata soost, vanusest või muudest teguritest, ning paraolümpia klass invasportlastele.
Kallastarn
Kallastarn (Carex riparia) on tarna perekonda kuuluv taimeliik.
Pärnu Vabahariduskeskus
Sihtasutuse eesmärk on edendada laste, noorte ja täiskasvanute vabaharidust ning aidata kaasa Eesti ühiskonna demokraatlikule arengule. Sihtasutus korraldab lühemaid ja pikemaid kursuseid ja seminare, õpi- ja harrastusringe, töörühmi, konverentse, loenguid, kohtumisi, vabaharidusõhtuid jms ning osaleb mitmesugustes projektides. Keelte- ja muusikaõpetust korraldab keskuse juures tegutsev erakool Jana Trink Erakool.
Gaasimootor
Gaasimootor on sisepõlemismootor, mis kasutab gaaskütust, st kasutab kütusena vedelgaasi (propaani ja butaani segu) või maagaasi (metaan). Gaasimootor töötab Otto tsükli põhimõttel, soojust viiakse töötava keha juurde konstantse ruumala juures. Sama tsükliga töötavate bensiinimootoritega võrreldes on surveaste kõrgem (umbes 17). Asi on selles, et kasutatavatel gaasidel on suurem oktaanarv kui bensiinil.
Lenoir
pisi|206x206px|Lenoiri gaasimootor aastast 1860 19. sajandil tehti gaasimootoritega palju katsetusi, kuid esimese praktilise gaasimootori ehitas Belgia insener Étienne Lenoir 1860. aastal. Kahjuks oli Lenoiri ehitatud gaasimootoril kaks probleemi: suur kütusekulu ja väike võimsus. pisi|260x260px|Otto ja Langeni gaasimootor aastast 1867
Geodeetiline joon
Eestis ilmunud matemaatikaleksikon (2003) annab geodeetilise joone kohta kaks tähendust : 1) antud pinnal paiknev joon, mille kooldumistasand igas punktis läbib pinna normaali selles punktis; 2) üldistatud (näiteks Riemanni) ruumis olev joon, mis on lühim oma kahe teineteise küllalt lähedase punkti vahel.
Gaasimootor
Otto ja Langen
Lenoiri tehtud tööd täiendas Saksa insener Nikolaus August Otto, kes leiutas hiljem esimese neljataktilise sisepõlemismootori, et põletada kütust võimalikult tõhusalt kolvikambris. 1864. aasta augustis kohtus Otto Eugen Langeni, kes vaatas üle Otto välja töötatud idee ning nähes selles suurt potentsiaali, asutas ta kuu peale kohtumist maailma esimese mootoritehase NA Otto & Cie, Kölnis. 1867. aastal patentis Otto oma täiendatud disaini ning sai samal aastal selle eest Pariisi maailmanäitusel peaauhinna. See vabalthingav mootor toimis tänu sellele, et gaasi ja õhu segu juhiti püstisesse silindrisse. Kui kolb oli tõusnud umbes 20 cm, süütas väljaspool kolbi põlev gaasileek gaasi ja õhu segu põlema ning plahvatusest tulnud jõud pani kolbi liikuma, tekitades selle alla vaakumi, mis tõmbas silindrisse uut kütusesegu peale. Selle mootori eelis võrreldes sellel ajal levinud aurumootorile oli võimalus gaasimootorit igal hetkel käivitada ja peatada. See tuli kasuks perioodilistel töödel nagu näiteks veolaeva peale- ja mahalaadimisel ja seeriatootmine.
Geodeetiline joon
Määratlus
Geodeetilise joone täpsem määratlus sõltub ruumi tüübist. Näiteks kahemõõtmelisel pinnal, mis asub kolmemõõtmelises eukleidilises ruumis, on geodeetilisteks joonteks üsna väikesed kaared, mis on sellel pinnal lühimad teed joone otste vahel. Tasapinnal on geodeetiliseks jooneks sirge, silindril – heeliks, sirgjoonelised moodustajad ja ringjooned ning sfääril – suurringide kaared.
Gaasimootor
Neljataktiline mootor
Vabalthingav gaasimootor asendati omakorda Otto neljataktilise mootoriga. Üleminek neljataktilistele mootoritele toimus kiirelt, viimased vabalthingavad mootorid valmistati 1877. aastal. Umbes 1898. aastal hakati tootma neljataktilisi diiselmootoreid ja 1900. aastate esimesel kümnendil hakati kasutama ka neljataktilisi bensiinimootoreid. pisi|272x272px|Crossley tehases valmistatud kolme hobujõuga vabalthingav mootor Ansoni mootorimuuseumis
Geodeetiline joon
Kasutus füüsikas
Geodeetilisi jooni kasutatakse relativistlikus füüsikas. Nii näiteks liigub üldrelatiivsusteoorias testobjekt piki aegruumi geodeetilisi jooni. Sisuliselt võib kõikide lagranžiaanide ajalist evolutsiooni käsitleda kui liikumist piki geodeetilisi jooni erilises ruumis. Sel viisil on ette kujutatav kogu kalibratsiooniväljade teooria.
Gaasimootor
Crossley
Ühendkuningriigis asus kõige tuntum gaasimootorite tootja, milleks oli Manchester Crossley. See firma sai 1869. aastal Ühendkuningriigilt ja muult maailmalt (väljaarvatud Saksamaalt) õiguse patenteerida Otto ja Langdeni uue gaasiga töötava vablthingava mootori. 1876. aastal sai Crossley õiguse patenteerida ka veelgi võimekama Otto neljataktilise mootori.
Tangye
Manchesteri piirkonda oli rajatud ka teisi mootoritehaseid. Üks neist oli Birninghami lähedal asuv Tangye, mis 1881. aastal müüs pma esimese gaasimootori, millel oli 1 hobujõud. 1890. aastal alustas firma ka neljataktiliste gaasimootorite tootmis.
Säilitamine
Inglismaal Stockporti lähedal Poyntonis asub Ansoni motorimuuseum, kus on suur kollektsioon mootoritest ning muuseumis saab näha ka mitut töötavat gaasimootorit, nende hulgas ka Crossley valmistatud maailma suurimat vabalthingavat mootorit.
Gaasimootori rakendamine
1930ndatel ja 1940ndatel kasutati bensiini nappuse tõttu laialdaselt gaasigeneraatorautosid ehk puidugaasiautosid. Autole paigaldati puugaasigeneraator, puuklotsidest toodeti generaatorigaasi. Et nii saadud gaasi (vingugaas ja divesinik) põlemissoojus on väike, siis niisuguseid mootoreid enam ei kasutata. Gaasimootorid on seeriatootmises põhiliselt eriotstarbeks.
Transpordis kasutatakse traditsioonilistest bensiinimootoritest ümberseadmestatud mootoreid. Hiljuti on Euroopas välja töötatud ka traditsiooniliste diiselmootorite ümberseadmestamise tehnoloogia. Et diiselmootoritel on kõrgem surveaste, on nad bensiinimootoritest sobivamad. Ent kuna gaas ei sütti nagu diislikütus, siis rõhu tõusu puhuks silindris survetaktil tuleb diislile kas lisada süütesüsteem (nagu bensiinimootoritel) või kasutada kütuse ja õhu segus "süüteannuses" diislikütust (30–50% kogu kütusest). Gaasi kasutamine diiselmootorites kogub populaarsust ning tõotab lähiaastatel laialdaselt levida, kusjuures kasutatakse nii spetsiaalseid gaasimootoreid kui ka gaasidiiselmootoreid.
Sõidukite sisepõlemismootorite ümberehitamine gaasimootoriteks annab autoomanikele olulist kokkuhoidu, sest gaaskütus on odavam.
Metaani ja propaani kasutamine
Kuna maagaas (metaan) on alati olnud puhas, ökonoomne ja kergesti kättesaadav kütus, on tööstuslikud mootorid disainitud kasutama just gaasi mitte bensiini. Kuigi gaasimootori süsinikuheite suurus ei erine väga bensiinimootori süsinikuheitest, toodavad nad töötades vähem keeruka ehitusega süsivesinike saastet ning gaasimootoritega esineb vähem mootorisiseseid probleeme. Üks näide on vedelgaasil töötavad mootorid, mida rakendarakse tihti harklaadurite puhul.
Tehnilised üksikasjad
Gaasimootor erineb bensiinimootorist süsteemi poolest, mille abil segatakse kütus ja õhk. Bensiinimootorid kasutavad karburaatorit või kütusepumpa, gaasimootoris viiakse kütus õhuvooluni Venturi efekti abil. Varasemate gaasimootorite puhul kasutati kolme klapi süsteemi koos eraldi sisselaske- ja õhuklappidega.
Gaasimootori peamine nõrkus võrreldes diiselmootoriga on väljalaskesüsteem. Nimelt on gaasimootori heitgaasid palju kuumemad ning see tegur piirab mootori võimsust. Väiksematel diiselmootoritel on üldjuhul suurem võimsus kui hiigelsuurtel gaasimootoritel.
Soojuslik kasutegur
Gaasimootoritel, mis kasutavad kütuseks maagaasi, on soojuslik kasutegur umbes 35–45%. Parimad gaasimootorid suudavad saavutada soojuslikuks kasuteguriks pisut rohkem kui 48%. suuremad mootorid on efektiivsemad kui väiksemad. Biogaasil töötavad gaasimootorid on üldiselt väiksema efektiivsusega. Jenbacheri J624 mootor on maailma esimene metaanil töötav 24-silindriline gaasimootor, mis on suure efektiivsusega.
Gaasikulu arvutamine
Valem näitab gaasivoolu, kui gaasimootor töötab normaaltingimustes täiskoormusel.
Carl Bernhard Gebhardt
Carl Bernhard von Gebhardt (21. jaanuar 1792 Tallinn – 1. mai 1855 Tõstamaa) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1805–1809 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1810–1812. Töötas koduõpetajana Eestimaal. Ordineeriti 1. juulil 1817 õpetajaks.
Isiklikku
Tema isa Johann Bernhard von Gebhardt oli Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja, vend Ferdinand Theodor von Gebhardt ja vennapoeg Peter Bernhard Ferdinand von Gebhardt olid Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetajad. Tema äi Reinhold Johann Winkler oli Tallinna Toomkoguduse ülemõpetaja. Tema abikaasa vennapoeg Reinhold Winkler oli Karja Katariina koguduse õpetaja ja viimane Saaremaa superintendent.
Raevuka oja org
"Raevuka oja org" (originaalpealkiri saksa keeles "Das Tal des zornigen Baches") on saksa kirjaniku Benno Voelkneri seiklusromaan, mis ilmus 1957. aastal Berliinis.
Eesti keeles avaldas raamatu 1962. aastal Eesti Riiklik Kirjastus sarjas "Seiklusjutte maalt ja merelt". Eesti keelde on raamatu tõlkinud Agnes Kerge ja Viktor Tomberg.
Romaan käsitleb kullakaevurite elu Metsikus Läänes.
Mõisimaa
Mõisimaa on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.
10. jaanuarini 2014 oli osa Võhma külast.
Kubermangusekretär
Kubermangusekretär (vene keeles губернский секретарь) oli Venemaa keisririigi tsiviilteenistuse XII klassi teenistusaste.
Keskkonnadeterminism
Keskkonnadeterminism (ka klimaatiline determinism, geograafiline determinism) on teooria, mille kohaselt keskkond määrab inimeste hoiakud ja käitumise. Keskkonnadeterministide põhiargumendiks on väide, et füüsiline geograafia, eriti kliima, mõjutab inimeste teadvust, mis omakorda määrab nende loodud ühiskonna ja kultuuri. Väidetakse, et troopiline kliima põhjustab laiskust ja rahulikku meeleolu, muutuva kliimaga piirkonnad keskmistel laiuskraadidel soodustavad aga kindlameelsust ja töökust. Kuna keskkonna mõjud inimesele ei ilmne otsekohe, uuritakse inimgruppide rännet, et näha, millistes tingimustes nad arenenud on. Keskkonnadeterminismi peamisteks uurijateks on Ellen Churchill, Ellsworth Huntington, Thomas Griffith Taylor.
Kubermangusekretär
1917. aastal oli sellest kõrgem kolleegiumisekretäri ja madalam kolleegiumiregistraatori (XIV aste) teenistusaste. Varem oli see kõrgem XIII astmel asunud provintsisekretärist. Maavägedes vastas sellele alamporutšiku, ratsaväes korneti ja kasakaväes horunži auaste.
Keskkonnadeterminism
Ajalugu
Keskkonnadeterminismi ajalugu ulatub antiikaega. Esimest korda on teooriat mainitud Hippokratese meditsiinilises uurimuses "Õhud, veed ja kohad". Rooma ajast on keskkonnadeterminismile viitamisi leitud näiteks kreeka geograafi Strabo töödest. Strabo kirjutas kliima mõjudest inimrasside psühholoogilisele loomusele. Viiteid keskkonna mõjude kohta inimese loomusele on leitud ka iidsest Hiina kirjandusest. Üks varasemaid keskkonnadeterminismi pooldajaid oli keskaja kirjanik al-Jahiz. Viimane selgitas, kuidas keskkond määrab teatud kogukonna elanike füüsilised tunnused. Al-Jahiz kasutas oma varajast teooriat evolutsioonist, et selgitada inimeste nahatoonide erinevuse põhjuseid. Eriti huvitatud oli ta tumedanahalisuse põhjustest, kuna uskus, et see on kindlasti tingitud keskkonnast. Oma teooria tõestamiseks uuris ta üht mustast basaltsest kivist regiooni Põhja-Najdis, Araabia poolsaarel:
Kubermangusekretär
Vastavalt 1834. aastal vastu võetud seadusele oli kubermangusekretäril õigus aukodaniku seisusele. 1856. aasta seadus sätestas, et see teenistusaste anti alles siis, kui ametnik oli teeninud kolleegiumiregistraatori teenistusastmel vähemalt kolm aastat. Laitmatu teenistuse eest oli kubermangusekretäril võimalik saada Püha Stanislavi III klassi ordeni kavaleriks.
Keskkonnadeterminism
Ajalugu
Araabia sotsioloog ja õpetlane Ibn Khaldūn oli samuti keskkonnadeterminismi pooldaja. Oma raamatus "Muqaddimah" (1377) selgitab ta, et musta naha põhjustajaks on Lõuna-Sahara piirkonna kuum kliima, mitte sealsete inimeste päritolu. Selle väitega olevat ta ka purustanud Hamiidi teooria, mille kohaselt on Hamiidi pojad needuse tõttu musta nahaga. Mitmed Ibn Khaldūni teoseid tõlgiti koloniaalajastul, mistõttu sobitati teooria kolonialismi propagandasse. 1841. aastal ilmunud raamat „Tõlge ja koloniaalne kujutlus: orientalist Ibn Khaldun“ sisaldab lõpuks tõlkeid, mida pole mõjutanud kolonialistlik propaganda. Lisaks eelnevale huvitus Ibn Khaldun ka meteoroloogilise kliima teooriast, mille hilisem uurija 18. sajandil oli Charles de Montesquieu. Khaldun huvitus oma teoorias füüsilise keskkonna mõjudest inimese omadustele. Ta selgitas inimeste erinevusi, uuris nii püsielanike kui ka rändava eluviisiga inimeste tunnuseid. Samuti võttis ta arvesse traditsioone ja asustust: füüsiline keskkond, eluase, toit, kliima, pinnas ja viisid, kuidas inimesed on sunnitud oma vajadusi rahuldama ning elatist teenima. Selline lähenemisviis eristus senini loodud Hippokratese ja Jean Bodini klimaatilistest teooriatest. Arvatakse, et kaudselt võis Ibn Khaldūni teooria mõjutada ka Montsquieud.
Vahepeal vaibunud idee keskkonnadeterminismist tõusis taas oluliseks 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses. Sellel ajal sai keskkonnadeterminismist geograafia üks kesksemaid teooriaid, vähemal määral tegeleti sellega ka antropoloogia teadusharus. Keskkonnadeterminismi olulisust on suuresti mõjutanud ka evolutsioonibioloogia areng. Ameerikas peetakse teooria uuesti uurimise algatajaks Clarki ülikooli professor Ellen Churchill Semple’it. 1930–1940 sattus keskkonnadeterminism mitmete süüdistuste ja rünnakute alla, teooria väiteid peeti valelikeks ning ohtlikult ebatäpseteks. Geograafid reageerisid rünnakutele, luues uue ja pehmema keskkonnapossibilismi, hiljem hüljati vastavate teooriate uurimine ja seletamine mitmekümneks aastaks. Ka kriitikud väitsid, et keskkonnadeterminism üritas õigustada rassismi ja imperialismi.
Keskkonnadeterminism on jätnud geograafia arengusse küllaltki suure jälje. Mitmed geograafid reageerivad siiani väga negatiivselt igasugusele keskkonna ja inimese seostamisele. Paljud aga usuvad, et selline eemaldumine keskkonna ja inimese suhetest on läinud liiga kaugele ning tegelikult oleks nende kahe faktori seostamine vägagi vajalik. Kuigi eelnev kirjeldab küllaltki täpselt geograafide üldist suhtumist ja ettekujutusi keskkonnadeterminismist, on siiski ka teistsuguseid arvamusi antud teema kohta. Erhard Rostlund avaldas essee, milles väitis, et keskkonnadeterminismi ei lükatud ümber, vaid lihtsalt ei kiidetud heaks (not disproved only disapproved). Lisaks viitab Rostlund ka faktile, et vastuseis ei olnud põhjustatud ebatäpsest teooriast, vaid metodoloogilistest protsessidest, mis erinesid tavapärasest teaduslikust lähenemisest. Sarnane arvamus oli ka Carl O. Saueril, kes 1924. aastal kritiseeris liiga varajast üldistamist ning liiga suuri eelarvamusi keskkonnadeterminismi vastu. Ta tõi välja, et geograafia kui keskkonnamõjude õpetuse defineerimiseks on siiski vaja oletada, et keskkond võib inimest mõjutada ning teadus ei saa põhineda eelarvamustel. Teatud versioon keskkonnadeterminismist oli küllaltki populaarne ka marksismi ajastul. Nimelt kasutati dialektilist materialismi ajaloo üldistamises. Marxi tavalisele majanduslikul baasil määratud ideoloogilisele ja kultuurilisele mudelile lisati idee, et majandusliku aluse määravad omakorda keskkonnaolud. Vene geograaf Giorgi Plekhanov väitis, et vene rahvas on ikka veel feodaalses ajastus ja ei ole arenenud kapitalismi, kuna Venemaa lagedad väljad soodustavad klassikonfliktide teket. Marksistlik keskkonnadeterminism hüljati umbes samal ajal kui klassikaline keskkonnadeterminism.
Klimaatiline determinism
Klimaatilist determinismi (ehk ekvatoriaalset paradoksi) loetakse majandusgeograafia üheks osaks. Selle teooria kohaselt saab riigi arengutaseme määrata riigi ja ekvaatori vahemaa järgi: mida kaugemal paikneb riik ekvaatorist, seda arenenum ta on. See paradoks kehtib võrdselt nii põhja kui ka lõuna pool ekvaatorit, näiteks Austraalia on kõrgema arengutasemega kui Indoneesia. Paradoksi kehtivus toimib ka riikide siseselt, näiteks on Ameerika Ühendriikide põhjaosa rohkem arenenud kui lõunaosa.
Arhitektuuriline determinism
Keskkonnadeterminismi põhimõtteid on püütud kasutada ka linnaplaneerimises, et uurida, kuidas võib ehitatud keskkond avaldada mõju inimese käitumisele. Teooria on võetud aluseks keskkonna planeerimise kaudu kuritegevuse vähendamise programmile. Samuti on keskkonnadeterminism aluseks aktiivse ruumikasutuse teooriale, kus läbi ruumi planeerimise soovitakse soodustada aktiivset ja tervislikku eluviisi. Linnaplaneerimisega seotud keskkonnadeterminismi on sageli nimetatud ka arhitektuuriliseks determinismiks.
Narva jäähall
Narva jäähall (täpsemalt Narva Paemurru Spordikooli jäähall) on jäähall Narvas aadressil 26. Juuli tänav 4. Jäähalli omanik on Narva Paemurru Spordikool.
Jäähall võeti kasutusele 1992.
Jäähall on Narva PSK koduväljak.
Pau ülikool
pisi|Logo Pau ülikool (prantsuse keeles L'Université de Pau et des Pays de l'Adour ) on ülikool Prantsusmaal Paus, Bayonne'is, Tarbes'is and Mont-de-Marsanis.
Ülikool asutati 1972.
Ülikoolis õpib üle 12 000 üliõpilase.
Tšornobajivka (Bilozerka rajoon)
Tšornobajivka (ukraina keeles Чорнобаївка) on küla Ukrainas Hersoni oblastis Hersoni rajoonis. Elanike arv oli 2001. aasta seisuga 9275.
Küla edelaserval asub Hersoni rahvusvaheline lennujaam.
Ajalugu
Pärast 2022. aasta 2. märtsil lõppenud Hersoni lahingut langes asula Venemaa relvajõudude kontrolli alla.
2022. aasta märtsi jooksul toimunud Ukraina rünnakutes hukkus lennuväljal kaks Venemaa relvajõudude kindralleitnanti, Andrei Mordvitšev ja Jakov Rezantsev.
<br style="clear:left;" />
Provintsisekretär
Provintsisekretär (vene keeles провинциальный секретарь) oli Venemaa keisririigi tsiviilteenistuse XIII klassi teenistusaste. 1917. aastal seda rangide tabelis enam ei esinenud. Sellest kõrgem oli kubermangusekretäri ja madalam kolleegiumiregistraatori tiitel. Mereväes vastas sellele aastatel 1732−1751 ja 1758−1764 mitšmani auaste.
Lars Vilks
thumb|Lars Vilks (2011)
Lars Vilks (täieliku nimega Lars Endel Roger Vilks; 20. juuni 1946 Helsingborg – 3. oktoober 2021 ) oli eesti-läti päritolu Rootsi kunstnik, kunstiteoreetik ja ühiskonnategelane.
Rahvusvahelist tuntust on ta eelkõige kogunud oma karikatuuridega prohvet Muḩammadist, mis on toonud kaasa vähemalt kaks islamiäärmuslaste mõrvakatset. Samuti on ta tuntud omanäoliste skulptuuride "Nimis" ja "Arx" järgi. Nende kujude ümbruse Kullabergi poolsaarel kuulutas Vilks 1996. aastal iseseisvaks riigiks ja andis sellele nimeks Ladonia. Vilksi kunsti pole kõrgelt hinnatud, kuid see on köitnud tähelepanu oma provokatiivsusega.
Elulugu
Vilksi ema on rootslane, isa Eino Vilks Viljandi maakonnast Mõisakülast pärit läti juurtega eestlane. Isa põgenes 13. septembril 1944 Rootsi. Aasta pärast poja sündi lahkus ta pere juurest, kuid pärandas pojale läti perekonnanime ja ühe eestipärase eesnime (Endel).
Eesti keelt Vilks siiski ei oska, sest väliseesti kogukonnaga tal sidemeid ei olnud. Eestit on külastanud ta vaid korra.
1987. aastal kaitses ta Lundi Ülikoolis doktorikraadi ajaloos. Aastatel 1997–2003 oli ta Bergeni Riikliku Kunstiakadeemia kunstiteooria professor.
Alates 2007. aastast on ta sunnitud ennast islamiäärmuslaste tapmisähvarduste tõttu varjama.
Tegevus kunstnikuna
Kuigi Vilks on hariduselt kunstiteoreetik, on ta ka iseõppinud kunstnik. 1970. aastatel alustas ta katsetusi maalikunsti valdkonnas. 1970. aastate teisel poolel hakkas ta tegelema kontseptuaalkunstiga, mis keskendub kunstniku enesetajule ja teose ideele, mitte niivõrd teose esteetikale või kunstilisele programmile. Selleks ajaks oli Rootsi kunstimaastikul oma kindla koha leidnud postmodernism, oli tunda näiteks prantsuse filosoofi Jean-François Lyotardi tugevat mõju. Vilksist sai üks neist kunstnikest, kes ütlesid lahti varasemast modernismi esteetikast. 1976–1977 osales ta Skånes kunstinäitustel, kus muutis kunstiteoseks nii enda kui ka oma auto. 1979. aastal kureeris ta koos Leif Erikssoniga kunstinäitust "Time Fuse Attitudes", kus olid esindatud kontseptuaalkunsti suurkujud: Joseph Beuys, Chris Burden, Daniel Buren, Joseph Kosuth ja Méret Oppenheim.
"Nimis" ja "Arx"
thumb|"Nimis" (2002) thumb|"Arx" (2007)
1980. aastate alguses hakkas ta tegelema skulptuuriga, millest sai kunstis tema peamine tegevusala. Esimesena hakkas ta ehitama 1980. aastal skulptuuri "Nimis" (ladina keeles 'liiga palju'), mis on üks tema tuntumaid teoseid. See oli julge projekt: ta alustas seda väheste teadmistega skulptuurist, ilma eelarveta, kasutades materjalina vaid triivpuitu. Pealegi asus ta seda looma keset metsikut loodust, Kullabergi looduskaitsealal. Projektiga seoses tekkinud probleemid õnnestus Vilksil kõige kiuste ületada. Teda ei takistanud tema puudulikud oskused puitstruktuuride ehitamisel ega ka võimude vastuseis. Skulptuuri ebatavalise asukoha tõttu said võimud sellest teada alles 1982. aastal, kuid leidsid siis, et see tuleb lammutada. Vilksi vastasseis võimudega ja juriidilised võitlused kujunesid osaks kunstiteose loomise protsessist. Aastatega skulptuur üha kasvas ja laienes, ulatudes lõpuks pikkuselt üle 100 meetri. Mõned selle tornidest on 25 meetri kõrgused. 1984. aastal müüs ta kunstiteose Joseph Beuysile ja pärast Beuysi surma 1986. aastal müüdi see kunstnikepaarile Jeanne-Claude ja Christo. "Nimist" on püütud ka hävitada – 1985. aastal süütas keegi selle põlema, kaks kolmandikku rajatisest sai põlengus kannatada.
2012. aastal paigutas rühm kunstnikke, kuhu kuulus ka Jonathan Pye, "Nimise" ühe torni otsa päikeseenergial töötavad valjuhääldid, kust kõlavad islami palved, muutes selle omalaadseks minaretiks.
Projekti "Nimis" jätkuks sai aastatel 1991–1999 püstitatud "Arx" (ladina keeles 'kindlus'). Selle skulptuuri püstitas Vilks samuti Kullabergi looduskaitsealale, kasutades selle rajamiseks kokku 150 tonni kive ja tsementi. Iga kivi skulptuuris on nummerdatud, vastates leheküljenumbrile 1993. aastal ilmunud raamatus "Arx: en bok om det outsägliga", kus on kokku 352 lehekülge. Kuna ka see skulptuur on rajatud looduskaitsealale ilma ehitusloata, karistati Vilksi selle eest 1994. aastal rahatrahviga 10 000 Rootsi krooni. Selle vastu on toime pandud mitmeid vandalismiakte, näiteks on püütud seda sepahaamritega purustada.
Ladonia
2. juunil 1996 pärast mitmeid konflikte Rootsi võimudega kuulutas Lars Vilks 1 km² suuruse territooriumi, kus tema skulptuurid asuvad, iseseisvaks riigiks Ladonia nime all. Tegemist on niinimetatud mikroriigiga, mida ametlikult ei ole tunnustanud ükski riik, kuid mis on saavutanud tunnustuse mitmetelt teistelt mikroriikidelt.
Selle kodanikuks oli 2015. aasta seisuga registreerinud ennast üle 17 000 inimese enam kui 100 maailma riigist. Igal aastal külastab Ladoniat üle 40 000 turisti.
Ladoniat on peetud samuti osaks Vilksi kunstiprojektide sarjast, mis algas "Nimisega" ja kulmineerus "Omfalosega". Vilks on ise ametlikult Ladonia riigisekretär.
"Omfalos"
1999. aastal lõi Vilks veel ühe skulptuuri, "Omfalose", mille ta valmistas kivist ja tsemendist. Skulptuur oli 1,61 meetri kõrgune ja kaalus umbes tonni. Kunsti ja kultuuri edendamiseks asutatud sihtasutus Gyllenstiernska Krapperup esitas skulptuuri püstitamise pärast politseile ametliku kaebuse, nõudes ühtlasi ka "Nimise" ja "Arxi" teisaldamist Kullabergi looduskaitsealalt. Augustis 1999 andis ringkonnakohus loa "Omfalose" teisaldamiseks, kuid jättis rahuldamata taotluse ülejäänud kahe objekti osas. Sihtasutus kaebas edasi kuni ülemkohtuni, kuid Vilks jäi kõigis kohtuastmetes "Nimise" ja "Arxi" küsimuses võitjaks.
"Omfalose" teisaldamine oli iseenesest vastuoluline. Vilksil endal soovitati leida talle vastuvõetav viis skulptuuri teisaldamiseks. Ta tegi ettepaneku, et laseb selle 10. detsembril 2001, Nobeli auhinna asutamise 100. aastapäeval 100 kilogrammi dünamiidiga õhku, ja esitas maakonnavalitsusele vastava taotluse. Samas oli ta juba aprillis 2001 müünud kuju 10 000 Rootsi krooni eest kunstnik Ernst Billgrenile, kellega ta kuju õhkimises kokkuleppele jõudis. 9. detsembril teisaldas aga maakonnavalitsus ette teatamata skulptuuri ja esitas selle eest arve summas 92 500 Rootsi krooni Vilksile. Vilks vaidlustas trahvi kuni ülemkohtuni välja, kuid jäi kaotajaks.
Karikatuurid
2000. aastatel on Vilks kogunud tuntust eelkõige karikatuuridega, mis on pilanud erinevaid religioone. Ta on kujutanud Jeesust pedofiilina ja prohvet Muḩammadit koerana, samuti on ta kujutanud juute sigadena. Vilks, kes nimetab ennast ise ateistiks, on rõhutanud, et kunstis ei tohiks olla mingeid religioosseid tabusid. Ta leiab, et demokraatlikus ühiskonnas peab olema võimalik usulisi sümboleid kritiseerida ja kui seda teha, siis peaks õigluse ja võrdsuse mõttes kritiseerima neid kõiki.
Tema kurikuulsaimad karikatuurid on siiski pildisari, kus prohvet Muḩammadit kujutatakse koerana. Algselt olid need 2007. aastal valminud pildid mõeldud väljapanekuks kohalikul kunstinäitusel Karlstadi lähistel Tällerudis, kuid näituse korraldajad võtsid need maha, tuues põhjuseks julgeolekukaalutlused. Pärast seda üritas Vilks neid pakkuda mitmele muule galeriile, kuid kõik keeldusid samal põhjusel. Ühe pildi avaldas 18. augustil 2007 Örebro kohalik ajaleht Nerikes Allehanda, et illustreerida ajalehe juhtkirja enesetsensuurist ja usuvabadusest. Sellest vallandus rahvusvaheline skandaal, mis tõi kaasa tapmisähvardused Vilksi vastu ja sundis teda otsima kaitset politseilt.
2007. aasta sügisel rääkis ta ajakirjandusele, et on hakanud looma prohvet Muḩammadist kõnelevat muusikali. Selle projekti hetkeseis on teadmata.
Reaktsioonid Vilksi kunstile
thumb|Lars Vilks (2005)
Vaatamata sellele, et Vilksi ideed kontseptuaalkunsti valdkonnas peaksid sobituma kenasti teiste tema põlvkonna ja koolkonna kunstnikega, on ta jäänud Rootsi kunstiringkondades autsaideriks. Rootsi kunstieliit ei räägi reeglina temast. Tema töid pole peetud piisavalt huvitavaks ja neis on nähtud labaseid provokatsioone. Üks tema väheseid töid, mis on jõudnud muuseumikollektsiooni, on Ernst Billgreni ostetud skulptuur "Omfalos", mille Billgren annetas Moderna Museetile.
Vilksi omavoliline tegevus Kullabergi looduskaitsealal tekitas alates 1982. aastast talle rohkelt probleeme Höganäsi valla ja Skåne lääni võimudega. Kohtuprotsessid tema taieste ja nende eest määratud trahvide üle kestsid kuni 2004. aastani, köites pidevalt Rootsi ajakirjanduse tähelepanu ja muutes Kullabergi rahvusvaheliselt populaarseks turismi sihtkohaks.
Reaktsioonid Muḩammadi karikatuuridele
Islami rajajat koerana kujutavate joonistuste avaldamine 2007. aastal kutsus esile Rootsi islamiorganisatsioonide protesti. Samuti mõistsid nende avaldamise hukka mitmete välisriikide, teiste seas Iraani, Pakistani , Afganistani ja Egiptuse valitsused, aga ka valitsustevaheline Islami Koostöö Organisatsioon, mis kutsus Rootsi valitsust üles Vilksi "karistama". Lisaks sai Vilks mitmeid tapmisähvardusi ja on olnud sunnitud sellest ajast peale elama politsei kaitse all. Muuhulgas on äärmuslik islamiorganisatsioon Islamiriik pannud tema tapmise eest välja preemia kuni 150 000 USA dollari väärtuses.
Vandenõu Vilksi mõrvamiseks
2009. aastal sepitseti Vilksi tapmiseks vandenõu, mis lõpuks läbi kukkus. Selles osales kolm Ameerika Ühendriikide kodanikku: Colleen LaRose (keda kutsuti ka Džihaadi-Jane'iks), Mohammad Hassas Khalid ja Jamie Paulin Ramirez. 9. märtsil 2010 avalikustati, et LaRose'ile esitati föderaalseaduse alusel süüdistus muslimite värbamises Vilksi mõrvamiseks. Jaanuaris 2014 mõisteti LaRose kümneks aastaks vangi.
Samal päeval arreteeriti Iirimaal seitse inimest seoses väidetava vandenõuga Vilksi tapmiseks. Uurimisega seotud politseinikud ütlesid, et tegemist oli välismaal sündinud Iirimaa elanikega, kes pärinesid enamikus Jeemenist ja Marokost ning viibisid Iirimaal põgenikena. Neist seitsmest viis, kolm meest ja kaks naist, vahistati Waterfordi ja Tramore'i linnades, veel üks mees ja naine Ballincolligis Corki linna lähistel. Iiri politsei viis operatsiooni läbi koos terrorivastase võitluse üksusega. Politsei sõnul jäi kinnipeetute vanus vahemikku 20. aastate keskpaigast kuni 40. eluaastate lõppu. Samuti tunnistas politsei, et tegi tihedat koostööd korrakaitseorganitega Ameerika Ühendriikides ja mitmetes Euroopa riikides.
Vägivaldsed rünnakud
11. mail 2010 ründasid muslimitest meeleavaldajad Vilksi sõnavabadusest rääkiva loengu ajal Uppsala Ülikoolis. Rünnak algas, kui näidati filmi islamist ja homoseksuaalsusest (videos näidati palja ülakehaga mehi ja ühte lühikest stseeni kahest suudlevast mehest vaheldumisi islamiteemaliste lõikudega). Mõned üliõpilased nõudsid filmi peatamist, nimetades seda geipornoks. Näidatud film oli Iraani kunstniku Sooreh Hera film "Allah ho Gaybar". Ründajad lõhkusid Vilksi prillid, kuid ta ei saanud raskelt vigastada. Politsei toimetas ta turvalisse kohta ja osa protestijaid peeti kinni. Vaatamata varasematele tapmisähvardustele oli see esimene vägivallaakt Vilksi vastu.
Mõned päevad hiljem, 15. mail 2010 korraldati Vilksi majale Lõuna-Rootsis süüterünnak. Ründajad purustasid maja aknad ja viskasid majja pudelid bensiiniga. Puhkes väike põleng, kuid maja maha põletada ei õnnestunud. Vilksi ei olnud rünnaku hetkel kodus. Vahistati kaks Kosovo päritolu venda. Sama aasta 15. juulil mõisteti nad vastavalt kaheks ja kolmeks aastaks vangi.
10. septembril 2011 arreteeriti kolm meest, keda kahtlustati terroriaktide kavandamises Göteborgis. Kaks päeva pärast vahistamist muudeti nende süüdistus mõrvasüüdistuseks. Mõned päevad hiljem selgus, et nende sihtmärk oli Lars Vilks.
Al-Qā‘idah' sihtmärkide seas
2010. aastal avaldas ajakiri Inspire äärmusliku islamiorganisatsiooni Al-Qā‘idah' väidetava sihtmärkide nimekirja, kuhu kuulus ka Lars Vilks. 2013. aastal lisati sellesse nimekirja ka Stéphane "Charb" Charbonnier, kelle Lars Vilksi komitee andis järgmisel aastal oma vabadusauhinna. Kui Charb mõrvati jaanuaris 2015 koos 11 muu inimesega Charlie Hebdo tulistamises, kutsus Al-Qā‘idah üles tapma veel karikaturiste ja Vilks tõhustas veelgi oma turvameetmeid.
Kopenhaageni terrorirünnakud
14. veebruaril 2015 Taani pealinnas Kopenhaagenis Krudttøndeni kohvikus toimunud üritusel, mis kandis pealkirja "Kunst, jumalateotus ja väljendusvabadus" ning mille oli korraldanud Vilks, hukkus tulistamises üks tsiviilisik ja kolm politseinikku said haavata. Kohviku aknas oli näha vähemalt 30 kuuliauku. Ürituse üks korraldajatest Helle Merete Brix kinnitas hiljem, et rünnaku sihtmärgiks oli Vilks. Tulistaja tabati järgmise päeva hommikul ja hukkus tulevahetuses politseiga. Politsei usub, et rünnak oli inspireeritud kuu aega varem toimunud Pariisi tulistamisest. Pärast rünnakut kadus Vilks avalikkusest.
Teoseid
Kunstiteoreetiku ja -ajaloolasena on Lars Vilks avaldanud mitmeid kunstiteemalisi teaduslikke ja populaarteaduslikke käsitlusi. Samuti on ta avaldanud mitu teost, mis on seotud ühe tema tuntuma skulptuuriga "Arx".
Tanuk
Tanuk (Galerina) on šampinjonilaadsete seltsi värvikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Sydney pantvangikriis
Sydney pantvangikriis oli terrorirünnak 15.–16. detsembril 2014, kui Man Haron Monis võttis kümme Lindti kohviku klienti ja kaheksa töötajat Martin Place'is Sydneys Austraalias pantvangi.
Pantvangikriis kestis 16 tundi ning lõppes, kui kohvikust oli kuulda lasku ning eriüksuslased selle peale hoonesse sisenesid. Monis tappis pantvangi Tori Johnsoni, Katrina Dawson sai surma politseiniku lasu rikošetist. Ka Monis hukkus. Politsei kuulidest said viga veel kolm pantvangi ning üks politseinik.
Politseid on süüdistatud hilises initiatiivis, pantvangide surmades ning läbirääkimiste ebatõhususes. Pantvang Marcia Mikhael helistas kriisi ajal raadiojaamale 2GB ning ütles: "Nad ei ole läbirääkimisi pidanud, nad ei ole mitte midagi teinud. Nad on meid siia surema jätnud."
Alguses oli näha, kuidas pantvangid hoidsid kohviku akna vastas džihadistide lippu koos šahadaga ning ajakirjandus pidas seda ekslikult Islamiriigi lipuks. Hiljem nõudis Monis, et talle toodaks ka Islamiriigi lipp. Lisaks nõudis ta edutult raadio vahendusel vestlust Austraalia peaministri Tony Abbottiga. Abbott sõnas, et Monisel olid poliitilised eesmärgid, hilisemas analüüsis leiti, et ta oli "ebatavaline juhtum: haruldane segu ekstremismist, vaimse tervise probleemidest ning kriminaalsusest".
Pärast pantvangikriisi mõistsid moslemiliikumised toimunu ühises avalduses hukka ning matusetalitused toimusid St Mary katedraalis ja St Jamesi kirikus. Teistesse Lindti kohvikutesse pandi üles kaastundeavaldused ning sündmuspaigale toodi hulganisti lilli. Kohvik, kus rünnak aset leidis, sai politseihaarangus tõsiselt kannatada ning pandi remondi ajaks kinni. Kohvik taasavati märtsis 2015.
Rainer Meinart
Rainer Meinart (sündinud 1990 ) on eesti löökpillimängija.
Meinart on olnud Eesti bändide Revolver ja Decode liige ning on tegutsenud ka DJ-na.
Lõpetanud Gustav Adolfi Gümnaasiumi 2009. aastal.
Louis Tredern
Louis Sébastien Marie de Tredern de Lézerec (14. september 1780 – 8. november 1818 Guadeloupe) oli arst ja embrüoloog, 19. sajandi epigeneetika üks varasemaid esindajaid.
Tema isa Jean Louis de Tredern de Lézerec (1742–1807) oli laevakapten. Kui laev Pimen 66 seisis pikka aega Tallinna reidil, siis Louis Tredern oli oma kajuti selles muutnud uurimislaboriks.
Aastal 1804 läks ta Würzburgi, kus töötas Ignaz Döllingeri juures, ning aastal 1807 läks Göttingeni, kus puutus kokku Johann Friedrich Blumenbachiga.
Thiago Alcántara
Thiago Alcántara do Nascimento (tuntud kui Thiago; sündinud 11. aprillil 1991 San Pietro Vernoticos, Itaalias) on Hispaania jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa kõrgliiga klubis Liverpool ja Hispaania jalgpallikoondises.
Aubri Trois-Fontainesist
Aubri Trois-Fontainesist (ka Aubry, Albéric, ladinapäraselt Albericus Trium Fontanum; suri umbes 1252) oli keskaja tsistertslasest kroonik, kes kirjutas ladina keeles. Ta oli Trois-Fontainesi kloostri munk Chalons-sur-Marne'i piiskopkonnast, suri peale 1252. aastat.
Kroonika
Aastal 1232 alustas Aubri oma kroonikat "Chronica Albrici Monachi Trium Fontium", mis kirjeldab maailmasündmusi alates maailma loomisest kuni aastani 1241.
Thiago Alcántara
Müncheni Bayern
2013. aasta suvel liitus ta Saksamaa kõrgliiga klubiga Müncheni Bayern.
Aubri Trois-Fontainesist
Kroonika
Tema aines pärineb ka Froidmonti kloostri munga Hélinandi "Chroniconi" 45.–49. raamatust.
Thiago Alcántara
Liverpool
2020. aasta septembris sõlmis ta pikaaegse lepingu Liverpooliga.
Noortekoondised
2008. aastal võitis Thiago Hispaania U17 koondisega Euroopa meistrivõistlused.
Aubri Trois-Fontainesist
Kroonika
Tähtis on tema teade, et Mõõgavendade ordu asutas Turaida Theoderich (hiljem Eestimaa piiskop).
Thiago Alcántara
Noortekoondised
2011. ja 2013. aastal tuli ta ka Hispaania U21 koondisega Euroopa meistriks.
Põhikoondis
Thiago pidi põlvevigastuse tõttu loobuma 2014. aasta maailmameistrivõistlustest Brasiilias.
Ta kuulus Hispaania koondisse, mis võistles 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Isiklikku
Thiago on Brasiilia päritolu. Tema isa Mazinho on Brasiilia jalgpallikoondise endine mängija, kes võitis ka 1994. aasta maailmameistrivõistlused, ja ema Valéria endine võrkpallimängija. Thiago noorem vend Rafinha mängib Hispaania kõrgliiga klubis Barcelona.
Tema nõbu Rodrigo, kes mängib Leeds Unitedis, on samuti jalgpallur.
Bruno von Weymarn
Bruno Ferdinand Constantin von Weymarn (7. juuni 1899 Muraste mõis, Harku vald, Harjumaa – 26. juuli 1956 Stuttgart-Zuffenhausen) oli Ranna mõisnik.
Ta lõpetas 1917. aastal Tallinna Toomkooli, õppis 1917 Tartu Ülikooli arsti-, 1918 ja 1920 õigusteaduskonnas ning 1923–1926 (lõpetas) kaubandusosakonnas, korporatsiooni Estonia vilistlane.
Ta oli 1918. aastal küüditatud Krasnojarskisse, osales Balti rügemendi koosseisus Vabadussõjas, asus 1939. aastal Saksamaale, teenis 1945. aastal Saksa sõjaväes.
Türgi saun (Ingres)
„Türgi saun“ (prantsuse keeles „Le Bain turc“) on prantsuse kunstniku Jean Auguste Dominique Ingresi õlimaal puidul.
1862. aastal valminud teos on külastajatele vaatamiseks väljas Pariisis Louvre'is.
10199 Chariklo
pisi|Kunstnike nägemus Chariklost 10199 Chariklo on kentauride hulka kuuluv asteroid, mille ümber on rõngad.
Uurimine
Esimest korda märkasid astronoomid asteroidi 1997. aastal. 10 uurimisaasta jooksul panid astronoomid tähele, et Chariklo spektrist kaovad jäätunud veele iseloomulikud tunnused. 2008. aastal märgati taas neid iseloomulikke tunnuseid. See tõestab astronoomide sõnul, et Chariklo ümber pöörlevad kaks jäist rõngast.
Kirjeldus
Asteroidi ümber on kaks õhukest jääpurust ja kivitükikestest koosnevat rõngast. Üks rõngas on kolme ja teine kuue kilomeetri laiune. Nende vahemaa üksteisest on üheksa kilomeetrit. Astronoomi Felipe Braga arvates võib Chariklol olla üks kaaslane.
Saksa-Rooma riigi territooriumite loend (I)
See on Saksa-Rooma riigi territooriumite loend, mis algavad tähega I:
Makedoonia nimelepe
pisi| {{legend|#D2DE84|[[Makedoonia (Kreeka geograafiline piirkond)}} {{legend|#FFC2A0|Põhja-Makedoonia Vabariik}}]] Makedoonia nimetüli (1991–2019) kujutas endast Kreeka ja Makedoonia Vabariigi auvaidlust Makedoonia nime üle, mis tähistab mõlema riigi territooriumeid.
Lahend
12. juunil 2018 leppisid Makedoonia ja Kreeka peaministrid Zoran Zaev ja Aléxis Tsípras kokku kompromisslahenduses, mille järgi Makedoonia oma senise nime uue nime Република Северна Македонија/Republika Severna Makedonija (eesti keeles Põhja-Makedoonia Vabariik) vastu vahetas. Leppe pidi kinnitama Kreeka parlament ja Makedoonia referendum. Makedoonia president Đorge Ivanov teatas, et ei toeta sellist kompromissi mitte mingil juhul.
Makedoonia parlament kinnitas 11. jaanuaril 2019 nimemuudatuse ja 25. jaanuaril 2019 kinnitas ka Kreeka parlament nimelepingu Makedooniaga.
Nimemuutus jõustus 12. veebruaril 2019.
Valter Nõges
Valter Nõges (8. juuni 1905 Samarino mõis, Borovitši maakond, Novgorodi kubermang – 4. november 1941 Turinsk, Sverdlovski oblast) oli eesti õigusteadlane.
Ta õppis 1923–1929 (lõpetas cum laude) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, mag. jur. 1939.
1924–1929 Tartu linna tööstus- ja majandusõpilaste kooli asjaajaja, 1926–1929 ja 1930–1931 samas õpetaja. 1927–1929 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna seminariraamatukogu korraldaja ja 1931–1935 abijõud, 1932–1937 Tartu Ühistegevuse Instituudi lektor. Alates 1935 Kohtuministeeriumi kodifikatsiooniosakonna liige (ministeeriumi nõunik), alates 1937 laevasõiduõigustesse puutuvate seaduste väljatöötamise komisjoni esimees.
Arreteeriti NKVD poolt, suri vangistuses Venemaal.
Kornelius Petserist
Kornelius sündis Pihkvas bojaari perekonnas ja sai ettevalmistuse mungaeluks Mirožki kloostris Pihkvas. 1529. aastal sai temast Petseri kloostri ülem. Tema tegevusajal kasvas oluliselt kloostri mõjukus, suurenes munkade arv ja laienes misjonitegevus. Liivi sõja alguses rajati kloostri ümber müürid, mis muutsid kloostri kaitserajatiseks.
1570. aastal saabus kloostrisse tsaar Ivan IV. Kornelius tuli talle vastu, kuid raevunud tsaar, kes arvas, et klooster on tema suhtes reetlik, tappis ta väidetavalt ise. Hiljem olevat tsaar oma tegu väga kahetsenud ja kloostrile selle märgiks kella annetanud.
1690. aastal maeti Korneliuse säilmed ümber. Seda on peetud tema kanoniseerimise ajaks.
Vastse-Kambja mõis
Vastse-Kambja mõis, ka Väike-Kambja mõis (saksa keeles Neu-Kamby, ka Klein-Kamby) oli rüütlimõis Kambja kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Kambja valda.
Ajalugu
Vastse-Kambja mõis asutati 17. sajandil Suure-Kambja mõisast eraldatud alast.
Mõisa peahoones tegutseb tänapäeval Kambja vallavalitsus.
Tõllukivi
Tõllukivi või Tõllu kivi nime kannavad:
Narva (Soome)
Narva on küla Soomes Pirkanmaa maakonnas Vesilahti vallas.
Garcinia kola
Garcinia kola on kluusialiste sugukonda gartsiinia perekonda kuuluv mitmeaastane puittaimeliik.
Garcinia kola kasvab kuni 12 m kõrguseks puuks ja on levinud Aafrikas: Beninis, Kamerunis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Elevandiluurannikul, Gabonis, Ghanas, Libeerias, Nigeerias, Senegalis ja Sierra Leones.
Narva (Soome)
Küla pindala on 1,91 km² ja seal elab 457 inimest (seisuga 2014).
Garcinia kola
Kohalikud elanikud kasutavad Garcinia kola seemneid nii toiduks kui ka rahvameditsiinis ravimtaimena (hepatiidi, kõhulahtisuse ja hingamisteede haigussümptomite leevendamiseks, reuma korral jm).
Narva (Soome)
Ajalooliselt on küla tuntud turukohana. Turul kaubeldi ka nahkadega. Sõna narva tähendab naha karvapoolt.
Garcinia kola
Teadusuuringutes pole õnnestunud tõestada Garcinia kola ja selle komponentide inhibeerivat toimet Ebola viiruse osakestele.
Ignaz Döllinger
pisi|Ignaz Döllinger Ignaz Döllinger (27. mai 1770 Bamberg – 14. jaanuar 1841 München) oli saksa arst, anatoom ja füsioloog.
Ta töötas pikka aega Würzburgis. Tema õpilasteks olid Louis Tredern, Karl Ernst von Baer, Heinz Christian Pander, Lorenz Oken.
Liudolf
Liudolf on olnud mitme tuntud isiku nimi:
Mandriliustik
pisi|Vaate mandriliustikele Gröönimaal pisi|Liustik. Alaska pisi|Liustik. Antarktis Mandriliustik on ulatuslik ja paks liustik, mis tekib polaaraladel ja paikneb mere tasemel.
Erinevalt mäeliustikudest puudub mandriliustikul selget toitumis- ja ablatsiooniala (kuigi peamiselt toimub mandriliustiku toitumine kupli keskosas, aga ablatsioon servalalal) ning nende kuju ei sõltu pinnamoest, nad peituvad maapinna alusreljeefi.
Mandriliustikel on kuplilaadse jääkilbi kuju. Nende paksus on üsna suur (kuni 4 km Antarktikas ja kuni 3,2 km Gröönimaal). Gröönimaa mandriliustiku maht on umbes 2,8 mln km³, Antarktika jääkilbi maht on ligikaudu 12,5 mln km³. Mandriliustike liikumiskiirus on 0,03 – 0,35 meetrit ööpäevas, suurim kiirus on liustiku keskosas.
Pleistotseenis kattis mandrijää suurt osa Põhja-Ameerikast ning Euroopast, kaasaarvatud Eestit. Nende mõjul oli tekkinud erinevad pinnavormid (moreentasandikud, -künkad, otsmoreenid, voored jne).
Kollanutt
Kollanutt (Hypholoma) on šampinjonilaadsete seltsi värvikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Permi Riiklik Ülikool
pisi|Ülikooli hoone Permi Riiklik Ülikool (vene keeles Пермский государственный университет) on ülikool Venemaal Permi krais Permis.
Ülikool asutati 1916.
Ülikoolis õpib üle 18 000 üliõpilase.
20. septembril 2021 toimus tulistamine Permi Ülikoolis.
Eddie Nketiah
Edward Keddar Nketiah (sündinud 30. mail 1999 Londonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa Premier League'i klubis Arsenal.
Arsenal põhimeeskonnas debüteeris Nketiah 28. septembril 2017 UEFA Euroopa Liiga alagrupimängus Borissovi BATE vastu. Esimesed kaks väravat lõi ta Arsenali meeskonnas sama aasta 24. oktoobril EFL Cup'i teises ringis Norwich City vastu. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 12. mail 2019 hooaja viimases mängus Burnley vastu. Hooaja 2019/20 esimeses pooles oli ta Arsenalist laenul Inglismaa esiliigaklubis Leeds United, kus ta lõi 17 mänguga kolm väravat. 2020. aastal võitis ta Arsenaliga Inglismaa karikavõistlused ja superkarikafinaali.
Hooajal 2021/22 tegi Nketiah klubikarjääri seni resultatiivseima hooaja, kui lõi 10 väravat, neist viis Inglismaa kõrgliigas ja viis liigakarika võistlustel. 2022. aasta juunis pikendas ta Arsenaliga lepingut viie aasta võrra.
Aastatel 2017–2021 mängis Nketiah Inglismaa noortekoondistes.
Timo Tammemaa
Timo Tammemaa (sündinud 18. novembril 1991) on Eesti võrkpallur.
Grazi lennujaam
Grazi lennujaam (saksa Flughafen Graz; IATA: GRZ, ICAO: LOWG) on lennujaam Austrias.
Ōsaka metroo
thumb|Metroorong Ōsaka metroo (jaapani keeles 大阪市営地下鉄, Ōsaka-shiei chikatetsu) on Ōsaka linnas töötav metroosüsteem. Selle esimene liin Midōsuji liin avati aastal 1933. Metroo kogupikkus on 129,9 km.
Liinide loend
Praegu Ōsaka metrool on kaheksa liini ja 125 jaama.
Balti Stratigraafia Assotsiatsioon
Balti Stratigraafia Assotsiatsioon (lühend BSA) on Baltimaade stratigraafe ühendav organisatsioon.
Kui organisatsioon 1969. aastal moodustati, oli selle nimi Balti Regionaalne Stratigraafia Komitee (BRSK).
16. oktoobril 1990 korraldati organisatsioon ümber Balti Stratigraafia Assotsiatsiooniks.
Organisatsioon on muu hulgas korraldanud erialaseid teaduskonverentse.
Seong
pisi|Seongus liikumine [[Alpides Großvenedigeri tipuharjal]]
Seong, ka köiskond, (inglise keeles rope team) on vähemalt kahest mägironijast ja neid ühendavast köiest moodustatud ühendus, mille eesmärk on ohutult ületada raskesti läbitavaid teelõike mägedes.
Tavaliselt on seongus kaks või kolm alpinisti. Kolmeliikmelise seongu liikumine on palju aeglasem kaheliikelisest seongu liikumisest.
Tokyo Skytree
Tokyo Skytree on Jaapani kõrgeim tele- ja vaatetorn, mis asub pealinnas Tōkyōs.
ILO (koor)
Naiskoor ILO on Salme Kultuurikeskuse juures tegutsev naiskoor.
Koori asutas 26. märtsil 1946 Aado Velmet, kes oli koori dirigent aastatel 1946–1963.
Hiljem on koori dirigendid olnud Kuno Areng, Ants Üleoja, Anne Dorbek, Enn Kiilaspää, Aleksander Kaidja, Valdar Viires ja Ebe Pille. Praegused koorijuhid on Anneli Surva (1983. aastast) ja Irene Schifrin (1987. aastast).
1947. aastast on koor osalenud kõikidel Eesti üldlaulupidudel.
AI-2
pisi|АИ-2 AI-2 on vene individuaalne keemiavastane esmaabikomplekt mõeldud kasutuseks olukordades, kus esineb inimestele ohtlik või surmav radiatsioon.
Komplekti kasutati ning toodeti enamalt Nõukogude Liidus nii sõjaväe- kui tsiviilotstarbetel (näiteks jaotati esmaabikomplekt tuumareaktorite töölistele või nende ümbruses elavatele tsiviilisikutele). Alates 2012. aastast ei ole AI-2 toodangus või kasutuses, kuid selle uuendatud järeltulijat, AI-4, toodetakse ning seda kasutavad tuumareaktorite töölised ka tänapäeval Venemaal.
Sisu
AI-2 sisaldab mitmesuguste otstarvetega ravimeid.
Transilvaania saksid
Transilvaania saksid (saksa keeles Siebenbürger Sachsen, Transilvaania saksi keeles Siweberjer Såksen, rumeenia keeles Sași ardeleni, sași transilvăneni/transilvani, ungari keeles Erdélyi szászok) on saksa päritolu inimesed, kes asusid Transilvaaniasse (saksa keeles Siebenbürger) elama lainetena 12. sajandi keskelt kuni 19. sajandi keskpaigani. Nad tulid Transilvaaniasse toonase Saksa-Rooma riigi loodeosast: Flandriast, Hainaut' krahvkonnast, Brabanti maakrahvkonnast, Liège'st, Zeelandi krahvkonnast, Moseli jõe äärest, Lotringi hertsogkonnast ja Luksemburgi krahvkonnnast.
Transilvaania sakside elupaigad olid peamiselt Nösnerland ja Burzenland.