cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valdemar Birgersson
Teadmata põhjusel naasis Valdemar Rootsi ja Magnus lasi ta 1288 vangistada. Ametliku versiooni kohaselt oli Valdemari käitumine ettearvamatu ja tema hoolimatud elukombed solvasid teisi. Valdemar suri 1302 Nyköpingshusi vanglas ja maeti Vreta kloostrisse, uuema hüpoteesi järgi aga Riddarholmi kirikusse Stockholmis. .
Abielu, armukesed ja lapsed
Valdemar Birgersson abiellus 1260 Jönköpingis Taani printsessi Sofiaga. Abielust sündisid:
Valdemaril oli mitu nimeliselt teadaolevat armukest. Esimene oli tema abikaasa õde Jutta, kellega neil oli poeg, viimane aga Lukardis, kellega ta olevat isegi kihlunud.
Üks armuke, kellega Valdemar tütre sai, on Leijonhufvudi suguvõsa esiema.
Eesti rahvastik
pisi|Eesti rahvaarvu muutus aastatel 1919–1940 (tuhat) pisi|Eesti rahvaarvu muutus aastatel 1950–2021 (tuhat) pisi|Eesti rahvaarvu muutuse põhjused aastatel 2000–2020 Statistikaameti andmetel oli 1. jaanuaril 2023 Eesti rahvaarv 1 365 884 inimest.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga elas Eestis Statistikaameti andmetel 1 331 796 inimest ja 01.01.2021 seisuga 1 330 068 inimest.
Rahvaarv ja selle muutused
Eesti alalise rahvastiku koguarv seisuga 31. detsember 2021 seni viimase, 2021. aasta rahvaloenduse andmetel, oli 1 331 824 elanikku, mis on 2,9% enam kui eelmisel, 2011. aasta rahvaloendusel (1 294 455 elanikku).
'''Rahvaarv Eestis toimunud rahvaloendustel ning Eesti arvestuslik rahvaarv alates 2000. aastast'''
2021. aasta rahvaloendus Eestis toimus 2021. aasta lõpu seisuga, loendusmoment oli 31. detsember 2021. Rahvaloenduse andmed avalikustatakse järk-järgult alates 1. juunist 2022, mil avalikustati rahvastiku üldarv, rahvastiku paiknemise ning sooline ja vanuseline jaotus. Rahvaloendus viidi läbi esmakordselt registripõhise loendusena. Loendusmomendi ehk 31. detsembri 2021 seisuga elas Eestis alaliselt 1 331 824 inimest, mis on 2,9% rohkem kui kümme aastat tagasi samal ajal. Mehi on 47,6% ja nende osakaal kasvas 1,2 protsendipunkti, naiste osakaal on 52,4%. Keskmine Eesti elanik on 42,2-aastane ehk 1,4 aastat vanem kui oli keskmine elanik 2011. aastal.
Eesti 2000. aasta rahvaloenduse andmetel seisuga 31. märts 2000 oli rahvaarv 1 370 052, sellest mehi 631 851 ja naisi 738 201. Faktiline rahvaarv, mis fikseeriti rahvaloendusel, et tagada võrreldavus eelmise, 1989. aasta rahvaloenduse andmetega, oli 1 356 931 inimest. Eesti kõige suurem rahvaarv oli 1989. aasta rahvaloenduse andmetel 1 565 662 inimest.
Kuni 1989. aastani korraldatud rahvaloendused näitasid alalise rahvastiku juurdekasvu. See oli tingitud eelkõige sisserändest. Alates 1991. aastast on Eesti rahvaarv olnud väljarände ja negatiivse iibe tõttu olnud languses. Kahe rahvaloenduse vahelisel perioodil 1989–2000 vähenes Eesti faktiline rahvastik 215 985 inimese ehk 13,7% võrra ja alaline rahvastik 195 610 inimese ehk 12,5% võrra. 2000. aasta rahvaloenduse järgi rahvaarv märgatavalt vähenes, mille põhjustasid nii väljaränne kui ka negatiivne loomulik iive. Negatiivse iibe tõttu vähenes rahvaarv loendustevahelisel ajal 42 074 võrra, registreeritud välisrände tõttu 85 496 võrra. Rändeandmetes ei kajastu kaadrisõjaväelaste, ajateenijate ja vangide ränne endises Nõukogude Liidus ja hiljem Eestist Venemaale. Palju väljarännet toimus pärast 1989. aastat ka seetõttu, et Eesti eraldus endise Nõukogude Liidu majandussüsteemist ning üleminek turumajandusele vähendas oluliselt töökohtade arvu.
Hilisemal perioodil on väljaränne toimunud peamiselt Euroopa Liidu maadesse, eelkõige Soome. 2016. aasta augustis ennustas Eesti poliitikauuringute keskus Praxis 2116. aastaks Eesti rahvaarvuks 1,41-ni vähenenud sündimuskordaja korral 600 000 elanikku, kuid positiivse stsenaariumi korral võib 100 aasta pärast olla rahvaarv ka sama suur kui 2016. aastal. Alates 2015. aastast on rahvaarv seoses suurenenud sisserändega olnud väikeses kasvus.
Eestisse rändas 2021. aastal 19 524 inimest ja Eestist lahkus 12 481 inimest, välisrände saldo oli 7043 inimese võrra positiivne. 2020. aastal asus Eestisse elama 16 209 inimest ja Eestist lahkus 12 427 inimest ehk rändesaldo oli + 3 782 inimest. 2020. aasta loomulik iive oli negatiivne 2 602 inimese võrra, kokku suurenes arvestuslik rahvaarv 2020. aastal 1179 inimese võrra. 2021. aasta loomulik iive oli negatiivne 5315 inimest, kokku suurenes rahvaarv 1728 inimese võrra.
Rahvastiku koostis
Seisuga 1. jaanuar 2021 oli Eestis 1 330 068 elanikku. Neist 630 915 ehk 47,43% olid mehed ning 699 153 ehk 52,57% olid naised. 2020. aastal oli Eestis 100 mehe kohta 110,8 naist (2011. aastal 100 mehe kohta 116,9 naist), mis on Läti ja Leedu järel üks Euroopa Liidu kõrgemaid näitajaid. Euroopa Liidu keskmine on 2019. aastal 104,5.
Rahvuslik koostis
700px|pisi|Eesti rahvastiku rahvuslik koosseis 2021. aasta seisuga
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Eesti püsielanike seas eestlasi 69,72%. Venelasi oli 25,2%, ukrainlasi 1,74%, valgevenelasi 0,97%, soomlasi 0,59%, tatarlasi 0,15%, juute 0,15%, lätlasi 0,14%, leedulasi 0,13% ja poolakaid 0,13%.
2021. aasta hinnangu järgi eestlaste osakaal suurenes (+0,19%), venelaste osakaal vähenes (–0,54%), ukrainlaste oma suurenes (+0,34%), valgevenelaste oma vähenes (–0,09%), soomlaste suuremaks (+0,06%), lätlaste suuremaks (+0,13%), leedulaste suuremaks (+0,03%) ning teiste rahvuste osakaal ei muutunud.
2010. aasta seisuga olid 68,83% elanikest eestlased, 25,55% venelased, 2,07% ukrainlased, 1,16% valgevenelased, 0,79% soomlased, 0,18% tatarlased, 0,16% lätlased, 0,15% poolakad, 0,13% juudid, 0,15% leedulased, 0,14% sakslased ja 0,68% muud rahvused.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli Eesti rahvastikust eestlasi 930 219 ehk 67,9%. Teistest suurematest rahvusrühmadest oli venelasi 351 178 ehk 25,6%, ukrainlasi 29 012 ehk 2,1%, valgevenelasi 17 241 ehk 1,3%, soomlasi 11 837 ehk 0,9%.
Võrreldes 1989. aastaga oli Eestis elavate eestlaste arv vähenenud 2000. aastaks 963 281-lt 930 219-ni, ent eestlaste osatähtsus kasvas 61,5%-lt 67,9%-ni, seda osalt mitte-eestlaste väljarände tõttu 1990ndate alguses. 1989. ja 2000. aasta vahel vähenes eestlaste koguarv 3,4%, venelaste arv 26%, ukrainlaste arv 40%, valgevenelaste arv 37,8%, soomlaste arv 28,8%. Aastaks 2000 olid Eesti rahvastikunäitajad üldarvudes ning eri rahvuste esindatuse suhtarvudes sarnased umbes 1971. aasta seisuga.
Alates taasiseseisvumisest on eestlaste osatähtsus kõigi sündinute seas olnud vahemikus 70–75% ja surnute seas 64–68%. 2008–2012 oli eestlaste loomulik iive positiivne (2008: +595, 2009: +916, 2010: +1704, 2011: +878, 2012: +118).
Eestlaste suurim osakaal rahvastikus viimastel sajanditel fikseeriti 1. jaanuaril 1945, mil Teise maailmasõja sündmuste tõttu ja Petserimaa annekteerimise tagajärjel oli eestlasi 854 000 elanikust 831 000 ehk 97,3%.
Emakeelsus
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli eesti keel 887 216 Eesti püsielaniku emakeeleks. See moodustas 68,54% kõigist püsielanikest. Vene keel oli 383 118 püsielaniku emakeel (29,6%). Üle 1000 inimese rääkis emakeelena veel ukraina, soome ja valgevene keelt. Seejuures jäi 1723 inimese ehk 0,13% emakeel teadmata. Kõige levinum võõrkeel 2011. aastal on eestlastel vene keel, muukeelsetel aga eesti keel. Seega Eestis räägib eesti keelt 1 064 502 inimest, sh 887 216 emakeelena ja 177 286 võõrkeelena, vene keelt 928 655 inimest, emakeelena 383 118 inimest ja võõrkeelena 545 537 inimest.
2000. aastal kõneles eesti keelt emakeelena 67,3% Eesti elanikest, vene keelt 29,7%. Eesti keele oskajate osatähtsus oli aastaks 2000 rahvastikus tõusnud 80,4%-ni, eesti keele oskajate üldarv oli 1 102 133. Suurenemine saavutati tänu sellele, et mitte-eestlaste seas on eesti keele oskus rohkem kui kahekordistunud.
2016. aasta alguses elas eesti keelt emakeelena rääkivaid inimesi Eestis 883 707, mis teeb 68% kõigist Eesti elanikest, kelle emakeel on teada. Vene keelt rääkis emakeelena 29,6 %. Eesti keelt emakeelena rääkijatest on 99% eesti rahvusest. Ligi 4000 eesti emakeelega inimest loeb ennast rahvuselt venelaseks ja üle 2000 soomlaseks. 3% Eesti elanikest (24 000 inimest) on küll rahvuselt eestlased, kuid nad ei räägi emakeelena eesti keelt.
Kodakondsus
pisi|Eesti rahvastikupüramiid kodakondsuse kaupa, 01.01.2017 seisuga 2011. aasta rahvaloenduse andmeil oli 85,1% püsielanikest Eesti kodanikud, 6,95% Venemaa kodanikud ja määratlemata kodakondsusega oli 6,5%. 2000. aasta rahvaloenduse andmeil oli 80% elanikest Eesti kodanikud, 6,3% Venemaa kodanikud ja 12,4% kodakondsuseta. Siseministeeriumi andmetel olid 2010. aastal vastavad näitajad 84%, 7% ja 7,2%, 1. jaanuaril 2011 84,2%, 7% ja 7,1%, 1. detsembril 2011 84,3%, 7% ja 6,9% ning 1. mai 2016 seisuga 84,2%, 6,8% ja 6,1%.
1. juunil 2013 oli Eestis registreeritud 1 355 782 elanikku, Eesti kodanikke oli 1 235 095, kellest 86 767 elasid välismaal. Eesti elanikest olid 84,7% Eesti kodanikud, 90 190 ehk 6,65% olid kodakondsuseta isikud ning 122 689 ehk 9,05% teiste riikide kodanikud (neist 93 683 ehk 6,91% Venemaa kodanikud, 5592 Ukraina kodanikud, 5195 Soome kodanikud, 3020 Läti kodanikud, 1873 Leedu kodanikud, 1726 Saksamaa kodanikud ja 1529 Valgevene kodanikud).
1. septembril 2019 elas Eestis 86 030 Venemaa kodanikku, 10 002 Ukraina kodanikku, 7244 Soome kodanikku, 4676 Läti kodanikku, 2160 Saksamaa kodanikku, 2079 Leedu kodanikku, 1989 Valgevene kodanikku, 1288 Itaalia kodanikku, 1215 Suurbritannia kodanikku, 1106 Prantsusmaa kodanikku ja 1076 Rootsi kodanikku. Teiste riikide kodanike arv jäi alla 1000. Väljaspool Euroopat asuvatest riikidest oli rohkem India (694), USA (664) ja Nigeeria kodanikke (540).
pisi|Eesti rahvastiku jaotus kodakondsuse järgi seisuga 2.10.2010 {{legend|#63aafe|Eesti: 1 149 303}} {{legend|#dd2d32|Venemaa: 95 271}} {{legend|#fff58c|Muud riigid: 21 784}} {{legend|#4ee257|Määratlemata: 97 718}}
Vanusjaotus
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli alaealisi (vanuses 0–14) 199 891 ehk 15,44%, tööealisi (vanuses 15–64) 865 124 ehk 66,84% ja pensioniealisi (65 ja vanemad) 229 440 ehk 17,72%. 2000. aastal olid vastavad osakaalud 15,1%, 68,2% ja 16,7%.
Hõive
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli hõivatuid 561 138 ja töötuid 68 963 ehk 5,33% püsielanikest. Majanduslikult mitteaktiivseid oli 647 665 ehk 50,0% elanikest. Hõiveseisund jäi teadmata 16 689 inimese puhul.
Elanike arv Eesti suuremates linnades
Elanike arv Eesti suuremates linnades viimase kolme rahvaloenduse andmetel ja eestlaste osatähtsus linnades – allikana Statistikaameti rahva ja eluruumide loenduse tulemuste andmebaas (andmed.stat.ee).
Viimasel rahvaloendusel määrati Eesti inimeste alaline elukoht registrite põhjal paiknemisindeksi metoodikaga, kus lisaks registriandmetele kasutati ka loenduse uuringu andmeid. Registriandmed ei ole ideaalsed – näiteks inimese rahvastikuregistrijärgne elukoht ei pruugi ühtida selle aadressiga, kus inimene tegelikult elab.
Paljudel Eesti elanikel ei ole rahvastikuregistris kirjas tegelik elukoht. Peamiselt puudutab see maapiirkonnast suurtesse linnadesse viimase 20 aasta jooksul elama asunuid. Näiteks Tallinnas arvatakse elavat mitukümmend tuhat inimest, kelle ametlik elukoht on kusagil mujal.
Sünnid, surmad ja loomulik iive
pisi|400px|{{legend|#63aafe|Elussünnid}}{{legend|#dd2d32|surmad}} {{legend|#1fb714|loomulik iive}} 1919–2020 pisi|300px|Rahvaarvu muutus, 1970–2007. {{legend|#ff420e|rahvaarvu muutus}} {{legend|#004586|loomulik iive}}{{legend|#ffd320|rändesaldo (2000–2007)}}
Andmete allikas: Eesti Statistikaamet
Statistikaameti andmetel oli Eestis seisuga 01.01.2023 1 365 884 elanikku ehk 2,6% (34 088) võrra enam kui aasta varem. 2022. aastal sündis Eestis 11 646 ja suri 17 315 inimest. Registreeritud rände järgi (rahvastikuregistri põhjal) saabus Eestisse 2022. aastal 49 414 inimest ja välja rändas 9 657 ehk rändesaldo oli positiivne 39 757 inimest. Registreeritud sisseränne ja ka rändesaldo on viimaste aastate keskmisest suurem eelkõige seoses Ukraina sõjapõgenike saabumisega Eestisse. Sisserändajatest 66% moodustasid Ukraina kodakondsusega inimesed, keda jäi aasta lõpuks Eestisse püsivalt elama 33 217.
Seisuga 1. jaanuar 2022 oli Eestis 1 331 796 elanikku. Aasta varem, 01.01.2021, elas Eestis 1 330 068 elanikku, kasv 2021. aasta jooksul 1 728 isikut. 2021. aastal sündis Eestis 13 272 inimest ja suri 18 587, iive oli 5 315 võrra negatiivne. Rändeandmetel saabus 2021. aastal Eestisse 19 524 ja riigist lahkus 12 481 inimest, rändesaldo oli 7 043 inimese võrra positiivne.
Oodatav eluiga
Statistikaameti andmetel oli 2021. aastal Eesti elanike oodatav eluiga sünnimomendil 77,2 aastat. Meeste oodatav eluiga oli 72,8 ja naistel 81,4 aastat. Mõlema soo esindajate oodatav eluiga on võrreldes eelmise aastaga lühenenud: 2020. aastal oli keskmine oodatav eluiga 78,8 aastat, sh meestel 74,4 ja naistel 82,8 aastat. Vähenes ka tervena elatav eluiga: 2021. aastal elavad mehed tervena eeldatavalt 54,9 ja naised 58 eluaastat (2020. aastal vastavalt mehed 55,5 ja naised 59,5 eluaastat).
Religioon
2011. aasta rahva ja eluruumide loenduse andmetel tunnistab 15-aastasest ja vanemast Eesti elanikkonnast kindlat usku 320 872 inimest ehk 29% Eesti elanikest. Levinuim on õigeusk, mida tunnistab 16% ja luteri usk, mida tunnistab 10%. Eestlaste seas on levinuim luterlus, mida tunnistab 14% 15-aastastest ja vanematest eestlastest. Õigeusku peab omaks 51% valgevenelastest, 50% ukrainlastest, 47% venelastest ning 41% armeenlastest. Kindlat usku tunnistavate elanike osatähtsus on suurim Ida-Virumaal ja väikseim Järva ja Viljandi maakonnas.
2002. aastal Riigikogu tellitud avaliku arvamuse uuringu kohaselt pidas endale kõige südamelähedasemaks taara- ja maausku 11% Eesti elanikkonnast. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli 15-aastastest ja vanematest Eesti elanikest maausulisi 1925 ehk 0,15% ja taarausulisi 1047 ehk 0,08% Eesti elanikest.
Klaasist loomaaed
Klaasist loomaaed (The Glass Menagerie; 1944) on Tennessee Williamsi näidend.
Selle näidendiga sai Tennessee Williams maailmakuulsaks. 1950 teos ekraniseeriti.
Näidend on nähtavasti kirjutatud autobiograafilistel motiividel.
Sisu
Amanda Wingfield on agressiivne naine, kes peab end Lõuna kaunitariks ja elab peenutsevat elu. Laura on häbelik ja introvertne, mille pärast ta teeb endale suuri etteheiteid.
Jim O'Connor on keskkoolis populaarne noormees, kelle ümber tüdrukud tiirlevad ja keda kõik armastavad. Jim O'Connor kingib lõpuks Laurale suudluse, kuid jätab ta maha, teatades kihlusest teise naisega. Tom, kes on pere ainus ülalpidaja, lahkub vanematekodust, tundes sealjuures, et ta sellega reedab oma õe, nagu ka isa perekonna maha jättis ja reetis. Näidendis vihjatakse Tomi homoseksuaalsusele. Tomi kutsumus on kunstilooming, kuid ta on sunnitud elatist teenima laos jalanõudega tegeldes.
Seos autori eluga
Amanda sarnaneb kirjaniku emaga, Laura tema õega ning Tom autori endaga. Williamsi õde oli vaimselt ebastabiilne ja veetis enamiku oma elust hullumajas. Williams jättis oma vaimselt haige õe saatuse hooleks, mille pärast ta end süüdistas. Williams oli homoseksuaalne. Williamsi isa, külm ja jõhker mees, oli kingakaupmees. Williams ise oleks nähtavasti tahtnud olla Jim O'Connori sarnane: ta tundis puudust inimeste armastusest.
Retseptsioon Eestis
Näidend ilmus eesti keeles 1976. aastal Jaak Rähesoo tõlkes koos teiste Tennessee Williamsi näidenditega. Uustrükk ilmus kogumikus "20. sajandi näidendeid" II (2005).
Kaarin Raid lavastas näidendi 1968. aastal diplomietendusena Moskvas Jermolova-nimelises teatris.
1988. aastal lavastati näidend Ugala teatris. Laura osa mängis Kiiri Tamm, Tomi osa Arvi Mägi.
2015. aastal lavastas näidendi VAT Teatris Katariina Unt, kellele see oli esimene iseseisev lavastajatöö. Tegemist oli Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli 27. lennu bakalaureuselavastus, kus lisaks Katariina Undile mängisid Ester Kuntu, Karl Laumets ja Risto Vaidla.
Annika Namme on Tallinna Pedagoogikaülikoolis kirjutanud magistritöö Ühendriikide Lõuna Tennessee Williamsi näidendites, milles analüüsitakse ka Klaasist loomaaeda.
Afeel
Afeel (kr sõnadest apo 'eemal, kaugel' + hēlios 'Päike') ehk päikesekaug on ümber Päikese tiirleva taevakeha orbiidi punkt, mis asub Päikese massikeskmest kõige kaugemal. Afeeli vastaspunkt on periheel.
Maa on afeelis juulis, mistõttu põhjapoolkera suved on üldiselt pisut jahedamad ja pikemad kui lõunapoolkera suved (muude tingimuste võrdsuse korral).
Termini "afeel" võttis kasutusele Johannes Kepler.
Al-‘Alamayn
Al-‘Alamayn on linn Egiptuses Vahemere rannikul Aleksandriast sadakond kilomeetrit läänes.
Jansenism
Jansenism on hollandi piiskopi Cornelius Janseni (1585–1638) järgi nimetuse saanud katoliiklik usuvool Prantsusmaal 17. ja 18. sajandil.
Idealism (eluhoiak)
Tavakeeles nimetatakse idealismiks ehk aatelisuseks kõrgete ideaalide omamist, eriti kui need ideaalid on teostamatud või tavaarusaama kohaselt ebapraktilised. Isikut, kellele on omane idealism, nimetatakse idealistiks. Klassikaliselt on sõna "idealism" tähistanud ka täiusetaotlust – pidevat tegevust täiuse saavutamiseks seoseta ebapraktilisusega.
Jansenism
See seletas ortodokssest katoliiklusest erineval moel lahti Augustinuse predestinatsiooniõpetuse ja oli äärmiselt kriitiline jesuiitluse suhtes.
Idealism (eluhoiak)
Sõnale aatelisus on võimalik anda ka tähendus: tegutsemine mingi piirkonna ühishuvides. Piirkonna kattumisel isamaaga teiseneb aatelisus isamaalisuseks.
Jansenism
Jansenismi keskus oli Port-Royali klooster Pariisi lähedal.
Aastal 1713 keelustati jansenism Louis XIV korraldusel ning enamik janseniste pagendati Prantsusmaalt.
Minu väike paradiis
"Minu väike paradiis" on 1995. aastal ansamblilt Terminaator ilmunud heliplaat. Sellel albumil on natuke karmimad lood kui eelmisel albumil "Lõputu päev".
Kirmsi
Kirmsi on küla Põlva maakonnas Räpina vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Küla läbib Võru–Räpina maantee.
Kirmsi külas on sündinud põllumajandusteadlane Richard Kalmet.
Küla kuulus Räpina kihelkonda.
Sõne
Sõne ehk eksemplar-sõna ehk sõnaeksemplar ehk tekstisõna on keeleteaduses ja filosoofilises loogikas sõna eksemplar. See on kirjatähtede jada või kõneühik.
Eesti-inglise keeleteaduse sõnastikus (2012) antakse sõne vasteks ingliskeelsed mõisted running word, textual word, token. Need vasted on erinevad arvutiteaduse sõne vastetest, milleks on tavaliselt ingliskeelne mõiste string (vt sõne (andmetüüp)).
Green River (Utah)
Green River on jõgi Ameerika Ühendriikides Utah', Wyomingi ja Colorado osariigis; Colorado jõe suurim lisajõgi.
Jõe pikkus on 1175 km.
Akko
Akko (varem eesti keeles Akka) on linn Iisraeli Põhjaringkonnas.
Ajalugu
1104. aastal langes linn Esimeses ristisõjas kristlaste kätte ja sellest sai ristisõdijate tähtsaim sadam ja suurim kindlus pühal maal. pisi|vasakul 1187. aastal vallutasid muhameedlased Saladini juhtimisel linna tagasi, kuid ristisõdijad suutsid selle Kolmandas ristisõjas kahe-aastase piiramise järel 1191. aastal enda kätte tagasi saada. Teine Jeruusalemma kuningriik (või Akko kuningriik) asutati pärast kolmandat ristisõda aastal 1192 Akkosse, kus see kestis aastani 1291. 1192. aastal sai Akkost nõrgeneva Jeruusalemma kuningriigi pealinn.
1291. aastal vallutasid Aijubiidide dünastia mamelukid linna lõplikult moslemitele. pisi|vasakul
Rahvastik
2007. aastal moodustasid Akko elanikkonnast 67,1% juudid, 25.3% islamiusulised araablased ja 2,4% kristlastest araablased.
Akko eesti kirjanduses
Akko (Akkoni) langemist moslemite kätte 1291. aastal kujutab Karl Ristikivi oma kroonikate triloogia teises romaanis "Viimne linn".
Koluvere lahing
Koluvere lahing toimus Liivi sõja ajal Koluvere linnuse all 23. jaanuaril 1573.
Clas Åkesson Totti juhitud Rootsi väed lõid lahingus suuremaarvulist vürsti Ivan Mstislavski ja Qasimi (Kasimovi) khaani Sain-Bulati juhtimisel olnud Vene väge ja sundisid nad Läänemaalt lahkuma. Rootslased said endale ka venelaste moonavoori.
Balthasar Russowi andmetel oli Rootsi väes kõigest 600 ratsanikku ja 100 jalameest, Vene väes aga 16 000 meest, kellest koguni 7000 surma sai. Tõenäoliselt on siin siiski tegemist tõsise liialdusega.
Krevett
Krevett (Palaemon) ehk garneel on krevetlaste sugukonda kuuluv perekond kõrgemaid vähke.
Argikeeles ei mõisteta sõna "krevett" all sageli mitte taksonit, vaid mõnda krevetiliste rühma kuuluvat vähki.
Nuwaybi‘
Nuwaybi‘ on linn Egiptuses Siinai poolsaarel Al-‘Aqabah' lahe ääres.
Ernst von Schnellenberg
Ernst von Schnellenberg oli Liivi ordu liige ja viimane Narva foogt.
Ernsti vanemad olid tõenäoliselt Hermann von Schnellenberg ja Margarete von Hanxleden. Ta sündis Vestfaalis Arnsbergi lähedal Schnellenbergis. Tema suguvõsa sai lääne nii Arnsbergi ja Marki krahvidelt kui ka Kölni peapiiskopilt.
1541. aastal oli Schnellenberg Karksis kumpan ja 1545. aastal sai ta Narva foogtiks. 1558. aastal, kui venelased Narvat piirama asusid, lahkus Schnellenberg linnast ja läks Tallinna. Tema arglik käitumine tõi talle ordus palju vastaseid ning 1561. aastal naasis ta Vestfaali.
Periheel
Periheel ehk päikeselähis on ümber Päikese tiirleva taevakeha orbiidi punkt, mis asub Päikese massikeskmele kõige lähemal. Periheeli vastaspunkt on afeel.
Termini "periheel" võttis kasutusele Johannes Kepler.
Jarl
Kõige varem hakati kasutama tiitlit "jarl" Norras, näiteks Orkneyöarnas historia. Rootsis kasutati nimetust "svearnas jarl" laevastiku ülemjuhataja ledung.
Rootsis
Jarli tähtsaim ülesanne oli vastutada piirkonna eest, mis kuulus küll kuningale, kuid kus kuningas ise ei elanud, ja hooldada seda.
Mitukümmend aastat enne viimast jarli olid kõik jarlid pärit Bjälbo suguvõsast, mida nimetatakse ka Folkunga suguvõsaks.
Purdsete
pisi|Peamiselt liivast, kruusast ja veeristest koosnevad [[Liustikujõeline sete|liustikujõelised setted, mida katab viimase liustiku pealetungi punakaspruun moreen]]
Tsementeerunud purdsetteid nimetatakse purdkivimiks. Purdsetted ja purdkivimid moodustavad purdsetendi. Purdsetteid jaotatakse täpsemalt purdosakeste mõõtmete alusel.
Purdsetteks on näiteks liiv, kruus, veerised, aleuriit ja rahnud.
Regionaalgeoloogia
Regionaalgeoloogia on geoloogia osa, mis käsitleb mingi piirkonna geoloogilist ehitust ja arengut.
Regionaalgeoloogia ei ole otseselt teadusharu, vaid pigem teiste geoloogiliste teadusharude tulemusi kokku võttev geograafiline üldistus ja kirjeldus.
Regionaalgeoloogia kirjeldab geoloogiliste struktuuride levikut ruumis ning käsitleb teatud piirkonna geoloogiat kompleksselt, tema kõigis avaldumisvormides. Mõnikord on regionaalgeoloogia objektid piiritletud n-ö geoloogiliselt, näiteks Balti kilp või Hawaii saared, mis moodustavad teatud tervikliku geoloogilise üksuse. Sageli lähtub käsitlus aga riigipiiridest, mis enamasti ei järgi geoloogilisi eraldusjooni.
Väga väikese ala geoloogilist kirjeldust ei peeta enamasti regionaalgeoloogia valdkonda kuuluvaks.
Būr Safājah
Būr Safājah on linn Egiptuses Punase mere rannikul.
Tüüp-sõna
Tüüp-sõna ehk sõnatüüp on loogikas ja keeleteaduses sõna (sõnavormi) tüüp. See on kirjatähtede ühesuguste jadade või ühesuguste kõneühikute klass.
Tüüp-sõnade loendamine tekstis tähendab tühikutega eraldatud kirjatähejadade loendamist ja duplikaatide mahalahutamist.
Kvantitatiivsed uurimismeetodid
Kvantitatiivsed uurimismeetodid on teadusliku uurimise meetodid, mis keskenduvad uuritava tunnuste kirjeldamisele läbi mõõtmise, vastates esmajoones küsimusele kui palju mingit nähtust, omadust või tunnust esineb (vrd kvalitatiivsed uurimismeetodid, mis kirjeldavad nähtusi).
Loodusteadustes
Loodusteadustes nimetatakse kvantitatiivuuringuteks kõiki neid uuringuid, milles kasutatakse mõõtmist.
Analüütilises keemias
Analüütilises keemias nimetatakse kvantitatiivseteks meetodeid ja võtteid, mida kasutatakse aine hulkade määramiseks. Kvantitatiivne analüüs – see on proovis sisalduva(te) komponendi (komponentide) kvantitatiivse sisalduse määramine, s.t. ühendite koguse määramine.
Sotsiaalteadustes
Sotsiaalteadustes kasutatavad kvantitatiivsed uuringud põhinevad statistilistel meetoditel. Kvantitatiivuuringute põhimeetodid on valimistatistika, keskmiste tendentside ja variatsioonide mõõtmine, korrelatsioon-regressioonanalüüs, diskriminant-analüüs, klasteranalüüs, faktoranalüüs jt.
PostScript
PostScript on programmeerimiskeel graafiliste objektide (tekst, vektorina kirjeldatud objektid nagu ring, ruut, joon jms ning rastergraafika) kirjeldamiseks sõltumata tulemust realiseerivast seadmest (printer, kuvar vms). Siiski on PostScript ka võimas programmeerimiskeel, millel abil tehtud ka näiteks veebiserver (http://www.pugo.org/).
Ajalugu
PostScripti aluse pani John Warnock 1976. aastal firmas Evans and Sutherland (arvutigraafikaga tegelev ettevõte). 1978 hakkas Warnock tööle Xerox PARC-is koos Martin Newelliga. Koos kirjutasid nad disainimissüsteemi JaM (John and Martin), mida arendati edasi ning mida tuntakse InterPressi nime all. Warnock lahkus ettevõttest koos Chuck Geschkega ja rajas Adobe Systemi aastal 1982. Seal tegid nad InterPressi põhjal lihtsama keele: PostScripti, mis toodi turule 1984. Steve Jobsi pealekäimisel kohandasid nad keele laserprinterite jaoks. 1985 tuli turule esimene PostScripti toetusega laserprinter (Apple LaserWriter) ja alates sellest muutus PostScripti kasutamine laserprinterites tavaliseks. Aastaks 2001 ei olnud kuigi paljud printerid enam PostScripti toetusega, sest selle toe lisamine printerisse tuli oluliselt kallim kui prinditava lehe arvutis renderdamine. Aegamööda on PostScripti tagaplaanile surunud selle järeltulija PDF (Portable Document Format), mis tuli välja 1990. aastate alguses, kuid ei saavutanud kiiret populaarsust.
PostScripti keel on saanud kaks suurt uuendust, mida eristatakse tasanditena (ingl. level). Algne PostScript ehk PostScript Level 1 tuli välja aastal 1984. PostScript Level 2 tuli välja aastal 1991 ja selles parandati kiirust, JPEG lisamist otse PostScripti, dokumendi osade kordamist (Form mehhanism) jms. PostScript Level 3 tuli välja aastal 1997 ja selles parandati värvikäsitlust, veakäsitlust, programmi sisu filtreid (pakkimine, vormingute tõlgendamine jms) ja programmi ülesehitust.
Koolma
Koolma (kohalik hääldus Kuulma, kasutatakse ka nimesid Kolma ja Jõeveere-Koolma) on küla Põlva maakonnas Räpina vallas.
PostScript
Programmeerimiskeelena
PostScript on pinupõhine (pinu on andmestruktuur, millest loetakse esimesena viimati sisestatu) süsteem. Tavaliselt kirjutavad PostScript programme teised programmid ja mitte inimene. Keelena sarnaneb PostScript keelega Forth, aga andmestruktuurid sarnanevad rohkem Lispi omadega. Keeles on hulk operaatoreid, millest enamus on pinu sisu muutmiseks. Iga operaator vajab pinus kindlat hulka ja kindla andmetüübiga kirjeid ning jätab pinusse kindla arvu kindlat tüüpi elemente. Reavahetus ei oma PostScriptis tähtsust, tühik ja reavahetus on samaväärsed. Puudub lause algus ja lõpp, kõike käsitletakse ühe jadana. Tekstilise väärtuse puhul reavahetust ikkagi arvestatakse.
Koolma
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
PostScript
Programmeerimiskeelena
Programminäide aritmeetilise tehte (1 + 2) * (9–8) näol:
Koolma
Külas asub looduskaitse all olnud Koolma tamm.
PostScript
Programmeerimiskeelena
Toimuvad järgmised sammud:
Programmi lõppedes on pinus arv 3.
Kommentaare saab lisada protsendiga, kommentaar kestab rea lõpuni.
/x 123 def     % defineeritakse muutuja x väärtusega 123 /x 1 2 add def % defineeritakse muutuja x väärtusega 3 /y x 3 add def % kasutades muutujat x defineeritakse muutuja y väärtusega 6
Operaatoriga saab luua tsükleid, esitada tingimusi, defineerida operatsioone korduvkasutuseks (nagu funktsioonid), teostada graafilisi operatsioone, muuta pinu sisu (elemente ümber reastada, kustutada, paljundada) ja palju muud.
"Hello world" programm
PostScripti vorming eeldab faili alguses hüüumärgiga algavat kommentaari. Tekstväärtusi väljendatakse sulgudega. Standardväljundisse kirjutatakse pinus olev võrdusmärgi abil:
Väljundisse minev programm:
%! /Times-Roman findfont 15 scalefont setfont 72 200 moveto (Hello world) show showpage
Interpretaatorid
PostScripti suudavad interpreteerida GhostScript, Acrobat Distiller.
Näiteks GhostScript Linuxi käsureal:
$ gs ESP Ghostscript 815.01 (2005-09-22) Copyright (C) 2004 artofcode LLC, Benicia, CA. All rights reserved. This software comes with NO WARRANTY: see the file PUBLIC for details. GS>4 5 mul GS<1>6 GS<2>mul GS<1>= 120 GS>quit $
GhostScripti käsureal on näha pinus olevate elementide arv.
GhostScripti koosseisu kuulub ka PostScripti PDF-iks teisendamise programm, GhostView (gv) ja palju muud.
Välislingid
Adobe üllitatud raamatud (keelega alustajatel soovitatakse raamatutega just selles järjekorras tutvust teha):
Teised raamatud:
Saidid:
Romeo & Julia (album)
"Romeo & Julia" on 2006. aastal ilmunud soundtrack Terminaatori muusikalile "Romeo & Julia".
Zoltán Kodály
pisi|Zoltán Kodály Zoltán Kodály (16. detsember 1882 Kecskemét – 6. märts 1967 Budapest) oli ungari helilooja, haridustegelane, lingvist ja filosoof.
Eestis võeti 1960ndail kasutusele tema muusikaõpetuse metoodika, mis tugines mitte absoluutsele, vaid suhtelisele helikõrgusele. Eestis sai see tuntuks JO-LE-MI-metoodikana.
Bohri aatomiteooria
Bohri aatomiteooria on üheelektroniste aatomite poolklassikaline mudel. Selle teooria aluseks on järgmised postulaadid:
Nende postulaatide alusel teostatav arvutus annab elektroni võimalikud energiad:
kus Z on tuumalaeng, on vaakumi dielektriline läbitavus ja e on elektroni laeng.
Selle aatomimudeli pakkus välja Niels Bohr 1913. aastal. Et tegemist oli veidi varem esitatud Ernest Rutherfordi aatomimudeli täiendusega, siis nimetatakse seda mõnikord ka Bohri-Rutherfordi aatomimudeliks.
Bohri mudel kirjeldas vesiniku (ühe elektroniga aatomi) ehitust piisavalt täpselt, selgitades tema spektrijoonte olemust. Siiski ei suudetud Bohri mudelit üldistada mitmeelektronilistele aatomitele. Bohri mudel ei seleta spektrijoonte peen- ja ülipeenstruktuuri, Zeemani efekti ega spektrijoonte intensiivsusi.
Muusikakriitika
Muusikakriitikat viljelev isik on muusikakriitik.
Muusikakriitika väljundiks on enamasti sõnaline tekst, mis ilmub trükiväljaandes või loetakse ette televisioonis või raadios.
Muusikakriitikat on vaadeldud muusikateaduse aladistsipliinina, sest ta on tihedalt seotud muusikateaduse paljude harude, näiteks muusikaesteetika, muusikaajaloo, muusika interpretatsiooni või muusikaelu arengu uurimisega. Siiski tuleks teha vahet, millal lõpeb teadustekstile omane neutraalne muusikateaduslik käsitlus ning algab hinnanguline muusikakriitika.
Muusikakriitika on tihti olnud võistlevatele heliloojatele, muusika interpreetidele või loomingulistele koolkondadele enda esiletõstmise vahendiks (klakööride tegevus).
Ajalugu
Esimeseks perioodiliselt ilmunud muusikakriitika väljaandeks võib pidada Hamburgis aastal 1722 asutatud Johann Matthesoni "Critica musicat". Prantsusmaal võib regulaarse muusikakriitika alguseks pidada väljaannet Journal de musique française et italienne (alates 1764), mida ennetas aastatel 1752–1754 pamflettidena ilmunud muusikalis-kirjanduslik diskussioon Querelle des Bouffons, mis käsitles prantsuse ja itaalia ooperi erinevusi. Inglismaal asutati esimesed muusikakriitika väljaanded New Musical ja Universal Magazine aastal 1774. Ka Charles Burney "History of Music" viimane köide aastast 1789 käsitleb kriitiliselt oma aja heliloojaid ja interpreete.
Esimeseks professionaalseks muusikakriitikuks oli tõenäoliselt Johann Friedrich Rochlitz (1769–1842), kes tegutses Leipzigis ilmunud ajalehe Allgemeine Musikalische Zeitung toimetajana. Muusikakriitikaga tegi päevalehtedes algust F. Rellstate, kes kirjutas Berliini ajalehele Vossische Zeitung 1803–1813. Eriharidusega muusikuid rakendas esimesena Londoni päevaleht The Times, mille vastutav väljaandja oli suur muusikahuviline Thomas Alsager.
Inglise muusikakriitikas domineerisid aastatel 1846−1879 päevalehe The Times kriitik J. W. Davison ning aastatel 1833−1868 nädalalehe Athenaeum kriitik H. F. Chorley. Üheks 19. sajandi olulisemaks muusikast kirjutajaks oli Augsburgi ajalehes Allgemeine Zeitung küll muusikalise erihariduseta, kuid suurepäraste ajakirjanduslike võimetega saksa poeet Heinrich Heine. On palju näiteid, kui 19. sajandil kirjutasid muusikakriitikat heliloojad. Olulisemateks näideteks on siin Robert Schumann ajalehes Neue Zeitschrift für Musik, käsitledes Chopini, Berliozi ja Brahmsi loomingut. Ajalehele Journal des Débats tegi aastatel 1835−1863 kaastööd Hector Berlioz. Üheks oma aja väljapaistvamaks prantsuse muusikakriitikuks oli ka François-Joseph Fétis, kes asutas väljaande Revue musicale. Viini "Salon-Blatt'ile" kirjutas Hugo Wolf. Muusikakriitikat on kirjutanud ka Carl Maria von Weber, Richard Wagner, Claude Debussy (pseudonüümi all Monsieur Croche) ning Robin Holloway. Viinis, kus muusikakriitika viis tihti poleemilise kõrgepingeni, tegutses üks kõigi aegade säravamaid ja ajalooliselt olulisemaid muusikakriitikuid Eduard Hanslick, Giuseppe Verdi hinnangul n-ö "muusikakriitika Bismarck", kes sai eriti tuntuks kui Wagneri ja Brahmsi loomingu ning kunstiliste tõekspidamiste erinevuste võimendajana. Tema töö on muutunud surematuks Richard Wagneri ooperis "Die Meistersinger", milles ta oli Beckmesseri prototüübiks (Wagner nimetas seda tegelast alguses Hanslichiks). Sellest hoolimata loetakse Hanslicki tekste tänaseni.
Ameerika Ühendriikides on saavutanud muusikakriitikutena tunnustust Bostonis Philip Hale ning New Yorgis Lawrence Gilman, Henry Edward Krehbiel, Olin Downes ja Richard Aldrich.
Inglise kuulsamaid muusikakriitikuid on olnud Bernard Shaw, Ernest Newman, suur Wagneri austaja Neville Cardus ja H. C. Colles.
Soomes on olnud pikki aastaid üheks kardetumaks ja vihatumaks muusikakriitikuks Helsingin Sanomate kauaaegne kaastööline Seppo Heikinheimo. Tänase Soome üheks olulisemaks muusikakriitikuks on Veijo Murtomäki.
Muusikakriitika Eestis
Eesti muusikakriitika suurkuju on olnud Karl Leichter, kes esines eelkõige Heino Elleri koolkonna esindajana. Tänapäeva Eesti muusikakriitika esimeseks leediks võib pidada Evi Arujärve.
Natuke nalja
Muusikakriitika ja muusikakriitikud on olnud ajendiks paljude anekdootide sünnile.
Näiteks Max Regerist räägitakse, et ta olevat saatnud ühele teda tõsiselt välja vihastanud kriitikule lühikese kirja: "Sehr geehrter Herr! Ich sitze hier im kleinsten Raum meines Hauses und lese Ihre Kritik. Noch habe ich sie vor mir... Hochachtungsvoll: Max Reger. (Kõrgesti austatud härra! Istun oma maja kõige väiksemas kambris ja loen Teie kriitikat. Hetkel on see veel minu ees... Lugupidamisega: Max Reger.)
Geotektoonika
Geotektoonika on geoloogiline teadusharu, mis uurib Maa välisosa suuremõõtmelist ehitust, arengut ja teket.
Mis on Maa välisosa ehk kust jookseb piir Maa sees, millest allpool toimuvad protsessid ei kuulu geotektoonika valdkonda, pole üheselt selge. Tihti tõmmatakse piir 670 km sügavusele, sest sellest allpool ei esine maavärinate koldeid. Sellest piirist kõrgemal asuvat kihti nimetataksegi tavaliselt tektonosfääriks.
Geotektoonika on tihedais seoseis struktuurigeoloogiaga. Erinevalt struktuurigeoloogiast on geotektoonika uurimisobjektiks regionaalse või planetaarse ulatusega geoloogilised struktuurid. Seega võib öelda, et geotektoonika on suuremõõtmeliste struktuuridega tegelev struktuurigeoloogia. Kahe distsipliini vahel ei ole siiski teravat piiri. Struktuurigeoloogiat peetakse geotektoonika osaks.
Ladestu
Ladestu (inglise keeles system) on ladekonnast järgmine väiksem kronostratigraafiline üksus, mis jaotatakse ladestikeks.
Ladestu on kivimkompleks, mis on tekkinud ajastu jooksul. Näiteks ordoviitsiumi ajastul (488...443 Ma) tekkinud kivimkiht moodustab Ordoviitsiumi ladestu. Maa ajalugu on alates proterosoikumi algusest kuni tänaseni jagatud ajastuteks, millel on ülemaailmselt kokkulepitud nimed. Ladestud on fanerosoikumi kivimkehade põhiliseks stratigraafilise liigestamise üksusteks.
Tänavjärv
Tänavjärv on järv Harjumaal Lääne-Harju vallas Hatu külas, Nõvast 9 km kagus, Veskijärvest umbes 1,2 km ida pool. Järv jääb Läänemaa Suursoo maastikukaitsealale, Tänavjärve sihtkaitsevööndisse.
Järvest lõuna poole jääb Mustjärv (Vedama Mustjärv), ida poole jääb Pilli järv (Soeotsa Mustjärv). Järvest põhja ja kirde poole jääb Tänavjärve raba, lääne ja loode poole jääb Veskisoo. Tänavjärv on keset raba paiknev liivakallastaega järv. Järv on pehme- ja heledaveeline ning semidüstroofne ehk poolhuumustoiteline. Järv toitub peamiselt sademetest.
Järv on avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.
Tänavjärve keskkonnaregistri kood on VEE2028300.
Kalastik
2018. aastal püüti järvest võrguga kontrollpüügil 5 liiki kalu.
Taimestik
Järv on rohketoiteline ja rikas haruldaste veetaimede poolest ning seetõttu kaitse all. Kaldataimena on siin dominant harilik porss. Laia levikuga on siin ka harilik pilliroog, sooalss ja tarnad. Siin-seal leidub ka harilikku sinihelmikat, ubalehte, sookailu, tupp-villpead, harilikku kukemarja ja nõelalssi.
Loomastik
2017. aastal loendati siin seire raames tänikvesilike ja kahepaiksete isendeid.
Järves elab jõevähk.
Jan Olav Olsen
Jan Olav Olsen (sündinud 29. septembril 1950 Arendali vallas Aust-Agderi maakonnas) on Norra poliitik Høyre parteist.
Aastast 1983 oli ta mitmetel ametikohtadel Gjerstadi valla nõukogus.
Olsen oli 1991–1999 kaks korda Gjerstadi valla vanem. Tema asetäitja oli Kjell Arild Haugen Keskparteist.
Aastatel 1999–2001 oli ta Aust-Agderi maakonnanõukogu liige.
Ta valiti 2001 Aust-Agderi esindajatena Stortingisse. Teda ei valitud tagasi ning pärast ametiaja lõppu 2005 naasis ta endisele tööle Sunde noorsookooli rektorina.
BTR-80
BTR-80 GAZ-5903 (vene keeles Бронетранспортёр - БТР-80) on Nõukogude Liidus ja Venemaal valmistatud soomustransportöör.
Kirjeldus
thumb|left|BTR-80 ujumas Võrreldes varasemate BTR-idega, on masinal suurendatud kuulipildujate tõstenurka 60°-ni ja kapriissed bensiinimootorid asendatud 1 KamAZi diiselmootoriga. Tõhustati ka dessandi laskeavade asendit. Külgedel asuvad dessandi luugid on tehtud kaheosaliseks ja suuremaks, võimaldades mugavamat väljumist. Masin on kerge, mobiilne, amfiibne ja hea läbivusega. Puudusteks on jäänud õhuke soomus ja vähene vastupidavus miini või isevalmistatud lõhkekeha plahvatuse korral. 1993. aastal valmis moderniseeritud versioon, mis sai nimeks BTR-80M. Hiljem on valminud teisigi moderniseeringuid, samuti modifikatsioone kindlat tüüpi ülesanneteks.
Ajalugu
BTR-80 tootmist alustati 1986 ja sellega vahetati välja vanemad soomustransportöörid BTR-70 ja BTR-60. BTR-80 kujundamisel arvestati sõjakogemusi Afganistanis. Tänapäeval on BTR-80 Vene Föderatsiooni Relvajõudude põhiline soomustransportöör. Seda kasutati näiteks Tšetšeenia sõjas ja Venemaa-Gruusia sõjas.
BTR-80 edasiarendusena on valminud BTR-90.
Kasutus
thumb|Vene BTR-80 [[Bosnias]]
Tänapäeval on maailmas u 25 riigis kasutusel üle 5000 BTR-80, neist enamus Venemaal. Venemaal on valmistatud masinast umbes 30 versiooni ja modifikatsiooni. Lisaks on oma mudeleid valmistanud Ukraina, Ungari, Rumeenia ja Colombia. BTR-80 on olnud kasutusel paljudes viimaste aja sõjalistes konfliktides, kus on näidanud end üldjuhul heast küljest.
BTR-80 Eestis
Suvel 1992 konfiskeeriti Eestis a/s E&R Vene päritolu ärimeestelt 21 uut peamiselt relvastamata (konfiskeerimise juures olnute väitel olnud paar relvastatud kuulipildujatega, mis saanudki konfiskeerimise ajendiks) masinat BTR-80UNŠ (unifitsirovannõi šassi, GAZ-59032). BTR-id olid ilmselt illegaalse transiidi eesmärgil Venemaalt sisse toodud "põllutöömasinatena" ja mõeldud edasisaatmiseks Angolasse. Ettevõtte ja Eesti riigi vahel toimus hiljem masinate üle aastate pikkune kohtuvaidlus.
BTR-idest enamus relvastati ja võeti kasutusele jalaväe jao transpordivahendina. Esmalt olid BTR-id Kuperjanovi üksik-jalaväepataljonis, kust toodi Pullapää kriisi paiku Jägalasse. 1993–2001 olid nad kasutusel Kalevi üksik-jalaväepataljonis, kuhu üritati koguda ka muud Vene soomustehnikat. Pataljoni likvideerimise järel 2002 anti masinad üle äsja moodustatud Scoutspataljonile Paldiskis.
Pärast soomustransportööride Sisu XA-180EST hanget Soomest 2005 võeti järelejäänud kasutuskõlblikud BTR-id kasutusest maha ja arvati reservi. 2000. aastate lõpul seati mõned masinad töökorda ja võeti uuesti kasutusele, kuid arvati peagi jälle kasutusest välja. Järelejäänud kõlblikke masinaid on antud (koos varuosadeks mõeldud keredega) mõnede Kaitseliidu malevate käsutusse, kus on kohapeal vabatahtlike entusiastide abiga taastatud ja võetud õppeotstarbelisele kasutusele. 1-2 on antud Eesti sõjamuuseumile.
Christoph von Syburg zum Busch
Tema vanemad olid Hermann von Syburg zum Busch ja Anna von Vietinghoff-Schell. Christophi onupojad olid samuti Liivi ordus karjääri teinud vennad Georg, Jasper ja Eberhard von Syburg zu Wischlingen. Christoph sündis Marki krahvkonnas Buschi majas Hageni lähedal. Tema suguvõsa oli Vestfaalis küllaltki mõjukas.
1551–1556 oli Christoph tõenäoliselt linnusekomtuur (Hauskomtur) Võnnus, 1557. aastal sai temast aga Kandava foogt. Ta võttis osa Härgmäe lahingust, kus ka langes.
Aţ-Ţūr
Aţ-Ţūr on linn Egiptuses Siinai poolsaarel, Lõuna-Siinai kubernerkonna keskus.
Käbilind
thumb|Isane [[vööt-käbilind]] Käbilind (Loxia) on linnuperekond vintlaste sugukonnast.
Käbilindude nokk on ristamisi üksteisest üle ulatuvate otstega. Käbilinnud elavad põhjapoolkeral. Nad on hulgulinnud ja nende liikumised sõltuvad okaspuude seemnete saagikusest.
Nad alustavad pesitsemist kevadtalvel, vahel juba uusaasta paiku, sest seemnetoidulistena ei pea nad ootama pungade puhkemist ega ilmade soojenemist. Pesa on paksuseinaline kausike. Kurnas on 3–6 muna, mida haub emaslind. Poegade eest hoolitsevad mõlemad vanemad.
Tavaliselt eristatakse nelja liiki:
Evolutsioon
Mitokondriaalse DNA analüüs näitas, et käbilinnud on väga lähedased vintidele: nad lahknesid 8 miljonit aastat tagasi miotseenis. DNA erinevuse põhjal peaksid nad kuuluma pigem ühte perekonda, mille nimeks peaks olema "käbilind". Siiski erinevad vindid käbilindudest mitte küll DNA, kuid ometi välimuse ja eluviisi poolest piisavalt, et nad eraldi perekonda eristada.
Kõige varasem käbilinnu fossiil 2 miljonit aastat vana. See on leitud Bulgaariast Varšecist ja see kuulus väljasurnud liiki Loxia patevi.
Tänapäeva käbilinnuliikide DNA erineb üksteisest nii vähe, et on oletatud, et käbilinnuliigid suudavad mingil määral üksteisega sigimisvõimelisi järglasi anda. Praktikas pole seda siiski täheldatud. Seda takistavad küll erinevused sigimiskäitumises ja sigimisperioodis.
Põhja-Ameerikas on kuuse-käbilinnul 8-9 asurkonda, mille liikmed omavahel ei ristu ja mis eelistavad toituda eri liiki puudel. On võimalik, et seal hakkab üks liik lahknema mitmeks. Teisalt on seda tõlgendatud ka nii, et Euroopa käbilinnuliike tuleb omavahel ühendama hakata, sest need ei erine üksteisest palju rohkem.
Kjell Arild Haugen
Kjell Arild Haugen (sündinud 12. juunil 1960) on Norra poliitik Keskparteist.
Brauser
Brauser, ka veebibrauser (inglise keeles web browser), (veebilehitseja pole selles tähenduses soovitatav ) on rakendusprogramm Internetis liikumiseks ja veebilehtede kuvamiseks. Brauserid on ka failivorminguid näitavad failivaaturid, millega saab vaadata tekste, pilte jpm. Brauserit võib käsitleda kui veebirakenduste kasutajaliidest. Brauseri kasutamist internetis nimetatakse ka veebis surfamiseks.
Kõige populaarsem brauser oli 2021. aasta seisuga Google Chrome (64%), talle järgnes Safari (18%).
Lisandprogrammid ja laiendused
Multimeedia sisu vastuvõtmiseks ja kuvamiseks kasutatakse brauseris lisandprogramme ehk pluginaid (ingl plug-in), et võimaldada brauseriväliste failitüüpide ja muu interaktiivse sisu (näiteks PDF, Shockwave, Flash, 3dmlw jm) vaatamist ja kasutamist. Seoses HTML5 video ja vastavate koodekite brauseritesse sisseehitamisega on tarvidus multimeedia esitamise pluginate järele tänapäeval vähenenud.
Erinevalt pluginatest, mis põhinevad brauserivälisel koodil, kasutavad laiendused (ingl browser extensions) brauseri võimaldatud vastavaid raamistikke ja liideseid. Laienduste seas on nii sisublokeerijad, sh Adblock Plus reklaamidele ja skriptiblokeerijad (NoScript), sisuparendajad (Greasemonkey ja Stylish), kui ka privaatsuse parendajad (Privacy Badger). Samuti lasevad kommertsettevõtted ja muud asutused eri eesmärkide jaoks välja eriotstarbelisi laiendusi. Selliste seas on näiteks laiendus, millega on võimalik kasutada Eesti ID-kaarti.
Ajalugu
Algul oli veebibrauser programm, mis esitas HTML-koodi sisaldavaid tekstifaile (veebilehti) kasutajale loetaval kujul ja võimaldas hüperlinkide abil liikuda ühelt hüpertekstiga lehelt teisele.
pisi|Kommertsbrauserite arendus ajas
Hormoonid
Hormoonide kui hormonaaltoimega biomolekulide põhitüübid on järgmised:
Inimesed ja hormoonid
Hormoon ehk sisenõre ehk inkreet onsisenõrenäärmete poolt komplekteeritud ja eritatud bioloogiliselt aktiivne ühend, mis vereringes liikudes avaldab toimet hormooni sihtrakkudele (objektrakkudele), millel on selle ainega sobivad vastuvõtjamolekulid (retseptorid).
Hormoonid osalevad aktiivselt imetajate (taimedel fütohormoonid) rakkude taastootmises ja nendega seotud toimingutes. Hormooniringlus on katkematult seotud väliskeskkonna ning söödavate ainete ja/või joodavate vedelike ja organismi enamiku elundite, kudede, rakkude ja retseptorite ning ka geenide töös ja resistentsuses.
Hormoonid, sarnaselt vitamiinide ja kofaktoritega, on kasvufaktorid ja kasvuinhibiitorid.
Hormoonimolekulid komplekteeritakse inimestel peamiselt seedekulglast (ka veres ringlevast ainesest) saabuvast ainesest ning eritatakse organismi sisenõrenäärmete ehk järgmiste näärmete poolt:
Märkus. Käbikeha ja tüümust ehk harknääret ei loeta mitte alati umbnäärmeiks, sest nende eritusfunktsioonid on paljuski uurimata.