cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ene-Silvia Sarv
Tööelu
Ene-Silvia Sarv on töötanud füüsikaõpetajana Moskvas, Tartus, Kadrinas ja Tallinnas nii üld- kui kutseharidussüsteemis ja Tallinna Bakalaureuse Erakoolis (1966–1997). 1975–1979 metoodik, juhtivspetsialist, kooliinspektor Riiklikus Kutsehariduse Komitees ja Kutsehariduse Riiklikus Inspektsioonis, 1981–1983 asedirektor õppealal Kutsehariduse Juhtivtöötajate Instituudi Tallinna Filiaalis, 1983–1989 füüsika kabineti juhataja, hiljem asedirektor õppealal Vabariiklikus Õpetajate Täiendusinstituudis, 1992–1996 juhtivmetoodik Haridustöötajate Koolituskeskuses, 1997–2006 teadur, projektijuht Tallinna Pedagoogilise Ülikooli Õppekava Uuringute laboris, hiljem Haridusuuringute Instituudis, 2006–2014 kasvatusfilosoofia lektor Tallinna Ülikooli Kasvatusteaduste Instituudis. 2014–2016 nõustanud Gruusia ülikoole õpetajahariduse õppekavade koostamisel ja täiendamisel INNOVE eksperdina.
Akadeemiline tegevus
Teadustöö põhisuundi: koolifüüsika, õppekava- ja kooliarendus, kool teadmustjuhtiva õppiva organisatsioonina õpetaja vaatekohalt, õpetajate ja koolide tüpoloogiad, muutuv haridus- ja õppimiskäsitlus (-paradigma) kui filosoofiline ja praktiline probleem. Loengulise töö põhisuundi: kasvatusfilosoofia, alternatiiv- ja holistlikud pedagoogilised süsteemid, teadmusringlus ja teadmusjuhtimine hariduses, haridusasutus kui õppiv organisatsioon.
Alates 1999. aastast Euroopa Haridusuuringute Seltsi (EERA) õpetaja pidevhariduse sektsiooni (Network 1, Continuing Professional Development: Learning for Individuals, Leaders, and Organisations) liige, alates 2006 – sektsiooni kaasjuhataja, 2012–2014 – juhataja (link convenor). Alates 2015 aastast EERA auliige
Olnud tegev Eesti Koolifüüsika Ühingus (asutajaliige), Eesti Haridusfoorumi asutajaliige ja toimkondade liige (al 1995), Humanistliku hariduse keskuse Künnis asutaja ja rahvusvaheliste kursuste korraldaja (1991–2002). Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi liige (al 1994), Balti Haridusajaloo seltsi liige (al 2010).
Avaldanud üle 100 teadusartikli, 2 monograafiat, loonud mitmeid e-kursuseid ja õpiobjekte , toimetanud ja retsenseerinud pedagoogilisi ja teadusväljaandeid, juhendanud üle 30 magistritöö.
Pierce LePage
Pierce LePage (sündinud 22. jaanuaril 1996 Whitbys) on Kanada kümnevõistleja.
Ta võitis 2018. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Gold Coastis 8171 punktiga hõbemedali.
2019. aasta Panameerika mängudel Limas võitis ta kaasmaalase Damian Warneri ja grenadalase Lindon Victori järel pronksmedali. Maailmameistrivõistlustel Dohas oli ta 8161 punktiga viies.
2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is püstitas ta isiklikud rekordid 400 meetri jooksus, 110 meetri jooksus ja kettaheites ning võitis kümnevõistluses isikliku rekordiga 8701 punkti Kevin Mayeri järel hõbemedali.
Isiklikud rekordid
Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit
Kulva
Kohanimi Kulwa esineb juba XIV sajandi kroonikates. Sealset küla mainitakse kirjalikes allikates esimest korda aastal 1382, selsamal aastal mainitakse esimest korda ka sealset mõisa. Sealses mõisas sündis aastal 1510 Leedu jurist ja usureformeerija Abraomas Kulvietis. XVI sajandi alguses ehitati külla puidust kabel, mille asemele aastal 1655 ehitati kivikabel. Aastal 1782 võeti kabel kasutusele abikirikuna. Poola ülestõusude järel konfiskeeriti sealne mõis endistelt omanikelt, aastaks 1902 oli see jagunenud kaheks maavalduseks (Downarowiczitele kuulunud Kulwa Dolna ja Nakaznytele kuulunud Kulwa Górna, säilinud on esimese mõisakompleksi hooned). Aastal 1909 sai Kulvast kohaliku kihelkonna keskus, aastal 1911 ehitati sellele ka torn. Aastal 1925 ehitati kabeli kõrvale ka uus kirik. Teises maailmasõjas põles vana kirik maha, sellest säilisid vaid fassaad, kellatorn, pastoraat ja XIX sajandil ehitatud Daunoravičiuste kabel. Nõukogude ajal oli Kulva kohaliku kolhoosi keskasulaks. .
Pūčkoriai mõis
pisi|Valukoja varemed Pūčkoriai mõis (varem ka Puškarnia mõis, leedu Pūčkorių dvaras) on endine mõis Leedus Vilniuses Naujoji Vilnia vallas Pūčkoriai linnaosas. Mõisakompleks asub Pūčkoriai linnamäe ja Pūčkoriai paljandi jalamil, aadressidel Pūčkorių g. 5, 9 ja 15.
Mõisakompleks jääb Pavilniai regionaalparki, sealhulgas Pūčkoriai maastikukaitsealale ja Tuputiškėse botaanilisele kaitsealale.
Sealne mõis pärineb XIV sajandist ja kuulus XVII sajandini Leedu suurvürstidele. Omal ajal oli seal Leedu suurvürstide valukoda, kus valati suurtükke, ühtlasi katsetati neid Vilnia kallastel. See valukoda on nime andnud ka piirkonnale ja mõisale (poola puszkarnia tähendab suurtükkide valutehast. Valukoja tootlikkusest annab tunnistust asjaolu, et kui rootslased aastal 1625 Biržai lossi purustasid, omandasid nad sõjasaagina 60 suurtükki, mis olid kõik valatud Pūčkoriai mõisa aladel.
Aastal 1797 läks mõis riiginõunik Loskarjovi omandisse, aastast 1804 aga Sidorovičiuste omandisse. Advokaat Stanislovas Sidorovičiuse ajal märgiti maha valduse piirid, rajati vesiveski, rajati uus mõisakompleksi viiv tee. Veel sajandi esimesel poolel said sealse valduse omanikeks Izmailskid. Stepan Izmailski rajas veskisse puitmassi tootmise, millest sai hiljem paberivabrik. Vabrik tootis puidumassi, paberit ja kartongi aastani 1915, mil selle seadmed Saksamaale toimetati. Aastal 1905 oli Puškarnia mõisas ja asulas 205 elanikku.
Aastal 1921, mil piirkond oli Poola võimu all, omandas riik mõisalt 6 hektari suuruse ala. Sinna rajati maa-alused kindlustised, mis olid osa Vilniuse ümber rajatud suuremast kindlustiste kompleksist. Osa mõisa maid omandas raudtee. Aastal 1927 ostis riik veel osa maad uue tee (Stepono Batoro g.) rajamiseks. Aastal 1928 m00di veel üks tükike raudtee ääres asunud maad. Aastal 1929 suri Olga Izmailska ja mõisa päris tema tütretütar Irena Romankevič, kelle valdusse see jäi Teise maailmasõjani. Aastal 1931 oli Puškarnia mõisas 12 elanikku. Nõukogude perioodil mõis võõrandati, selle omanik küüditati aga Siberisse. Sõjas said mõisa hooned kannatada, vabrikuhoone põles maha. Sõja järel rajati häärberisse kohaliku sovhoosi kontorihoone. Izmailskite suguvõsa eestvedamisel on osad mõisa hooned tänapäeval restaureeritud.
Mõisakompleksist on kaitse all ait, küün, omanike maja, teenijate maja, lauda ja vesiveski varemed.
Vilnia org jagab mõisakompleksi kolmeks osaks. Esindusosa jääb komplekis kaguossa, majapidamisala kompleksi kirdeossa ja tööstuslik osa kompleksi edelaossa. Kompleksi kuuluvad ka vanad teed ja paisjärv. Säilinud on mitme majandushoone varemed, mis ei ole iseseisvalt kaitse all, ka annavad kaldakindlustised märku alast, kus asus teine paisjärv. Mõisasüda rajati XVIII sajandi lõpuaastatest XX sajandi algusaasteni. Kompleksi osaks on loode-kagu sihiline allee ja vesiveski kanal.
Mõisaomanike maja asub aadressil Pūčkorių g. 15. Hoone pärineb XVIII sajandi lõpuaastatest ja XIX sajandi algusaastest. Tegemist on ühekorruselise hoonega, mille kohal on pööning. Maja edela-, kagu- ja kirdeosas on keldrid. Sealsed ruumid paiknevad anfilaadina. Edela- ja kirdefassaadidel on frontoonid, ka on frontoonid loode- ja kagukülje eeskodadel. Frontoonidel asuvad kaaraknad. Eeskojad on kujundatud nelja frontoone toetava sambaga portikustena. Fassaade liigendavad puidust poolsambad ja profileeritud puidust karniisid. Kagukülje eeskoja ümber on puidust balustraad. Keldriosa seinad on lääneküljel tellistest ja maakividest, idaosas maakividest. Keldriruumid on tellistest silindervõlvidega. Ülejäänud hoone on puidust.
Veski varemed asuvad aadressil Pūčkorių g. 9. Veski rajati XIX sajandi esimesel poolel, ent aastal 1884 ehitati see paberivabriku tarbeks ümber. Hoone rekonstrueeriti taas XX sajandi algul, mil paberivabrik oli oma töö lõpetanud. Veskist on säilinud maakividest ja tellistest müürid, need on osalt ka XX sajandi keskpaiku varemetesse rajatud uue ehitise osadeks.
Teenijate maja aadress on Pūčkorių g. 5. See valmis XIX sajandi esimesel poolel. Tegemist on nelinurkse põhiplaaniga ühekorruselise pööninguga hoonega, mille idaküljel on kelder. Hoone on tules kannatada saanud. Loodepoolsem osa ehitati pärast põlengut uuesti, ent ilma seal varem asunud eeskojata, ka on uus kirdekülje tellistest sein. Keskosas paikneb mantelkorsten, mille all on köök. Kogu edelaosa eel on varjualune. Keldriosa seinad on maakividest, keldriruumid on tellistest silindervõlvidega. Ülejäänud hoone on valdavalt puidust, mõned seinad on ka tellistest.
Ait asub aadressil Pūčkorių g. 3. See on lihtne ühekorruseline pööninguga puitehitis, mis valmis XX sajandi algul. Sissepääsu ees on neljale sambale toetuv katusealune. XIX sajandi esimesel poolel valminud küün asub aadressil Pūčkorių g. 1. See on nelinurkne tellistest sammaste ja nende vahele jäävate puitseintega ehitis. Edelakülje sambad on rajatud kontraforssidena. Loodeküljel on puidust kahe poolega ja metallist hingedega värav. Lauda varemed asuvad aadressil Pūčkorių g. 7. Tegemist on nelinurkse põhiplaaniga ühekorruselise hoonega, millel on tellistest sambad ja nende vahele jäävad puitseinad. Laut valmis XIX sajandi lõpus-XX sajandi alguses. Lauda loodepoolsem ots ja seal asunud tellistest seintega eeskoda on hävinud.
Albert Norak
Albert Norak (8. november 1928 – 28. märts 2015) oli eesti ujuja ning Eesti NSV rahandus- ja riigitegelane. Ta oli Eesti NSV rahandusminister ja Tallinna Linna RSN Täitevkomitee esimees.
Lepinguõigus
Lepinguõigus reguleerib pooltevahelisi õigussuhteid, mis põhinevad lepingul. Lepingu sõlmimine tähendab poolte tahteavalduste kokkulangevust ning kokkuleppe saavutamist lepingu olulistes tingimustes. Lepinguõigus on loomult relatiivne ehk lepingust tulenevad õigused ja kohustused kehtivad lepingu sõlminud pooltele, s.t poolte vaheline õigussuhe ei kehti kolmandate isikute suhtes.
Albert Norak
Hariduskäik
Ta lõpetas aastal 1943 Tallinna 22. algkooli, aastal 1947 Tallinna Rahandustehnikumi ja aastal 1952 cum laude Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna.
Lepinguõigus
Lepingu sõlmimise viisid ja õiguskaitsevahendid
Lepinguõiguses on möödapääsmatu rääkida võlaõigusseaduse üldosas reguleeritud lepingu sõlmimise viisidest ja õiguskaitsevahenditest, mida lepingu rikkumisel õiguskaitsevahendite kohaldamise eelduste täidetuse korral lepingupoolel õigus on kasutada.
Lepingu sõlmimine toimub tavaliselt pakkumuse ehk oferdi tegemisega ja sellele nõustumuse andmise ehk aktseptiga. Lepingu sõlmimiseks on vaja vähemalt kahte tahteavaldust, keerulisemate õigussuhete puhul võib olla raske eristada, millal pooled on vastastikused tahteavaldused vahetanud ning lepingu olulistes tingimustes kokkuleppinud. See võib sõltuda lepingu sõlmimise asjaoludest, pooltest, poolte vahel väljakujunenud praktikast jne.
Pakkumus (ofert) on lepingu sõlmimise ettepanek, mis on piisavalt määratletud ja väljendab pakkumuse esitaja (oferendi) tahet olla ettepanekule nõustumuse andmise korral sõlmitava lepinguga õiguslikult seotud. Kui ofert on tehtud, siis seda saab tagasi võtta ainult juhul, kui tagasivõttev tahteavaldus jõuab adresaadini enne oferti või samal ajal. Näiteks võib posti teel saadetud oferti tagasi võtta e-kirja teel, kui see jõuab varem kohale. Kui teine pool on oferdi kättesaanud, siis muutub see tagasivõetamatuks ning oferdi saaja võib luua oferdi tegijaga aktsepti andmisega lepingulise suhte. Lepingu sõlmimise ettepanek ei ole ofert, kui see on tehtud kindlaks määramata isikutele, näiteks poes kauba väljapanek ja hinnakirjade kehtestamine. Sel juhul ei ole tegemist oferdiga ning pood ei ole kohustatud müüma ostjale toodet väljapandud hinnaga. Oferdi teeb ostja, kes toote osta soovib ning aktsepti annab toodet müüv pool, kellele ostukassas toote eest tasuda tuleb (teiseks pooleks ei ole müüja, vaid kauplus toote omanikuna juriidilise isiku vormis).
Nõusolekut sõlmida leping nimetatakse aktseptiks ehk nõustumiseks, mille võib võtta vastu otsese tahteavaldusega, näiteks e-kirja, telefoni teel kinnitades või kaudselt, vastavat tahet teoga näidates. Üheks kõige sagedasemaks lepingu sõlmimiseks võib käibes pidada just poest toote ostmist, kus aktsept antakse müüja poolt teo kaudu (müüja laseb toote kassast läbi). Seeläbi on toote omanik ja ostja sõlminud lepingu. Pakkumusele nõustumuse andmisega on leping sõlmitud ajast, mil pakkumuse esitaja nõustumuse kätte sai. Kui nõustumus väljendub teos, mis ei ole otsene tahteavaldus, on leping sõlmitud ajast, mil pakkumuse esitaja teost teada sai, välja arvatud juhul, kui pakkumusest, lepingupoolte vahelisest praktikast või tavast tulenevalt loetakse leping sõlmituks teo tegemisest.
Kui üks pool on sõlmitud lepingut rikkunud, on tal rikkunud poole suhtes õigus kasutada õiguskaitsevahendeid. Nende kasutamine võib olla piiratud, olenevalt sellest, kas nende kasutamise eeldused on täidetud. Näiteks võib see sõltuta sellest, kas pool vastutab kohustuse rikkumise eest või mitte. Nii ei saa üks pool nõuda kahju hüvitamist, kui teine pool ei vastuta, küll aga saab ta lepingust taganeda. Kui lepingu üks pool on kohustust rikkunud, võib teine pool:
Albert Norak
Töökäik
Ta töötas aastatel 1952–1959 Eesti NSV Rahandusministeeriumis ökonomistina, aastatel 1960–1961 ja 1963–1966 ministri asetäitjana. Aastatel 1967–1979 oli ta Eesti NSV rahandusminister. Aastatel 1979–1985 oli ta Tallinna Linna RSN Täitevkomitee esimees. Aastatel 1985–1991 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu Asjadevalitsuses looduskaitse osakonna juhataja ja ökonoomika osakonna juhataja.
Lepinguõigus
Lepingu sõlmimise viisid ja õiguskaitsevahendid
Iga nimetatud õiguskaitsevahendi puhul tuleb esmalt kontrollida, kas selle eeldused on täidetud, vastasel juhul ei ole lepingu teisel poolel õigus soovitud õiguskaitsevahendile tugineda. Mitut õiguskaitsevahendit võib kasutada ka koos. Näiteks nõuda kohustuse täitmist ja samaaegselt nõuda mittetäitmisest tekkinud kahju hüvitamist.
Sergei Bodrov juunior
Sergei Bodrov (vene Сергей Сергеевич Бодров; 27. detsember 1971 Moskva – 20. september 2002 Verhni Karmadon, Põhja-Osseetia) oli vene näitleja, filmirežissöör, stsenarist ja telesaatejuht.
Lepinguõigus
Lepinguõiguse jagunemine
Lepinguõiguse regulatsiooni sätestab võlaõigusseadus, mis jaguneb üld- ja eriosaks. Võlaõigusseaduses on enamik lepinguõiguse norme, kuid erinorme leidub ka muudes seadustest, oluline erand on töölepingu seadus.
Sergei Bodrov juunior
Ta oli peaosatäitja filmides "Kaukaasia vang" ("Кавказский пленник"; 1996), "Vend" ("Брат"; 1997), "Stringer" ("Стрингер"; 1998), "Ida-Lääs" (prantsuse "Est - Ouest", vene "Восток–Запад"; 1999), "Vend 2" ("Брат 2"; 2000) ja "Karu suudlus" ("Медвежий поцелуй"; 2002).
Lepinguõigus
Lepinguõiguse jagunemine
Võlaõiguse üldosa sätestab üldised lepingute sõlmimisele kehtivad reeglid ja põhimõtted, samuti üldised õiguskaitsevahendid, mida pooltel on õigus lepingu rikkumise korral kasutada.
Sergei Bodrov juunior
Ka juhtis ta telesaated "Maraton-15" ("Марафон-15"), "Vaade" ("Взгляд") ja "Viimane kangelane" ("Последний герой").
Lepinguõigus
Lepinguõiguse jagunemine
Eriosa reguleerib konkreetsete lepinguliikide erinorme. Näiteks kui võlaõigusseaduse eriosas on sätestatud üürilepingu õiguskaitsevahendid, tuleb kohaldada eriosa norme. Sisuliselt kehtib tagant ettepoole lugemine, enne vaadatakse eriosa ja kui vastava lepingu juures üldosast erinev ja spetsiifilisem regulatsioon puudub, liigutakse üldosa juurde ning kohaldatakse üldnorme. Sageli tuleb võlaõigusseaduse üld- ja eriosa norme koos rakendada, eriosa täiendab üldosa. Erinormid on vajalikud, sest lepingud erinevad teineteisest ning igal lepingul on oma spetsiifika. Näiteks üürilepingu puudused erinevad müügilepingu puudustest, laenulepingu puudused veolepingu puudustest jne.
Sergei Bodrov juunior
Sergei Bodrov hukkus filmi "Sidemees" ("Связной", 2002) võtetel Karmadoni kuristiku piirkonnas Verhni Karmadoni külas, kui Kolka liustikult alguse saanud laviin mattis kogu küla enda alla. Hukkus vähemalt 125 inimest, nende seas ka 42 filmimeeskonna liiget.
Lepinguõigus
Lepingute liigitamine
Lepinguid võib liigitada mitmetel alustel. Tasuliste lepingute puhul on lepingu sõlminud pooltel tavaliselt vastastikused kohustused, näiteks müügilepinguga kohustub müüja andma ostjale üle olemasoleva, valmistatava või müüja poolt tulevikus omandatava asja ning tegema võimalikuks omandi ülemineku ostjale, ostja aga kohustub müüjale tasuma asja ostuhinna rahas ja võtma asja vastu.
Sergei Bodrov juunior
Sergei Bodrovil oli kunstiteaduste kandidaadi kraad.
Haridus
Lapsena armastas Sergei Bodrov olla omaette ja sai iseseisvalt hästi hakkama.
Albert Norak
Tegevus Nõukogude organites ja kommunistlikus parteis
Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu VII koosseisu ja VIII koosseisu saadik.
Ühiskondlik tegevus
Ta kuulus aastatel 1959–1963 Ujumisföderatsiooni presiidiumi ja aastatel 1949–1952 Kalevi ujumissektsiooni juhatusse. Ta oli ka Eesti Looduskaitse Seltsis nii juhatuse kui ka revisjonikomisjoni liige. Aastast 1991 oli ta Eesti Suurperede Abistamise Seltsi esimees. Aastatel 1965–1996 oli ta Eesti-Poola Ühingu esimees.
Isiklikku
Ta oli kaks korda abielus. Esimesest abielust Ella Norakuga (1931–1982) oli tal kolm tütart ja poeg. Poeg Andrus (1958–2011) oli vaimulik.
Elu viimastel aastatel põdes ta Parkinsoni tõbe.
Lepinguõigus
Lepingute liigitamine
Mittetasuliste lepingute puhul lasub põhikohustus ainult ühel lepingupoolel ja teisel poolel on vastutusstandard väiksem, tüüpiline mittetasuline leping on tasuta kasutamise leping, millega üks isik kohustub andma teisele isikule üle eseme tasuta kasutamiseks.
Lepinguid võib liigitada suurematesse gruppidesse lepingu põhikohustuse järgi. Lepingud jagunevad võõrandamislepinguteks, kasutuslepinguteks, teenuste osutamise lepinguteks ja muudeks lepinguteks, mis ei seondu nimetatud valdkondadega. Need klassid liigituvad omakorda väiksematesse klassidesse ja üksikuteks spetsiifilisteks lepinguteks.
Võõrandamislepingud
Üks isik kohustub võõrandama teisele isikule lepinguga kindlaks määratud vara. Eesmärk on muuta lepingu eseme kuuluvust, kandes see ühe poole vara hulgast teise poole varasse. Lepingu ese võib olla mistahes kehaline ese ehk asi, mille omandiõigus võõrandamisega muutub, kuid ka mittekehalised esemed nagu õigused, võivad olla lepingu objektiks. Võõrandamisleping võib olla tasuline või tasuta.
Müügileping
Müügileping on üks peamine võõrandamislepingu liike. Asja müügilepinguga kohustub müüja andma ostjale üle olemasoleva, valmistatava või müüja poolt tulevikus omandatava asja ning tegema võimalikuks omandi ülemineku ostjale, ostja aga kohustub müüjale tasuma asja ostuhinna rahas ja võtma asja vastu. Müügilepingu sisuks on lepingueseme võõrandamise kohustus, mille eest teine pool on kohustatud tasuma rahas. Müügilepingu tuvastamisel tuleb määratleda, kas selle sisuks on võõrandamise kohustus või mitte. Vastasel juhul ei pruugi tegemist olla müügilepinguga. Lepingute liigitamisel on oluline lähtuda lepingute iseloomust, s.t oluline on lepingu sisu ning lepingu pealkiri ei muuda lepingut ennast. Nii on näiteks müügilepingu tunnustele vastav leping müügileping, olenemata poolte sõnastusest lepingu nimetamisel. Samuti vastupidi, kui näiliselt sõnastatud müügileping ei vasta sisult müügilepingu tunnustele, vaid mõne teise võlaõigusliku lepingu, siis ei ole tegemist müügilepinguga.
Müügileping on võlaõiguslik leping ja seega ei muuda poolte vahel sõlmitud leping asja omandilist kuuluvust. Eesti õigussüsteemis kehtiva lahutamispõhimõtte järgi eristatakse võlaõiguslikku kohustustehingut asjaõiguslikust käsutustehingust, mille alusel toimub omandi üleandmine. Teisisõnu, poolte vahel sõlmitud müügileping kohustab üht poolt teisele määratletud eseme võõrandama, näiteks andma üle teisele poolele hinnalise vaasi, kuid sõlmitud müügileping ei muuda automaatselt vaasi kuuluvust seni, kuni üks pool ei ole seda füüsiliselt lepingu teisele poolele üle andnud. Täpsemad käsutuse ehk asja üleandmise tingimused sõltuvad siiski eelkõige sellest kas tegemist on vallas- või kinnisasjaga, sest mõistagi ei saa kinnisasja üle anda nagu näiteks vaasi.
Lisaks müügilepingule, sätestab lepinguõigus ka müügilepingu alaliigi – tarbijalemüügilepingu regulatsiooni, millel on kolm tunnust: lepinguese peab olema vallasasi (s.t kinnisasja või näiteks aktsiate müügi korral ei saa kunagi tegemist olla tarbijalemüügilepinguga), ostjaks peab olema tarbija ning müüja peab asja müümisel tegutsema majandus- või kutsetegevuse raames. Kui need eeldused on täidetud, kohalduvad võlaõigusseaduses sätestatud tarbijalemüügilepingu normid, mis paiknevad samuti eriosas ning on erinormid müügilepingu regulatsiooni ja üldnormide ees.
Vahetusleping
Vahetuslepingu mõiste seletab lahti võlaõigusseaduse § 254 lg 1. Vahetuslepinguga kohustuvad lepingupooled vastastikku teineteisele üle andma eseme ja tegema võimalikuks eseme omandi või muu esemele käsutusõigust andva õiguse ülemineku. Vahetuslepingule kohaldatakse vastavalt müügilepingu kohta sätestatut, kumbagi lepingupoolt vaadeldakse tema poolt üleandmisele kuuluva eseme suhtes müüjana ja talle üleandmisele kuuluva eseme suhtes ostjana. Vahetusleping on õigusteoreetiliselt eritüübiline müügileping. Erinevalt müügilepingust ei anna üks pool teisele vastu raha, kuid eelduslikult on vahetamisele kuuluvate esemete hind võrdne. Praktikas leiab vahetusleping sagedast kasutust olukorras, kus lepingu üks pool annab kasutatud sõiduki uue sissemakseks. Vahetuslepingu objektiks ei pea olema ainult kehalised esemed, sellest võivad oleneda vahetuslepingust tõusetunud mõnevõrra erinevad kohustused. Kui lepingu objekt on mittekehaline ese, siis üleandmise kohustus müügilepingust kõne alla ei tule, kuna mittekehalist eset ei ole müügilepingu üleandmise regulatsiooni järgi võimalik üle anda, sest tegemist ei ole füüsilise asjaga. Seevastu tuleb poolele kohustus teha teisele poolele võimalikuks eseme käsutusõigust andva õiguse üleminek. Seega antakse üle omandisarnane õiguspositsioon.
Faktooringuleping
Faktooring on krediidi- või finantseerimisasutuse poolt osutatav finantseerimise teenus, mille abil hangitakse majandustegevuseks käibekapitali. Õiguskirjanduses eristatakse kolme põhifunktsiooni, mida faktooringuleping majanduses täidab: Teenindusfunktsiooni, mille alusel toimub faktooringulepingu alusel omandatud müügiarvete haldamine ja sissenõudmine. Krediiidikindlustusfunktsiooni, mille alusel kannab faktoor krediidiriske sõltuvalt lepingust, ning finantseerimisfunktsiooni, mille alusel toimub nõuete ostmine ja tasumine või krediidi võimaldamine loovutatud nõude arvelt.
Faktooringulepingu mõiste legaaldefinitsiooni sätestab võlaõigusseaduse § 256 lg 1. Faktooringulepinguga kohustub üks isik (faktooringu klient) loovutama teisele isikule (faktoor) rahalise nõude kolmanda isiku (faktooringuvõlgnik) vastu, mis tuleneb lepingust, mille alusel faktooringu klient müüb faktooringuvõlgnikule oma majandus- või kutsetegevuses eseme või osutab teenuse, faktoor aga kohustub tasuma nõude eest ja kandma nõude täitamata jätmise riisikot. Alternatiivselt võib faktoor kohustuda ka andma faktooringu kliendile nõude täitmise arvel krediiti, nõuet faktooringu kliendi jaoks valitsema ja teostama sellest tulenevaid õigusi, muu hulgas korraldama nõudest tulenevat raamatupidamist ning nõude sisse nõudma.
Esimest ülal nimetatud alternatiivi nimetatakse õigusteaduses ehtsaks ja teist alternatiivi ebaehtsaks faktooringulepinguks. Põhiline eristusvahend on nõude täitmise riisiko. Ehtsa faktooringu korral tasub rahalise loovutuse saanud pool nõude eest ning faktooringu kliendi seisukohast ei oma enam tähtsust, kas kolmas isik (faktooringuvõlgnik) täidab oma kohustuse faktoorile või mitte. Seevastu ebaehtsa faktooringu korral annab faktoor ainult nõude täitmise arvel krediiti, s.t juhul, kui faktooringuvõlgnik tema vastu suunatud nõuet ei täida, peab faktooringu klient nõude arvel saadud raha faktoorile tagasi maksma. Faktooriinguvõlgnik ei ole faktoorisuhte osaline, kuid tal on põhilepingust enda täitmata kohustus faktoori suhtes.
Kinkeleping
Kinkelepingut aetaks praktikas sageli segamini ühepoolse tehinguga, milleks on vajalik ainult ühe poole tahteavaldus nagu näiteks testament. Siiski on kinkileping kahepoolne tehing, kuid ühekülgselt kohustav tehing, mille ese võib olla mistahes varaline sooritus. Kinge on leping ja eeldab lepingupoolte kooskõlas olevaid tahteavaldusi. Kinke lepingulise iseloomu tõttu on välistatud, et ühe isiku andmise kavatsuse alusel tehtud eraldis oleks kehtiv kinge. Taoline kinkepakkumine jääks hõljuma ehk ei kehtiks kinkena seni, kuni teine lepingupool ei ole avaldanud tahet kinge vastu võtta.
Kinkelepingu esemed ei pea olema traditsiooniliselt kehalised asjad, näiteks võib kinkega olla tegemist ka siis, kui kingisaaja on kinkija võlgnik, kuid võlgnik otsustab nõudest kingisaaja vastu loobuda. Kinkelepingu põhitunnusena on kinkijal vaba tahe kingisaajat enda vara arvelt rikastada mingi hüve üleandmise kaudu.
Lubadus kellelgi midagi anda võib olla moraalse kohustuse täitmine kui ka õiguslik kohustus, millest tekkivad pooltele õigused ja kohustused. Pelk lubadus kedagi tasuta rikastada, mis ei ole tehtud kirjalikult ega ole ka täidetud, ei ole kinkeleping ning ei too seega kaasa ka õiguslikke tagajärgi – ei kohusta ega anna kellelegi midagi õigust nõuda. Kinkelepingu sõlmimine kaitseb kingisaajat nõuete vastu, kui käsutusel puudub õiguslik alus. Kinkija tahe kingisaajat tasuta rikastada peab olema tõendatud, samuti võib kokku leppida hoopis pärast asja üleandmist, et tegemist oli kinkelepinguga. Õiguslikult võib osutuda keerukaks eristada kinkelepingut õiguslikult mittesiduvast kohustusest. Selleks, et kindlaks teha, kas poolte vahel on sõlmitud kinkeleping või on tegemist õiguslikult mittesiduva kohustusega, tuleb hinnata poolte vahel tekkinud suhteid ja tahet ning üksikjuhtumit tuleb seega eraldi hinnata. Määravaks peetakse tavaarusaama kingitusest.
Kuigi kinkelepingust ei tekki kingisaajale iseenesest vastastiku kohustust tasuda, võib kingisaajale näha ette teatavaid koormisi või kohustusi. Taolised kohustused ei ole kingiga vastastikuses seoses (näiteks nagu müügilepingu puhul annab üks isik teisele asja ning teine pool annab vastu raha), nende kohustuste täitmist saab nõuda pärast seda, kui kinkija on kinke kingisaajale teinud. Koormised ja kohustused ei ole vastutasu kinke eest, näiteks võib kohustus seisneda asja korrapärases hooldamises, et see ei häviks. Kinkelepingust tulenev kohustus võib olla kinkija, kingisaaja või hoopis kolmanda isiku hüvanguks kokkulepitud.
Sergei Bodrov juunior
Haridus
Ta õppis Moskva 1265. koolis, kus oli prantsuse keele kümblusklass. Õpetajad on öelnud tema kohta, et ta oli elav laps, kuid kunagi ei olnud kuri ja ei teinud teistele liiga. Pärast kooli Sergei käis vabatahtlikul tööl, kus pakkis neli tundi järjest pakkis maiustusi ning teenitud raha kulutati kooliekskursiooni korraldamisele.
Lepinguõigus
Kasutuslepingud
Kasutuslepingud erinevad eelkõige lepingu esemelt ja sisult. Kui üürilepingu esemeks on ainult asjad, siis rendilepingu esemeks võib olla ka õiguste kogum. Ka tasuta kasutamise lepingu esemeks võib olla mingi hüve, kuid seda eristab eelkõige tasuta kasutamine. Litsentsi ja frantsiisilepingu esemeks on õigused. Liisinguleping on kasutuslepingute eriliik, sest põhikohustus seisneb liisinguandjal liisingueseme omandamises liisinguvõtjale. Samas on ta funktsioonilt ka krediidileping. Tinglikult liigitatakse ka laenu- ja krediidilepingud kasutuslepinguteks, ajalooliselt tuli tagastada samas koguses liigitunnustega asjad, tänapäeval on krediidilepingud pigem omaette lepinguliik. Ehitise ajutise kasutamise lepinguga ei reguleeri võlaõigusseaduse eriosa kasutusõiguse sisu.
Üüri- ja rendileping
Üürilepinguga kohustub üks isik (üürileandja) andma teisele isikule (üürnikule) kasutamiseks asja ja üürnik kohustub üürileandjale maksma selle eest tasu (üüri). Lisaks tasu maksmise kohustusele, peab üürnik asja üürilepingu lõppedes üürileandjale tagastama. Üürileandja peab võimaldama kogu lepingu vältel asja üürnikul kasutada, selle eest peab üürnik vastu maksma üüri. Tegemist on poolte üürilepingust tõusetuvate põhikohustustega. Üürilepingu esemeks ei saa olla õigused ega hüved, vaid ainult kehalised asjad. Seevastu õigused ja nõuded saavad olla rendilepingu esemeks. Üürilepingu esemeks lisaks tavakäibes tuntud kinnisasjadele saavad olla ka loomad ja sõidukid. Loomad eelkõige seetõttu, et tsiviilseadustiku üldosa seaduse § 49 lõike 3 järgi kohaldatakse loomadele asjade kohta käivaid sätteid.
Sergei Bodrov juunior
Haridus
2012. aastal avati selles koolis Sergei Bordovi bareljeefiga mälestustahvel. "Lapsepõlv – see on kõige tähtsam ja rabavam aeg iga inimese elus"
Lepinguõigus
Üüri- ja rendileping
Lisaks eriosas paikneva üürilepingu peatüki sätetele, mis kohalduvad enamikule üürilepingutele sõltumata nende esemest, eristab õigus erisätteid kolme spetsiifilise eseme – eluruumi, äriruumi ja kinnisasjade – üürilepingute kohta. Seega tuleb (eriti õigusvaidluses) arvestada erinormidega. Seadusandja on pidanud vajalikuks sellise regulatsiooni loomisel kaitsta pooli erinevates positsioonides erinevalt. Nii vajab eluruumi üürnik teistest enam kaitset, kuna inimese kodu on erilisel kohal ja vajab enim kaitset, et tagada põhiseaduspärane põhiõiguste- ja vabaduste kaitse.
Sergei Bodrov juunior
Haridus
Bodrov tahtis saada Ülevenemaalise Riikliku Kinematograafia Ülikooli üliõpilaseks, kuid tema isa ütles, et see ei ole eriala, millele tasub Sergeil oma tähelepanu pöörata. Ning kui tuli aeg oma eriala valida, Sergei tegi oma otsuse ja sai sisse Moskva Riikliku Ülikooli ajaloo osakonda ja õppis seal viis aastat (1989–1994) ning pööras oma tähelepanu Veneetsia renessanssi maalikunstile. Ülikooli lõpetas "punase" diplomiga ning just ülikooli õpingute ajal, nagu ütles Sergei, ta õppis nägema ilu lihtsates asjades, mis teda ümbritsevad. Aastal 1991 Sergei uuris kunsti Itaalias ning kolm suve järjest Sergeil oli võimalus minna tagasi ja tegeleda oma lemmikerialaga.
Lepinguõigus
Üüri- ja rendileping
Rendilepinguga kohustub üks isik (rendileandja) andma teisele isikule (rentnik) kasutamiseks rendilepingu eseme ning võimaldama talle rendilepingu esemest korrapärase majandamise reeglite järgi saadavat vilja. Rentnik on kohustatud maksma selle eest tasu (renti). Praktikas aetakse mittejuriidilises keeles sageli üürileping ja rendileping segamini, ent tegemist ei ole samade lepingutega. Rendilepingu sõlmimisega tekib ühel võlasuhte poolel õigus lepingu esemelt saadavale kasule, millele vastab rendileandja õigus renditasule. Rendilepinguga on lepingu esemete ring laiem. Üürilepinguga saab üks pool teiselt kasutuseelise, kuid rendilepinguga õiguse ka rendieseme korrapärase majandamise käigus saadud (õigus)viljale. Kuna mõlema lepingu sisuks on asja kasutamine tasu eest, siis on sarnaste sätete kasutamine põhjendatud. Praktikas aetakse sageli segamini üüri- ja rendileping. Näiteks lepingupool soovib autot nädalavahetuseks, et sõita perega Eestist Lätti, siis on tegemist üürilepinguga, sest eseme kasutamisest ei tulene mingit vilja. Seevastu, kui lepingupool soovib autot selleks, et sellega taksoteenust osutama hakata, on tegemist rendilepinguga, sest rendilevõtja omandab auto korrapärase majandamise käigus sellest vilja, teisisõnu teenib taksot sõites tulu. Sagedasem üürileping on korteri üürimine elamiseks ning rendilepingu näitena maa rentimine, mille majandamisel omandab rentnik igal aastal maa kasutamisest (loodus)vilja. Seega erineb rendileping üürilepingust oma eesmärgi poolest, rendilepingu puhul on esikohal renditud asjast kasu saamine.
Liisinguleping
Liisingulepinguga kohustub liisinguandja omandama liisinguvõtja poolt määratud müüjalt teatud eseme (liisinguese) ja andma selle liisinguvõtja kasutusse, liisinguvõtja kohustub aga maksma liisingueseme kasutamise eest tasu. Liisinguleping on oma olemuselt kolmnurksuhe. Liisinguandja ja liisinguvõtja vaheline suhe põhineb liisingulepingul, mille kohaselt kohustub liisinguandja omandama liisinguvõtja väljavalitud eseme müüjalt kui kolmandalt isikult ning tegema selle ülemineku võimalikuks liisinguvõtjale. Siinjuures vajab märkimist, et liisinguese peab olema liisinguvõtja pool väljavalitud, vastasel juhul võib tegemist olla järelmaksuga müügilepinguga või mingi muu võlaõigusliku lepinguga (näiteks rendi-või üürilepinguga) ning liisingulepingust enam rääkida ei saa.
Seoses kolmnurksuhtega on Riigikohtu tsiviilkolleegium rõhutanud, kahe isiku vahel sõlmitud ja asja omandamisele suunatud lepingud ei ole liisingulepingud, kui lepingu ese kuulub lepingu sõlmimise ajal eseme kasutamisesse andjale ning seda ei omandata esmajoones kasutusse võtja juhiste järgi müüjalt.
Kapitalirendileping on väljakujunenud praktika järgi liisinguleping, mille puhul on pooled kokku leppinud, et liisinguperioodi lõppedes läheb õigus liisingueseme üle liisinguvõtjale või tekib liisinguvõtjale kohustus vara välja osta, tasudes jääkväärtuse, mis ei sisaldunud perioodilistes maksetes. Kapitalirendi puhul peab lepingu lõppedes liisinguvõtja vara omandama ning vastava kohustuse täitmisel läheb liisingueseme omand üle liisinguvõtjale. Sisuliselt on tegemist vara omandamise finantseerimisega liisinguvõtja jaoks.
Sergei Bodrov juunior
Esimesed rollid
Sergei esimesed filmiroolid oli filmides "Ma vihkan sind" (1986) ja "Vabadus on paradiis" (1989). Neid filme tegi tema isa. Teises filmis ilmus Sergei ekraanile vaid paar hetke, mängides alaealisi kurjategijaid hallil rinnal, istudes oma saatuse ootvel tabatud peategelase kõrval. Ülikoolis õppides mängis Bodrov ka episoodilist rolli oma isa filmis "Valge Kuningas, Punane kuninganna" (vene keeles Белый король, красная королева).
Lepinguõigus
Litsentsileping
Litsentsilepingu legaaldefinitsioon määratleb selle lepinguliigile omased tunnused, mille abil saab eristada seda teistest kasutuslepingutest. Litsentsilepinguga annab üks isik (litsentsiandja) teisele isikule (litsentsisaaja) õiguse teostada intellektuaalsest varast tulenevaid õigusi kokkulepitud ulatuses ja kokkulepitud territooriumil, litsentsisaaja aga kohustub maksma selle eest tasu (litsentsitasu). Litsentsileping annab võimaluse kasutada intellektuaalset vara kas isiklikel või ärilistel eesmärkidel. Intellektuaalne vara on loometöö, mis on õiguslikult kaitstav ja sellega seotud õigused on absoluutsed õigused, mis jagunevad isiklikeks ja varalisteks õigusteks. Litsentsilepingu esemeks on autoriõigused ja sellega kaasnevad õigused. Autoriõigused tekivad kirjandus-, kunsti- ja teadusteostele ning autoriõigustega seonduvat reguleerib autoriõiguse seadus. Autoriõigusega kaasnevad õigused on õigused teoste esitajatele, fonogrammitootjatele ning televisiooni- ja raadioteenuse osutajale.
Sergei Bodrov juunior
"Kaukaasia vang"
1995. aastal läks tema isa Dagestani filmi "Kaukaasia vang" filmimiseks. Sergei palus tal ennast kaasa võtta, oli valmis tegema mis tahes tööd. Ootamatult sai ta üheks esilekerkivateks näitlejateks, mängides reamees Vanja Žilinit partnerlusega Oleg Menshikoviga, kes mängis sõdurit Alexey Ryapolovit. Film sai FIPRESCI auhinna Cannes'i filmifestivalil, grand prix Sotši filmifestivalil, grand prix filmifestivalilt «Kristallgloobus», oikumeenilise žürii auhinna Karlovy Vary festivalilt, Felixi auhinna parima stsenaariumi eest, Vene filmikunsti aasta parima filmi auhinna, grand prix "Stalker" filmifestivalil Moskvas, vaatajaskonna auhind filmifestivalis Sydneys. Bodrov sai parima näitleja auhinna koos Menshikoviga "Kinotavri" filmifestivalil Sotšis ja sai koos oma isaga Venemaa Föderatsiooni riikliku auhinna laureaadi 1997. aastal kirjanduse ja kunsti valdkonnas.
Lepinguõigus
Litsentsileping
Litsentsilepingud liigituvad liht- ja ainulitsentsilepinguteks, autoriõiguse seadusest tuleneb ka veel eraldi tüüpi all-litsentsileping, mis võib esineda nii liht- kui ainulitsentsilepingu puhul.
Sergei Bodrov juunior
"Kaukaasia vang"
Sergei ise ei pidanud end näitlejaks: ''"Ma ütlen alati ja kõikjal: "Ma pole näitleja, ma pole näitleja, ma pole näitleja ." Nad ütlevad mulle: "Ei, sa oled näitleja!" Ja mina ütlen: "Näitleja on hoopis teine asi. Näitlejad on teistsugused inimesed, neil on teistsugune struktuur. Minu jaoks roll ei ole elukutse. See on tegu, mida ma teen"''
Lepinguõigus
Litsentsileping
Lihtlitsentsilepinguga antakse litsentsisaaja kasutusse intellektuaalse varaga seotud õigused. See ei piira litsentsiandjal lepinguga antud õigusi ise kasutamast ega sõlmida uusi litsentsilepinguid. Lihtlitsentsilepingu alusel tekkinud kasutusõigus jääb kehtima ka juhul, kui pärast lepingu sõlmimist sõlmitakse kolmanda isikuga ainulitsentsileping v.a juhul, kui varem oli kokku lepitud teisiti. Õiguskirjanduses on iseloomuliku lihtlitsentsilepinguna nimetatud näiteks litsentsilepingut, mille alusel annab joonestamistarkvaralooja selle kasutamise õiguse erinevatele ettevõtetele, kelle majandustegevus on projekteerimine, kusjuures pooled võivad kokkuleppida õiguste kasutamise tähtajas, tehniliste uuenduste ja toe saamises, vastutuse piirangus jms.
Ainulitsentsilepingu alusel on litsentsisaajal õigus kasutada lepinguga antud õigusi ainult kokkulepitud ulatuses ja ühtlasi välistatakse litsentsiandja ja teiste isikute kasutusõigus. Sisuliselt annab ainulitsentsilepinguga litsentsiandja varem endale kuulunud õiguse ära. Praktikas antakse ainulitsents peamiselt tähtajatult, ülemaailmse kehtivusega koos edasilitsentsimise õigusega ilma, et selle eest tuleks litsentsisaajal täiendavalt tasuda. Litsentsisaaja ei omanda küll lepingu esemeks olevaid õigusi, kuid tema positsioon on omaniku omaga sarnane, sest ainult litsentsisaajal on õigus lepinguga antud õigusi kasutada. Praktikas sõlmitakse ainulitsentsilepinguid, kui on vaja intellektuaalseid õigusi mingi kindla aja vältel piirata. Näiteks antakse tarkvara kasutamise õigus mingiks ajaks teisele ettevõttele, mille abil arendatakse uut tarkvara ja litsentsiandja ei ole selle aja jooksul õigustatud tarkvara kasutama. Lepingu lõppedes litsentsiandja õigused tarkvarale taastuvad ning litsentsisaaja õigused lõppevad.
All-litsentsilepinguga antakse lintsentsilepingu alusel kasutatav vara üle kolmanda isiku kasutusse litsentsisaaja poolt. All-litsentsilepingu võib sõlmida üksnes siis, kui litsentsiandja on andnud vastava loa, mis võib sisalduda põhi- või eraldiseisvas lepingus. Siiski vastavalt autoriõiguse seadusele ei mõjuta nõusoleku puudumine all-litsentsi kehtivust. Nõusoleku puudumisel lepingu sõlmimine tähendab litsentsiandja ja litsentsisaaja vahelise lepingu rikkumist, mis annab litsentsiandjale õiguse kasutada litsentsisaaja vastu õiguskaitsevahendeid, näiteks leping üles öelda, nõuda kahju või kasutada muid õiguskaitsevahendeid.
Sergei Bodrov juunior
Telesaade "Vzgljad"
Alates 1996. aasta oktoobrist kuni 1999. aasta augustini juhtis Bodrov Pervõi Kanali telesaadet "Vzgljad". Saade sai üheks perestroika sümboliks. Sergei lahkus projektist 1999. aastal ametliku versiooni järgi filmi "Vend 2" filmimise tõttu. Ise ta ütles, et ta läks programmist ära tundega, et see andis talle hea kogemuse.
Lepinguõigus
Frantsiisileping
Frantsiisilepinguga kohustub üks isik (frantsiisiandja) andma teisele isikule (frantsiisivõtja) õiguse kasutada frantsiisivõtja majandus- või kutsetegevuses frantsiisiandjale kuuluvate õiguste ja teabe kogumit, muu hulgas õigust frantsiisiandja kaubamärgile, ärilisele teabele ja oskusteabele. Frantsiisilepinguid kasutatakse peamiselt ärimudelite puhul, kus frantsiisivõtja tahab saavutada juriidilise iseseisvuse, ent pakkuda kaupu või teenuseid kellegi teise kaubamärgi all. Frantsiisivõtjaid on üksteisest raske eristada, sest kõik frantsiisivõtjad peavad lähtuma frantsiisilepingus sätestatud ärimudelist ning vastavalt frantsiisiandja juhistele kujundama enda ettevõtte. Kõige tüüpilisemaks näiteks võib pidada kiirtoitlustusettevõtteid nagu McDonald's või Subway, kus frantsiisivõtja peab ettevõtte kujundama vastavalt juhistele. See tagab, et pakutav kaup või teenus on igas riigis ühesugune ning võimaldab kliendil samasugust toodet osta eri riikides. Frantsiisileping on olemuselt kestvusleping ning võib hõlmata müügi-, üüri-, töövõtu- ja muud liiki lepingutele iseloomulikke kohustusi. Kuna frantsiisivõtja ärimudeli kujundamine on piiratud, kaasnevad frantsiisivõtjale üldjuhul suured investeerimiskohustused, et üles ehitada samasugune ettevõte nagu teiste frantsiisivõtjate ettevõtted, seega on frantsiisiandja kohustatud tagama, et frantsiisivõtjal oleks enne lepingu sõlmimist üheselt selge, milline on lepinguga kaasnev oskusteave ning millised kohustused tuleb täita, et saavutada ühtne kontspetsioon.
Tasuta kasutamise leping
Tasuta kasutamise lepinguga kohustub üks isik (kasutusse andja) andma teisele isikule (kasutaja) üle eseme tasuta kasutamiseks. Tasuta kasutamise lepingu eesmärgiks on ainult eseme kasutamine, mitte sellest (õigus)vilja saamine, vastasel juhul tuleb sõlmida eraldi leping, näiteks rendileping. Üldjuhul on poolte vahel eelnevalt välja kujunenud usaldussuhe, mille alusel ese teisele kasutada antakse. Lepingu esemeks võivad olla lisaks kehalistele asjadele ka õigused ja muud hüved, kuid praktikas on lepingu esemeks reeglina kehalised asjad. Tasuta kasutamise iseloom annab lepingule erilise iseloomu, mille tõttu on ka regulatsioon teistsugune. Tasuta kasutamise lepingut võib raske olla piiritleda olukorras, kus kasutaja peab tegema midagi kasutamise eest vastu. Siinjuures tuleb arvesse võtta, et kasutaja peab kandma kasutamiseks antud eseme säilitamiseks vajalikud kulud. Olukorras, kus tehtud kulutused ületavad säilitamiseks vajalikke kulutusi, ei ole tegemist enam tasuta, vaid tasulise kasutuslepinguga. Samuti võivad pooled napi seaduse regulatsiooni tõttu kokkuleppida, et õigussuhtele kohaldatakse üürilepingu kohta sätestatut, see ei muuda lepingut üürilepinguks, kuid tagab selgemad õigused ja kohustused ning soodustab lepingulise vaidluse ärahoidmist. Teise lepingu kohta käivaid sätteid saab kohaldada ulatuses, mil need ei puuduta tasunõuet, kokku ei saa leppida, et tasuta kasutamise leping läheb kinnisasja võõrandamisel üle uuele omanikule, taolised kokkulepped ei ole kolmandale isikule siduvad.
Sergei Bodrov juunior
Telesaade "Vzgljad"
''Ma tutvustasin nii palju inimesi, kuulnud nii palju lugusid, lugesin nii palju kirju – see ei juhtu teistes töökohtades. See oli väga positiivne laeng. Abi kahele või kolmele inimesele ja telekanal ei ole juba asjatu. Kuid seda tuleb teha vastutustundlikult.''
Lepinguõigus
Tasuta kasutamise leping
Praktikas võidakse tasuta kasutamise leping enim segamini ajada laenulepinguga, kuid siinkohal seisneb erinevus selles, et laenulepingu puhul tuleb tagastada sama liiki asi samas koguses, näiteks kotitäis vilja või kilo suhkrut, kuid tasuta kasutamise lepinguga tuleb tagastada täpselt sama asi, mille kasutusse andja kasutajale üle andis.
Laenuleping
Laenulepinguga kohustub üks isik (laenuandja) andma teisele isikule (laenusaaja) rahasumma või asendatava asja (laen), laenusaaja aga kohustub tagasi maksma sama rahasumma või tagastama sama liiki asja samas koguses ja sama kvaliteediga. Nagu muudki kasutuslepingud, on laenuleping samuti oma olemuselt kestvusleping, sest laenuandja kohustub laenusaajal võimaldada kasutada laenatud asja või rahasummat. Üldiselt on laenuks raha. Siinjuures on oluline vahet teha laenu ja krediidilepingul, tegemist ei ole samade lepingutega. Laenulepinguga annab üks pool teisele laenuna raha ilma, et ta selle eest tasu nõuaks. Kui raha laenamine toimub tasu eest, kohaldatakse krediidilepingu sätted ning tegemist ei ole enam laenulepinguga. Siiski kohaldatakse krediidilepingutele laenulepingu kohta käivaid sätteid. Sisuliselt on lepingud sarnased.
Sergei Bodrov juunior
Vend
1996. aasta Sotši filmifestivalil tutvus Sergei Bodrov režissöör Aleksei Balabanoviga, kes kutsus ta STW filmistuudiosse. Sellel stuudios filmiti filmi "Vend", mis esitati Venemaal 12. detsembril 1997 (maailma esietendus toimus Prantsusmaal 17. mail 1997). Sergei mängis peamist rolli, Danila Bagrov. Filmi kritiseeris meedia, keda süüdistatakse rassismist ja russofobiast. Bodrov ise hindas oma kangelast järgmiselt: "Ma tean, et Danilat sageli peetakse, et ta on primitiivne ja lihtlabane... Noh, osaliselt nõustun sellega. Kuid minu ajus on mingi metafoor: ma kujutan ette inimesi esialgses kaoses, kes koondusesse tulevad ja kes ei mõista kõike muud elus, välja arvatud see, et nad peavad sööma ja paljunema. Ja äkki üks neist tõuseb üles ja räägib väga lihtsad sõnad, et peame oma lähedasi kaitsma, peame austama naisi, peame oma venda kaitsma ..."
Lepinguõigus
Laenuleping
Kuigi enamjaolt rakenduvad praktikas laenulepingu normid võlasuhtele, kus üks pool on teisele laenanud raha, esineb ka asjade laenamist. Laenulepingu sätteid kohaldatakse asendatavate asjade laenamisele. Asendatavad asjad on vallasasjad, mida käibes määratakse arvu, mõõdu või kaalu järgi ja millele puuduvad konkreetset asja teistest sama liiki asjadest eraldavad tunnused. Näiteks laenab üks naaber teiselt suhkrut või soola tingimusel, et tagastab hiljem samas koguses laenatu. Peale asendatavate asjade saavad laenulepingu esemeks olla ka liigitunnustega piiritletud mittekehalised esemed (näiteks väärtpaberid). Õiguskirjanduses on välja toodud, et pruuklaenu ese võib olla ka individuaaltunnustega asi, kuid eeldusel et need on asendatavad asjad. Vastasel juhul võib tegu olla hoopis üüri,-rendi või tasuta kasutamise lepinguga.
Sergei Bodrov juunior
Vend
Filmimuusikat kirjutas Venemaa rokkbänd Nautilus Pompilius, mida Sergei ise armastas.
Lepinguõigus
Krediidileping
Krediidileping on leping, millega üks isik (krediidiandja) kohustub andma teise isiku (krediidisaaja) käsutusse rahasumma (krediit), krediidisaaja aga kohustub krediidi kasutamise eest maksma tasu ja lepingu lõppemisel krediidi tagasi maksma. Krediidilepingu esemeks ei pea ilmtingimata olema raha, nii näeb seadusandja ette, et lepingu esemeks võib olla ka tasuline maksetähtpäeva edasilükkamine, liising või muu abi finantseerimisel.
Krediidilepingu alusel makstav tasu võib väljenduda intressina. Selle kohaselt maksab krediidi saaja krediidi kasutamise perioodi eest krediidi andjale protsenti. Alternatiivselt võivad pooled kokkuleppida fikseeritud summa, mis samuti seondub krediidi kasutamise ajaga. Maksetähtpäeva edasilükkamise eest tasu nõudmist saab põhimõtteliselt vaadelda lepingu muutmisena ja selle eest makstavat tasu täiendava tasuna algsele tasule (intressile) laenu kasutamise eest kogu kokkulepitud tähtaja kestel. Seda tasu saab käsitleda täiendava intressina laenu kasutamise pikendatud aja eest. Krediidilepingu sõlmimisel võib iseenesest esineda mitmeid ühekordseid tasusid, kuid need pole käsitletavad kui intress krediidi kasutamise eest, vaid nende eesmärk on katta krediidilepingu sõlmimisel esinevaid kulusid. Siiski võib tegemist olla krediidiga, kui tasu on ebamõistlikult suur ning ületab kulude katmiseks vajaliku summa. Täpsemalt tuleb hinnata üksikjuhtumit eraldi. Majandus- või kutsetegevuses antud laenu puhul eeldatakse intressi maksmist, isegi kui krediidi pakkumine pole peamine majandus- või kutsetegevus.
Sergei Bodrov juunior
Vend 2
2000. aastal ilmus film "Vend 2" (Brat 2), kus Bodrov mängis taas Danilat Bagrovit. Filmimine toimus Moskvas, New Yorgis, Chicagos ja Pittsburghis. Kriitikud ründasid filmi, öeldes, et ta väljendab rassistlikke ideid ja solvab Ukraina ja Ameerika riike. Bodrov vastas: Meile oli tähtis öelda, mitte seda, et kõik ameeriklased on sikkud, vaid seda, et me ei ole värdjad. See on üsna lihtne idee, kummaline, et see pole kõigile selge. Ja kinos see pidi väljendama liiga erksalt, lihtsalt sellepärast, et see on film. Filmis peaks kõik olema veidi utreeritud.