cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Star FM
Star FM on kuuldav Tallinnas ja Harjumaal sagedusel 96,6 MHz, Tartus ja Tartumaal sagedusel 99,4 MHz, Pärnus ja Pärnumaal 100,3 MHz, Haapsalus ja Läänemaal 92,9 MHz, Paides ja Kesk-Eestis 88,1 MHz, Võrus ja Võrumaal 103,2 MHz, Kuressaarel ja Saaremaal sagedusel 93,3 MHz, Rakveres ja Lääne-Virumaal 92,2 MHz, Jõgeval ja Jõgevamaal 101,9 MHz, Viljandis ja Viljandimaal sagedusel 89,3 MHz, Valgas ja Valgamaal 102,8 MHz ja Jõhvis ja Ida-Virumaal 106,3 MHz.
Tähendus (Grice)
Loomulik tähendus ja mitteloomulik tähendus
Loomulikku tähendust kirjeldavaks arvab Grice ka laused, kus mean tähendab 'kavatsema', ning mitteloomulikku tähendust kirjeldavaks laused, kus mean tähendab 'öelda tahtma'.
Seda eristust ei pea Grice ammendavaks ja selgepiiriliseks, kuid ta väidab, et enamasti on sõna tegusõna mean tähendus üsna kergesti paigutatav emba-kumba rühma.
Stevensoni teooria kriitika
Grice vaatleb kõigepealt Charles Stevensoni katset mitteloomulikku tähendust määratleda (raamatus: Ethics and Language, 1944, ptk III).
Stevensoni järgi peab selleks, et x midagi tähendaksML, x-il olema (ligikaudselt) kalduvus kutsuda kuulajas esile mingit (tunnetuslikku või muud) hoiakut ja kalduvus olla kõnelejal esile kutsutud tema säärase hoiaku poolt. Need kalduvused sõltuvad Stevensoni järgi "keerukast tingimise protsessist, mis kaasneb märgi kasutamisega suhtluses".
Esimeses vastuväites vaatleb Grice juhtumit, mil mitteloomulikule tähendusele pretendeeriv lausung (Grice jätab meelega lahtiseks, kas jutt on toimingust või selle tulemusest)  on kirjeldav või teadaandev, nii et hoiak, millest juttu on, on tunnetuslik, näiteks uskumus. Grice esitab nüüd vastuväite. Paljudel inimestel on kalduvus tantsupeole minnes frakki selga panna. Samuti on paljudel inimestel kalduvus nähes kedagi frakki selga panemas järeldada, et too inimene läheb tantsupeole. Kuid fraki selgapanemine ei tähendaML tantsupeole minemist. Ka jutt keerukast tingimise protsessist siin ei aita. Kui jutt käib fraki selgapanemise ja tantsupeole minemise vahelise seose äraõppimisest, siis on see tingimus liiga nõrk, sest ta ei jäta kõnealust juhtumit mitteloomuliku tähenduse alt välja. Kui aga mõista seda tingimust tugevamana, osutub see teooria tsirkulaarseks: siis võiks sama hästi öelda, et x-il on tähendusML, kui x-i kasutatakse suhtlemisel.
Grice toob välja Stevensoni teooria veel ühe raskuse. Kui öelda kellelegi, et Jones on pikk, siis kuulajal on kalduvus hakata uskuma, et Jones on sportlane. Kas aga siis "Jones on pikk" tähendabML, et Jones on sportlane? Stevenson oli sellest raskusest teadlik ning viitas keelereeglitele, antud juhul lubavale reeglile, mis ütleb, et sportlased ei pruugi olla pikad. Reegel ei keela meil rääkimast mittepikkadest sportlastest. Grice toob välja, et asi pole selles, et nõnda kõneldes ei riku me näiteks grammatika- või viisakusreegleid, vaid selles, et me ei ütle midagi tähendusetut (või vähemalt ei riku tähendusreegleid). See aga toob jällegi kaasa tsirkulaarsuse. Peale selle, kui silmaspeetava ja vihjatava erinevust võib selgitada reeglitele vihjates, siis tekib küsimus, miks Stevenson ei viita reeglitele oiete puhul, millega seoses ta üldse hakkas rääkima tingimise protsessist.
Peale selle heidab Grice sedasorti kausaalsetele tähenduseteooriatele ette, et need analüüsivad üksnes ütlusi "märgi" standardse tähenduse kohta ega käsitle ütlusi selle kohta, mida konkreetne kõneleja või kuulaja mingi märgiga mingil konkreetsel puhul öelda tahab (see ei pruugi standardse tähendusega kokku langeda). Pole ka selge, kuidas saaks teooriat selleks edasi arendada. Veel enam, võib väita, et märgi üldist tähendust tuleb seletada selle kaudu, mida märgi kasutajad konkreetsetel puhkudel sellega öelda tahavad (või peaksid tahtma). Seega jätab seda sorti kausaalne teooria seletamata tähenduse fundamentaalsema aspekti. (Grice väidab end sellist radikaalset kriitikat pooldavat, kuid möönab selle vaieldavust.)
Grice jätab kõik kausaalsed kalduvuseteooriad kõrvale, sest ta ei looda, et nad tuleksid toime seda tüüpi raskustega, nagu Grice välja tõi.
Kõnelejatähendus
Vaatleme esialgu ainult teadaandvaid ja kirjeldavaid lauseid.
Ent ka sellest ei piisa. Vaatame järgmisi juhtumeid: Nendel juhtudel on mitteloomuliku tähenduse seni esitatud tingimused täidetud, kuid ometi on tegemist loomuliku tähendusega. Tuleb leida, mis vahe on näiteks meelega ja avalikult teada saada laskmise ja ütlemise vahel ning uskuma panemise ja ütlemise vahel.
Võrdleme järgmisi juhtusid:
Mitteloomuliku tähendusega on tegu ainult teisel juhul. Vahe on selles, et esimesel juhul ei olene foto mõju minu kavatsusest seda mõju esile kutsuda. Teisel juhul aga on pildil soovitud mõju ainult juhul, kui hr X usub, et ma kavatsen talle pr X-i kohta midagi teatada või teda midagi uskuma panna.
Aga minu kulmukortsutamisest võidakse järeldada, et ma olen rahulolematu, olenemata sellest, kas ma teen seda spontaanselt või tahan meelega oma rahulolematust väljendada. Nii et ka sel juhul ei olene kulmukortsutuse mõju minu kavatsusest. Aga teisel juhul mõjub kulmukortsutus samamoodi ainult juhul, kui selle taga nähakse kavatsust rahulolematust väljendada.
Selleks, et A tahaks x-iga midagi öelda, peavad olema täidetud järgmised tingimused. A peab kavatsema kutsuda kuulajal esile uskumuse ning kavatsema, et tema lausungi taga nähtaks seda kavatsust. Need kavatsused ei ole omavahel sõltumatud. A kavatseb, et kavatsuse nägemine etendaks uskumuse esilekutsumisel oma osa; muidu kavatsus ei täitu. Teiste sõnadega, A peab lausuma x-i kavatsusega kutsuda mingi uskumus esile selle kavatsuse äratundmise abiga.
Nüüd vaatame ka näiteid, kus ei taheta midagi teatada. Oletame, et mul on toas väga ihne inimene. Et temast lahti saada, viskan ma naelase rahatähe aknast välja. Siin on tegu loomuliku tähendusega. Kui aga ma näitan talle ust või tõukan teda, siis võib tegu olla mitteloomuliku tähendusega. Teine näide on auto peatamine auto ette seistes ja auto peatamine viipega.
Kui ma eksamil kellegi läbi kukutan, võin ma tekitada temas kurvastust, nördimust või alandustunnet; kuid isegi kui ma seda tahan tekitada, on ikkagi tegemist loomuliku tähendusega. Aga kui ma tänaval kedagi ära ei tunne, siis ma saan talle seda tunnet tekitada ainult juhul, kui ta aru saab, et mul on selline kavatsus. Teine näide: kui mind palgast täielikult ilma jäetakse, siis ma võin öelda, et mind laostatakse; kui palka kärbitakse tühise summa võrra, siis ma võin öelda, et mind solvatakse; mõnel vahepealsel juhtumil on raske otsustada, millega on tegemist.
Üldised sõnastused on järgmised:
(1) "A tahtis x-iga midagi ütelda" (meantNN something by x) tähendab ligikaudu sama mis "A-l oli kavatsus, et x kutsuks kuulajal selle kavatsuse äratundmise abiga esile mingi mõju". Küsida, mida A tahtis ütelda, tähendab küsida, mis mõju see on. Seda mõju ei saa alati väljendada "et"-fraasiga.
(2) "x tähendas midagi" tähendab ligikaudselt: "Keegi tahtis x-iga midagi ütelda." Mõningatel juhtudel, näiteks fooritulede puhul, ei saa küll hästi öelda, kes nendega midagi ütelda tahtis.
Keeleline tähendus
(3) "x tähendabML (ajatult) seda-ja-seda" võiks võrdsustada mingi väitega või väidete disjunktsiooniga selle kohta, mida x-iga üldiselt kavatsetakse (lisades klausli kavatsuse äratundmise kohta).
Mõjumise viis
Oletame, et mõni inimene on niimoodi loodud, et kui talle öeldakse, et iga kord, kui ma teen teatud häälitsuse, siis ma soovin, et ta punastaks või jääks haigeks, siis iga kord, kui ta selle häälitsuse (ning siis ka minu kavatsuse) ära tunneb, ta punastab või jääb haigeks. Ometi ei ole sel häälitsusel sel juhul mitteloomulikku tähendust. Sellepärast peab ütlema, et selleks, et x-il oleks mitteloomulik tähendus, peab kavatsetav mõju olema kuidagi kuulaja kontrolli all või et kavatsuse äratundmine oleks kuulajale kuidagi põhjendiks, mitte ainult põhjuseks.
Kavatsused
Lausungi mitteloomuliku tähendusega on seotud ainult lausuja "esmane kavatsus". Näiteks kui ma kavatsen, et keegi teeks midagi, toetudes informatsioonile, mis ma talle annan, siis see ei ole seotud minu lausungi mitteloomuliku tähendusega.
Grice ei postuleeri kavatsusi kui keerulisi psühholoogilisi sündmusi. Ta püüab näidata, et sõna "kavatsus" kasutamine seoses tähendusega ei too kaasa uusi raskusi. Kavatsusega võib esiteks kaasneda teadlik plaan või kavatsuse sõnaselge väljendus (näiteks kui ma ütlen, kuidas ma hakkan mingit väljendit kasutama või kui ma mõtlen, kuidas mida väljendada). Nagu ka mittekeelelistel juhtudel, võib ta siiski kavatseda midagi erinevat varem mõeldust (näiteks hoolimata varasemast plaanist mingit sõna harjumatul moel kasutada, kasutada seda ikka harjumuspärasel moel).
Kui väljaöeldud plaani või kavatsust pole, siis eeldatakse, et väljendit kasutatakse nii, nagu seda tavaliselt tehakse. Kui võimalusi on mitu, siis võetakse arvesse konteksti.
Seega on keelelised kavatsused väga sarnased mittekeeleliste kavatsustega.
Jüri Kirikumõisa park
Jüri Kirikumõisa park asub Harjumaal Rae vallas Jüri alevikus. Park on Jüri Kiriku ja Aruküla tee kõrval.
Jüri kirikumõis
Jüri kirikumõis asutati 19. sajandil ning seda kasutati elamuna. Peahoone asub Aruküla tee vastas, selle ees kasvavad pärnad ja sirelid, mis hoonet varjavad. Maja on keskmise suurusega ühekorruseline puithoone, millele on ehitatud ka lakakorrus, mille aknad väljuvad otsviiludes ja katusel väikeste väljaehitustena. Hoonet katab viilkatus laiade räästastega. Katusekatteks on eterniit. Põhikorruse 6-ruudulised aknad on suured ja kõrged, lakakorruse aknad väiksemad. Hoone peasissekäik paikneb otsafassaadi keskel. pisi|Jüri Kirikumõisa peahoone 1968. aastal Kõrvalhooned on aida- ja laudahoone, mis on krohvitud paeks eterniidist viilkatuse all. Hooned on nüüdisajal rekonstrueeritud.
Maailmameri
right|thumb|275px|Animeeritud maailmamere kaart. Maailmamerd saab jagada viieks ookeaniks: [[Vaikne ookean|Vaikne, Atlandi, India ookean, Põhja- ja Lõuna-Jäämeri; kaks viimast arvatakse mõnikord esimese kolme osadeks.]]
Jüri Kirikumõisa park
Eesti esimese rauasulatuskoha mälestuspaik
pisi|Mälestusmärk Mälestuskivi asub tiigi kõrval, Aruküla tee vastas. Eesti tõenäoliselt kõige vanemad rauasulatuskohad asuvad Jüri asula lähedal, kus on rauda toodetud juba varasel rauaajal (u 2000 aastat tagasi). Jüri kiriku lähedal Kangrupealse muinasasulakoha külje alt leiti 1965. aastal rauaräbu ja põletusahju tükke koos savikildudega. See viitas omaaegsele raua tootmisele muistses asulas. Tollased sulatusahjud olid väiksed ning saadud raud oli madala kvaliteediga. Kohalikust rauast sepistati tööriistu, kirveid, nooleotsi ja nugasid. Eesti esimese teadaoleva rauasulatusahju asukoha teadvustamiseks püstitati 1978. aastal Jüri Kiriku kõrval asuvasse mõisaparki kahest graniitrahnust mälestusmärk, mida täiendab metallplaat tekstiga: "Siin Jüri külas sulatati soomaagist rauda meie ajaarvamise alguses".
Maailmameri
Maailmameri on katkematu kihina 70,8% Maa pinda kattev hüdrosfääri osa.
Jüri Kirikumõisa park
Vaba aja veetmise koht
Jüri Kirikumõisa pargis on palju vaba aja veetmise võimalusi ning see on kujunenud Jüri noortekampade lemmikkohaks. Pargi keskel asub renoveeritud korvpalliplats. Selle kõrval on laste mängu- ja jõuväljak. Pargis on võimalik piknikku pidada ja loodust nautida.
Jüri Kirikumõisa pargis korraldatakse kontserte, võistlusi ning muid üritusi ja festivale. Pargis toimuvad Rae valla mängud, kus võisteldakse teatejooksus.
Maailmameri
Maailmamere hulka ei kuulu järved. Näiteks Kaspia meri, hoolimata nimest, ei ole maailmamere osa. Küll on aga maailmamere osaks riimveeline Läänemeri.
Maailmamere häirimatu pind ühtib geoidi pinnaga. Seega häirimatu maailmamere pinna puutuja on igas punktis risti Maa raskuskiirendusvektoriga. See on nii siiski teoreetiliselt. Tegelikult mõjutavad merepinda lained, hoovused, looded jne.
Maailmameri jaotatakse kokkuleppeliselt neljaks (harvem viieks) ookeaniks. Kindlalt on ookeanid Atlandi, India, Vaikne ookean ja Põhja-Jäämeri, mõnikord loetakse ookeaniks ka Lõuna-Jäämeri ehk Lõunaookean.
Planoise
thumb Planoise on Prantsusmaa linna Besançoni linnaosa.
Linnaosa pindala on 2,5 km² ja elanike arv 20 700 (1999).
Kaido Kama
pisi|Kaido Kama [[2012. aastal VI soome-ugri rahvaste maailmakongressil Siófokis]]
Kaido Kama (sündinud 18. detsembril 1957 Viljandis) on Eesti poliitik.
Kaido Kama lõpetas 1975. aastal C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli. Aastatel 1975–1976 õppis ta ERKIs arhitektuuri. Aastatel 1982–1990 töötas Kama Antsla metskonnas metsnikuna.
Aastal 1990 valiti Kaido Kama Eesti Kongressi liikmeks. Ta oli ka Eesti Komitee ja Põhiseaduse Assamblee liige. Aastatel 1990–1992 oli Kama Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige ja omandireformikomisjoni esimees. Ta kuulus 1990. aastal Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna asutajate hulka. Aastal 1992 valiti Kama Isamaa nimekirjas Riigikokku. VIII Riigikokku valiti ta Parempoolsete nimekirjas, kuid ta loobus mandaadist.
Kaido Kama oli aastatel 1992–1994 Mart Laari valitsuse justiitsminister ja 1994–1995 Andres Tarandi valitsuse siseminister.
Kaido Kama on töötanud muu hulgas peaminister Juhan Partsi nõunikuna, kaitseministeeriumi nõunikuna, aktsiaseltsis Remedia ja Karula rahvuspargis.
Aastatel 1997–2004 oli ta Võru Instituudi direktor. Suvel 2008 asus Kaido Kama nõustama riigikontrolör Mihkel Oviiri.
Isiklikku
Tema ema Himma Kama (1923–2019) oli ujumistreener, isa Endel Kama (1925–2017) oli Viljandi ratsaspordiorganisaatoreid ja vabariikliku kategooria ratsaspordi kohtunik.
Kaido Kama oli 1980–1995 abielus Pille Tomsoniga. Sellest abielust sündis neli last.
Tal on tütred Kärg ja Põim ning pojad Susi, Põvvat, Pikne ja Mõtus Lõmaš.
Ašoka
Ašoka Suur (304 eKr – 232 eKr) oli Maurja dünastiasse kuuluv India valitseja aastatel 273 eKr kuni 232 eKr, kelle valitsemisala ulatus üle kogu India poolsaare, ulatudes läänes tänapäevasest Afganistanist kuni Bangladeshini idas. Ašokat peetakse üheks suurimaks India valitsejaks ja budismi edendajaks Aasias.
Ambroosia
Ambroosia (kreeka keeles: αμβροσία) on Kreeka mütoloogias surematuks tegev jumalate toit.
Ambroosia tuleb kreekakeelsetest sõnadest a- ("ei") ja mbrotos ("surelik").
Ašoka
Valitsemine ja budism
Ašoka päris Maurya impeeriumi trooni umbes 273 eKr oma isalt Bindusaralt. Enne seda oli ta olnud asekuningas loode-provintsis, mille keskuseks oli ülikoolilinn Takšašila. Juba sel ajal haaras impeerium enda alla suurema osa Indiat ning ulatus isegi Kesk-Aasiasse. Ainult kagupiirkond ja osa lõunaaladest jäid Ašoka võimuulatusest välja. Iidne unistus ühendada kogu India ühtse ülemvõimu alla vaimustas Ašokat ning ta alustas viivitamata edukat sõjategevust idarannikul asunud Kalinga riigi vastu. Seega ühendas ta esimesena suurema osa Indiast.
Sõdadega kaasnenud tohutud tapatalgud tekitasid Ašokas kahetsuse ja tülgastuse sõja vastu. Mõjutatuna Buddha õpetusest, loobus ta vägivaldsetest vallutusretkedest ning pühendas oma elu Buddha õpetuste levitamisele. Tema kullerid läkitati Süüriasse, Egiptusesse, Makedooniasse, Küreenesse, Epeirosesse ja ka Sise-Aasiasse, viies kaasa tema tervituse ja Buddha sõnumi.
Rohked välissuhted ja misjonitöö kasv tõid kaasa ka kaubavahetuse suurenemise India ja teiste maade vahel. Samuti hakkas India ülikoolidesse saabuma üha rohkem õpilasi välismaalt.
Pärast Ašoka surma käis impeerium alla ja 185 eKr tapeti viimane Maurya dünastia järeltulija ning riik lagunes mitmeks osaks.
Ehituskunst
pisi|250px|Ašoka sammas Ašoka oli suur ehitaja ja arvatakse, et oma hiiglaehitiste püstitamiseks kasutas ta ka välismaa meistreid. Ta laskis braahmi kirjas ja teistes kirjades (kharošthi kiri, kreeka kiri) peamiselt Ašoka praakriti murretes vastavalt kohalikele keeltele ja kirjaviisidele raiuda kivisammastele seadusi ja edikte, mis sageli ülistavad budismi ja valitseja budismimeelsust (Ašoka ediktid).
Ašoka käis palverännakutel budismi pühapaikades, millest annavad tunnistust nendesse kohtadesse paigutatud arvukad "Ašoka sambad". Pikale poleeritud liivakivist sambale või kõrvalasuvale kivitahvlile on sisse raiutud Ašoka valitsemise põhimõtted ja budistliku mõtte alused. Selle tipus on lootosega kapiteel, mille peal omakorda tunnusloom (enamasti lõvi).
Eeskuju on arvatavasti võetud Pärsiast (sarnaseid on leitud näiteks Persepolisest), kuid sümbolism on kindlalt India-pärane ja budismil põhinev. Sammas kujutab endast maailmatelge, mis ühendab maad ja taevast; maailma sümboliseerib hiiglaslik lootos, neli ilmakaart; lõvi on kuninglik embleem, seda on seostatud Šakja klanniga, kuhu kuulus ka ajalooline Buddha Šakjamuni.
Lisaks Pärsia mõjudele võib näha ka hellenistlikke. Ašoka laskis budismi pühadesse paikadesse püstitada mitmekümne tonnised sambaid budistlike sümbolitega ja ligi 84 000 massiivset kuppelehitist.
Tuntuim kivisammas Sārnāthis (Sārnāthi sammas) on kaunistatud ülaosas nelja lõvikujuga. Erinevatesse ilmakaartesse vaatavad lõvid näivad valvavat riigi piire. Sarnathi kivisamba neli lõvi on praegu India riigivapil.
Kuppelehitisi ümbritsevad nelja väravaga piirdeaiad. Ehitisi kaunistati inim- ja loomakujudega, budismi sümboliseerivate rataste ja päevavarjudega. Kitsapihalised ning laiapuusalised haldjakujutised kehastavad tolleaegseid arusaamu naiseilust.
Kaljudesse raiuti koobastempleid ja kloostreid, mille kaunistused matkivad puuarhitektuuri. Rikkalikult kaunistatud sissekäigu kohal on aken, altariruum on kuplikujuline. Hiljem said kiviraidurite meelisobjektideks mõtiskleva Buddha kujud.
Üks sammastest asub Besarhis, sellel on veel näha Pärsiale iseloomulikku alust ja nelinurkset soklit lõvi ja lootose vahel. Hiljem need enamasti kaovad (nt Laurija-Nandangarhi sammas). Samba otsas võib olla ka mõni teine loom: Rampurwas on selleks näiteks sõnn ja Sankisas elevant. Loomi on kujutatud looduslähedaselt, kuid ometi stiliseeritult.
Darkthrone
Darkthrone on 1986. aastal loodud Norra heavy metal 'i ansambel.
Algselt oli bändi nimi Black Death ning selle muusikastiil death metal. 1991. aastal hakati viljelema black metal 'it, mille üks alustala ja väljakujundaja ansambel on.
Black Death
Darkthrone'i eelkäija Black Deathi moodustasid 1986. aastal laulja ja trummar Gylve Nagell ja kitarrist Anders Risberget. Black Deathi esimene mõne looga demokassett "Trash Core", mis lindistati Anders Risberget vanemate maja pööningul, ilmus 1987. aastal. Sama aasta oktoobris ilmus ka teine demo "Black Is Beautiful". Selleks ajaks oli bändiga liitunud Ivar Enger, kes mängis teisel demol basskitarri.
Darkthrone
Uus inimi Darkthrone oli inspireeritud Celtic Frosti laulu "Jewel Throne" sõnadest ja soovist tegeleda muusikaga tõsisemalt. Samal ajal võeti kasutusele pseudonüümid: Gylve Nagellist sai Fenriz ja Ivar Engerist Zephyrous. Anders Risbergeti osalus bändis hakkas tasapisi vähenema. 1988. aasta märtsis ilmus viie looga demo "Land of Frost", kus basskitarri mängib esimest korda Dag Nilsen ja kitarri Zephyrous.
1989. aastal liitus bändiga kitarrist Ted Skjellum, esinejanimega Nocturno Culto. 1989. aasta märtsis ilmunud demo "Thulcandra" ning sama aasta detsembris ilmunud "Cromlechi" salvestamisel Anders Risberget enam kaasa ei teinud. Samuti oli tagaplaanile jäänud Dag Nilsen. Demo "Cromlech" kaanel oli esimest korda see Darkthrone'i logo, mida ansambel kasutab siiani.
"Cromlechi" kuulis Inglismaa plaadifirma Peaceville Recordsi omanik Hammy, kes pakkus Darkthrone'ile lepingut nelja plaadi salvestamiseks. Sel ajal oli Peaceville Recordsil lepingud ka selliste nimekate metal'it viljelevate ansamblitega nagu My Dying Bride, Anathema, Paradise Lost ja At the Gates.
Pärast 1990. aasta albumi "Soulside Journey" ilmumist oli bändi põhikoosseisu jäänud kolm liiget: Fenriz, Nocturno Culto ja Zephyrous. Kuigi Dag Nilsen aitas neid aeg-ajalt lindistustel ja esinemistel, ei ole teda enam plaatidel ära märgitud.
Jalgpalliklubi 32. Keskkool
'''Jalgpalliklubi 32. Keskkool''' (JK32KK) on asutatud 2017. aastal Tallinna 32. Keskkooli õpilaste poolt. Klubi mängib Eesti Jalgpalli Liidu poolt organiseeritavas Rahvaliigas ning on osa võtnud ka Evald Tipneri karikasarjast. Tegutsemiskohaks on Tallinn, Mustamäe. Klubi on asutamisest peale mänginud ja treeninud oma koolistaadionil.
JK32KK on Tallinna 32. Keskkooli esindav klubi, mis tähendab, et tiimi moodustavad enamasti selle kooli õpilased. 21. detsembril 2019. aastal, hooajaeelsel koosolekul otsustati, et klubis võivad mängida ka teiste koolide õpilased, kuid nende arv ei tohi ületada "kohalike" oma.
Ajalugu
Aastal 2017 asutati klubi selle kooli õpilaste Aare Aarma ja Erki Ott poolt. JK32KK registreeriti sel samal hooajal Rahvaliiga A-tasandile ning osa võeti ka Evald Tipneri karikasarjast. Klubile omastati logo, mis tähistab kõiki gümnaasiumi õppekallakuid. Kuna meeskond koosnes enamasti abiturientidest, lõpetas ka klubi pärast esimest hooaega ajutiselt tegevuse, sest juhtimist ei antud otseselt kellelegi edasi. 2018. aasta jalgpallihooajast klubi osa ei võtnud.
2018. aastal tekkis kahel 47. lennu õpilasel, Robert Kuusel ja Stever Pedriksil idee taastada klubi enda gümnaasiumi uurimistöö raames. Kutsuti kokku uus meeskond, otsiti sponsoreid ning korraldati sõprusmänge. Samuti võeti osa 2019 hooajal Rahvaliiga B-tasandist. Motivatsioonipuuduse tõttu lõppes Kuuse ja Pedriksi juhtimisaeg 2019. aasta suvel.
Esimene mäng
Klubi esimene ametlik mäng toimus 4. mai 2017. aastal JK Raudteetööliste vastu. Tegemist oli Rahvaliiga A-tasand II kohtumisega, mis toimus Wismari staadionil ning lõppes sümboolselt 3:2 kaotusega JK32KK kahjuks. pisi|JK32KK pärast esimest mängu|311x311px JK32KK koosseis esimeses mänus:
Klubi mänguvormid
JK32KK võistlusvarustused on toodetud Adidase poolt. Läbi ajaloo on klubil olnud kaks erinevat mänguvormi, mis on kujundatud kooskõlas kooli ja klubi värvide ning väärtustega. pisi|2017 hooaja mänguvorm|alt=|342x342px
Klubi väärtused ja sümboolika
Jalgpalliklubi 32. Keskkooli väärtused kinnitati klubi hooajaeelsel koosolekul 21. detsembril 2019 juhatuse ettepanekul ja mängijate poolt. Eelnevalt oli logo ja värvid suuline kokkulepe mängijate poolt. Juhatus pidas ühiste uskumuste ja sümboolika kinnitamist vajalikuks, et mängijatel ja toetajatel oleks identiteet, millest kinni pidada ja mida järgida. Kuna tegemist on Tallinna 32. Keskkooli esindava tiimiga, omastati võimalikult sarnased väärtused ja sümbolid kooliga.
Klubi värvid: sinine, hõbe ja valge
Klubi väärtused:
Klubi hümn: Tallinna 32. Keskkooli koolilaul
Kubi kodustaadion: Tallinna 32. Keskkooli staadion
Oskar Ernst Emil Tomberg
Oskar Ernst Emil Tomberg (23. oktoober / 4. november 1866 Tudulinna – 6. veebruar 1938 Tallinn) oli eesti vaimulik.
Oskar Tomberg sündis rentnik Johannes Tombergi ja Wilhelmine Tombergi kolmanda pojana. Ta õppis Tartu Kubermangugümnaasiumis ja 1884–1889 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Vaivara koguduses (venna Christoph Dietrich Georgi juures). Ordineeriti 3. veebruaril / 15. veebruaril 1891 Tallinnas õpetajaks.
Vaimulikutööd alustas 1891. aastal Koeru Maarja-Magdaleena koguduse abiõpetajana. Seejärel oli 1892. aastal Eestimaa vikaarõpetaja, 1892–1895 Tallinna Toompea Kaarli koguduse abiõpetaja ning 1896 – 15. oktoober 1932 Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse õpetaja, 1917–1920 Ida-Harju praostkonna praost, alates 1932. aastast emerituuris.
1912. aastal koostas ta ülevaate Jõelähtme koguduse ajaloost, mis avaldati kiriku uue torni ja kella õnnistamise päevaks 4. novembril 1912.
Isiklikku
Ta abiellus 1891 Margarethe Helene Elisabeth Hoffmanniga, kellega tal oli 11 last. Ainult 3 neist elasid abiellumiseni.
Tema vend Nikolai Adolf Tomberg oli luterlik vaimulik Kamenets-Podolskis, vend Christoph Dietrich Georg Tomberg oli Vaivara koguduse õpetaja. Tema äi Heinrich Ferdinand Hoffmann oli Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. Tema poeg Herbert Tomberg oli arst.
Eestimaa Rahvaliit
Eestimaa Rahvaliit (lühend ERL) oli konservatiivne agraarpartei Eestis.
Erakond moodustati, kui Eesti Maarahva Erakond võttis 1999. aastal uueks nimeks Eestimaa Rahvaliit ja sellega liitus alates 2000. aastast veel kolm väikest parteid. Rahvaliit oli asutamisest kuni 2011. aastani esindatud Riigikogus ja vahemikus 2003–2007 ka riigivalitsuses. Eriti edukad oldi kohalikel valimistel. Alates 2006. aastast hakkas erakonna populaarsus vähenema ja sisemised vastuolud kasvama, mis viis suure hulga juhtivate liikmete lahkumiseni ja partei 2011. aasta valimistel parlamendist välja langemiseni. 2012. aastal reorganiseeriti Rahvaliit Eesti Konservatiivseks Rahvaerakonnaks.
Juhtimine ja ülesehitus
Rahvaliidul olid kõigis 15 maakonnas oma maakonnaorganisatsioonid, lisaks eraldi organisatsioonid Tallinna, Tartu ja Narva linnas – kokku 18 allorganisatsiooni ligikaudu 9400 liikmega. Erakonda juhtis parteiliikmete kongress, mis toimus vähemalt kord aastas. Kongressidevahelisel ajal juhtis erakonda volikogu ja kongressi poolt valitud juhatus.
Ideoloogia
Tõnis Saartsi hinnangul võib Rahvaliitu klassifitseerida kui konservatiivset agraarparteid (maaparteid), mis erinevalt oma järglasest EKRE-st hoidus igasugustest paremäärmuslikest tendentsidest. Rahvaliit keskendus maa- ja linnainimeste vahelisele sotsiaalsele lõhele, püüdes maapiirkondade ja väikelinnade elanike hääli. Partei domineeriv narratiiv väitis, et Eesti regioonide vahel on suur ebavõrdsus, eriti maapiirkondades, ja seega on vaja erakonda, mis soodustaks regionaalset ja ühiskondlikku võrdsust.
Anu Tootsi hinnangul toetus Rahvaliit mõõdukale rahvuslusele ja konservatismile ning esindas peamiselt põllumajandustootjate huve. Rahvaliit soovis, et riik säilitaks oma rolli strateegilistes majandussektorites, kontrolliks väliskaubandust ja ajaks jõulist maksupoliitikat (astmeline tulumaks, regionaalsed maksusoodustused, aktsiisid ja luksuskaupade täiendav maksustamine). Sotsiaalpoliitikas nähti ideaalina Mandri-Euroopa sotsiaaldialoogi ja sotsiaalkindlustuse mudelit, olles samas klassikalisest bismarkiaanlusest progressiivsem soolise võrdõiguslikkuse küsimuses. Tootsi arvates oli Rahvaliidul on palju ühist Keskerakonnaga, kuid toetumine maaringkondadele ja pehmem poliitiline kuvand võimaldas neil Keskerakonnast edukamalt liitlasi leida.
Rahvaliitu on erinevate autorite poolt iseloomustatud paremtsentristliku, vasaktsentristliku või vasakpoolse parteina.
Eesti Maarahva Erakond (1994–1999)
pisi|[[Arnold Rüütel]] Rahvaliidu eelkäija, Eesti Maarahva Erakond (EME), kasvas välja Eestimaa Maarahva Kongressist ja asutati 29. septembril 1994. Partei esimeheks valiti Arnold Rüütel. 1995. aasta Riigikogu valimistel sai valimisliit, mille koosseisus EME kandideeris – Koonderakond ja Maarahva Ühendus –, 32,2% häältest ja 41 kohta parlamendis. Ajavahemikus 1995–1999 oldi osalised valitsuskoalitsioonides (Tiit Vähi teine valitsus, Tiit Vähi kolmas valitsus, Mart Siimanni valitsus). 1996. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimistel osales EME 9 omavalitsuses oma nimekirjaga ja 18 omavalitsuses valimisliidus. Samal aastal peeti liitumisläbirääkimisi Eesti Maaliiduga (EML) ja uue erakonna nimeks pidi saama Eesti Maarahva Liit, kuid ühinemisest ei saanud asja.
1999. aasta Riigikogu valimistel said ühises nimekirjas kandideerinud EME ja EML 7,3% häältest ja 7 kohta. Nimekirjas osalema oli kutsutud ka Arenguparteid ja Eesti Sinist Erakonda, aga need ei võtnud pakkumist vastu. Sama aasta kohalikel valimistel osales EME 8 omavalitsuses oma nimekirjaga ja 1 omavalitsuses valimisliidus.
Rahvaliidu eduperiood (1999–2005)
1999. aastal muudeti erakonna nimi Eestimaa Rahvaliiduks (ERL). 2000. aastal ühinesid Rahvaliiduga Eesti Maaliit ning Eesti Pensionäride ja Perede Erakond ja uueks esimeheks sai Villu Reiljan. Auesimeheks sai Arnold Rüütel, kes 2001. aastal valiti Eesti Vabariigi presidendiks. 2002. aasta kohalikel valimistel osales Rahvaliit oma nimekirjaga 159 omavalitsuses. 2003. aastal ühines Rahvaliiduga Erakond Uus Eesti.
2003. aasta Riigikogu valimistel kogus partei 13,0% häältest, mis andis 13 kohta Riigikogus. Ajavahemikus 2003–2007 osaleti valitsuskoalitsioonides (Juhan Partsi valitsus, Andrus Ansipi esimene valitsus). 2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel anti Rahvaliidule 8% häältest, millest saadikukoha saamiseks ei piisanud.
Langus (2006–2011)
2006. aasta sügisel sattus erakonna liider Villu Reiljan koos veel mitme Rahvaliidu ministriga nn maadevahetuse skandaali ja nende vastu esitati korruptsioonisüüdistus. Järgnes erakonna populaarsuse langus. Politoloog Tõnis Saartsi hinnangul kaotati toetust ka seetõttu, et parteil oli kuvand kui ebavõrdses seisundis olevate maainimeste esindaja, aga pärast Eesti astumist Euroopa Liitu, selle Struktuurifondide raha jõudmist maapiirkondadesse ja üldist elatustaseme kasvu ei tundunud erakonna sõnum enam nii usutav ja oluline. 2007. aasta Riigikogu valimistel loosungi "Võrdsete võimaluste Eesti" all kandideerinud Rahvaliit kogus 7,1% valijate hääled. Partei esindatus vähenes Riigikogus 16 kohalt 6 kohale.
pisi|[[Karel Rüütli]] Ebaõnnestunud valimiste järel astus Reiljan tagasi ja tema kohusetäitjaks sai Ester Tuiksoo, kes oli ametis, kuni Jaanus Marrandi aprillis erakonna esimeheks valiti. Vahepeal presidendiameti tõttu Rahvaliidust lahkunud Arnold Rüütli liikmesus ja auesimehe positsioon taastati. 1. detsembril 2007 toimunud erakonna kongressil võeti vastu uus programm ("Hooliv Eesti"), mis määras partei uued eesmärgid aastani 2030. 2008. aasta novembris valiti Rahvaliidu esimeheks senine aseesimees ja erakonna noorteühenduse asutaja Karel Rüütli.
2009. aasta Euroopa Parlamendi valimistel sai Rahvaliidu nimekiri (esinumber Anto Liivat) 2,2% häältest ja saadikukohti ei võitnud. Sama aasta kohalikel valimistel pandi oma nimekiri välja vaid 30 omavalitsuses ja üleriigiliselt saadi 2% häältest, kuid tänu valimisliitudes osalemisele osutus valituks 135 rahvaliitlast. Oktoobris tegi Eesti Keskerakond Rahvaliidule ühinemisettepaneku, kuid partei volikogu otsustas piirkonnaorganisatsioonide soovil üksi jätkata.
Maadevahetuse kohtuasi ja Reiljani esimeses kohtuastmes süüdimõistmine, viletsad valimistulemused ning 2007. aastal valitsusest välja jäämine, mis tähendas, et ministrikohtade kaudu ei saanud enam jagada hüvesid, täita oma regionaalse n-ö klientuuri nõudmisi ega värvata uusi prominentseid liikmeid, tekitas sisekonflikte ja viis 2010. aasta kevadel partei lõhenemiseni. Tõnis Saartsi arvates polnud uutel liidritel ka piisavalt oskusi erakonna sees sidusust ja enesekindlust hoida nagu Villu Reiljan seda varem oli suutnud. Politoloog Anu Toots prognoosis 2010. aasta aprillis, et Rahvaliitu ootab ees hääbumine ja selle tipud lähevad teistesse erakondadesse.
Aprillis alustas Rahvaliidu juhtkond ühinemiskõnelusi Sotsiaaldemokraatliku Erakonnaga. See teravdas erakonnasiseste leeride vastuolusid ja esimees Karel Rüütli tunnistas, et parteid koos hoida on keeruline. Uuringufirma Faktum & Ariko poolt Eesti elanike seas läbi viidud küsitluse kohaselt arvas enamik vastanutest, erakondade liitumine toob nii parema valimistulemuse kui ka võimaluse oma maailmavaadet teostada. Mõlema partei juhatused ja volikogud kiitsid ühinemise heaks, kuid 23. mai Rahvaliidu kongressil hääletati see maha (42% poolt, 58% vastu).
Järgnes hulga väljapaistvate rahvaliitlaste (nende hulgas Ene Tomberg, Kajar Lember, Anto Liivat, Lauri Läänemets, Jaak Allik, Tiit Tammsaar ja mitmed vallavanemad) erakonnast välja astumine ja ühinemine sotsiaaldemokraatidega. Mindi ka teistesse erakondadesse. Riigikogu liikmetest lahkusid Jaanus Marrandi, Jaan Õunapuu ja erakonna esimehe kohast loobunud Karel Rüütli Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda, Ester Tuiksoo Keskerakonda ja juba märtsis oli Tarmo Mänd astunud Reformierakonda. Riigikogulastest jäi parteisse vaid Mai Treial ja Rahvaliidu parlamendifraktsioon lõpetas tegevuse. Erakonnast astus välja ka enamik noorteorganisatsiooni juhatuse liikmetest.
Eesti Konservatiivseks Rahvaerakonnaks saamine (2011–2012)
2011. aasta mais valiti uueks esimeheks Margo Miljand, kes teatas, et tema plaan on luua uus partei, "Rahvaliidu jätkuerakond, uue nime, plaanide ja haardega", kuna regionaalpartei kuvand enam ei toimivat. Rahvaliidu juhtimise üle võtnud rahvuslaste tiib hakkas ühise tuleviku osas pidama läbirääkimisi euroskeptilise ja natsionalistliku Eesti Rahvusliku Liikumisega. Septembris avaldas Rahvaliidu volikogu liitumise kavandamisele toetust. Miljandi sõnul jõuti arusaamisele, et neil on olemas kõige tähtsam ühisnimetaja – rahvuslik-konservatiivne maailmavaade
Veebruaris 2012 kiitis Eesti Rahvusliku Liikumise üldkoosolek heaks organisatsiooni ühinemise Rahvaliiduga. 24. märtsil 2012 kiitis ühinemise heaks ka Rahvaliidu kongress ja otsustas võtta erakonna uueks nimeks Eesti Konservatiivne Rahvaerakond (EKRE) ning valida selle esimeheks tagasi Margo Miljandi, aseesimeheks aga Rahvusliku Liikumise senise juhi Aivar Koitla. 1990. aastate alguses tegutsenud Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liikmed saatsid kongressile kirja, kus teatasid, et mõistavad hukka ajaloolise erakonnanime taaskasutamise. Kuna Eesti Rahvuslik Liikumine oli mittetulundusühing, millel seadus ei võimalda erakondadega ühineda, siis seisnes liitumine selles, et Rahvusliku Liikumise liikmed pidid üksikisikutena parteisse astuma. Tõnis Saartsi hinnangul loodi nõnda sisuliselt uus erakond, kuna EKRE ideoloogia, juhid ja peamised aktivistid erinevad väga Rahvaliidu omadest.
Limuste loend
''Siin on loetletud limuste ehk molluskite taksoneid.
Natalja Lopuhhina
pisi|Natalja Lopuhhina. [[Lavrenti Serjakovi gravüür]] Natalja Lopuhhina (enne abielu von Balk; vene Наталья Фёдоровна Лопухина (фон Балк); 11. november 1699 – 11. mai 1763) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisrinnade Anna Ivanovna ja Jelizaveta Petrovna õukonna riigidaam.
Teda süüdistati vandenõus nn. Lopuhhini afääris ja pagendati Siberisse.
Perekond
Tema vanemad olid Liivimaa aadlik ja hilisem Riia kuberner Theodor von Balk (1670–1739) ja Matrjona Mons, kes oli Peeter I lähedaste Anna Monsi ja Villim Monsi õde ja 1724. aastast Katariina I riigidaam.
Natalja abiellus Jevdokija Lopuhhina sugulase, viitseadmirali ja Astrahani kuberneri Stepan Lopuhhiniga (surnud 1748). Abielust sündis poeg Ivan, kes koos emaga küüdidati Siberisse.
Nikaia
Nikaia on olnud mitme koha nimi:
Sibulakand
pisi|[[Hariliku siniliilia sibulate pikilõikel on näha sibulakand]] Sibulakand on sibula alaosas paiknev kettakujuline redutseerunud vars.
Ajaccio
Ajaccio on linn Prantsusmaal, Korsika piirkonna ja Corse-du-Sudi departemangu keskus. Asub saare läänerannikul Ajaccio lahe ääres.
Tänapäeva linna asutasid genovalased 1492. aastal. 1768. aastast kuulub Prantsusmaale.
Linnas on sündinud Napoleon Bonaparte ja poplaulja Alizée.
pisi|tühi|Ajaccio plaan ja teda ümbritsevad vallad
Linnas on Ajaccio Campo dell'Oro lennujaam. Ajacciol on raudteeühendus Bastia ja Calviga.
Leisi (Saaremaa)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pöide valda.
Soulside Journey
"Soulside Journey" on debüütalbum Norra bändilt Darkthrone. See on nende esimene ning ainus death metal stiilis album.
Vinmonopolet
thumb|Vinmonopolet Oslos Vinmonopolet on Norra riigi alkoholimonopol. See on ainuke kauplusekett, mis müüb Norras 4,75-protsendilisest kangemat õlut, veini ja destilleeritud alkohoolseid jooke.
Ettevõte asutati 30. novembril 1932.
Kõnetrakt
Kõnetrakt on inimese vokaaltrakt ehk häälekulgla.
Selle moodustavad kõrist ülalpool paiknevad õõned (suuõõs, ninaõõs).
Täiskasvanud meeste kõnetrakti keskmine pikkus on 16,9 cm ja naistel 14,1 cm.
Kenneth Pinyan
Kenneth Pinyan (22. juuni 1960 – 2. juuli 2005) oli USA zoofiil, kes suri hobusega sooritatud anaalvahekorras saadud sisemistesse vigastustesse.
Pinyanst tehtud umbes minutine videoklipp "2 guys 1 horse" on internetis vaadatav.
Pinyanist tehtud filmi režissöör Devor jagab zoofiilide arvamust, et seks hobustega toimub mõlema poole nõusolekul. Zoofiilid harrastavad loomaga hella eelmängu, loovad inimese ja looma vahele usaldusliku sideme.
Üks zoofiil on väljendanud arvamust, et Pinyan sai surma, sest ei tema ega tema abiline olnud hobusega usalduslikku suhet välja arendanud.
Chōjiro Raku
Chōjiro Raku (1516–1592) oli Jaapani keraamik, kelle nimest on tuletatud uue keraamikatehnika – raku nimetus.
Tefra
pisi|Peamiselt [[akretsioonilapillidest koosnev tefra La Palmalt]]
Tefra ehk vulkaaniline sete on vulkaanist väljapaiskunud materjal, mis lasub maapinnal pudeda settena.
Tefra on kokkuvõttev termin, millega tähistatakse materjali, mis on plahvatusliku vulkaanipurske käigus vulkaanist välja paisatud ja läbi õhu maapinnale sadanud. Tefra ei ole kompaktne kivim, vaid pude sete. Ignimbriit, rüoliit, obsidiaan, tuff jne ei kuulu tefra hulka. Siiski ei tule sellest aru saada nii, et tefra ei võiks kivimiliselt neist koosneda. Vastupidi, pimsist tefra tihti koosnebki. Täpselt samamoodi koosneb ka liiv peamiselt kvartsist, mida leidub ka kivimite koostises, kuid liiva ennast ei peeta pudeduse tõttu kivimiks, vaid setteks. Tuff on litifitseerunud tefra.
Et tefrakihid on laialdase levikuga, on nad heaks reeperiks stratigraafilisel korreleerimisel. See on pannud aluse teadusharule nimega tefrakronoloogia.
Tefral võib olla märkimisväärne mõju keskkonnale. Näiteks 1783. aasta Laki vulkaani purske keskkonnamõjud põhjustasid Islandil ulatusliku katastroofi, sest hukkus veerand saare elanikkonnast. Pärast Tambora ja Krakatau vulkaanipurskeid täheldati aga paari aasta jooksul kogu maailmas kliima järsku jahenemist.
Hommik (ajaleht, 1913)
Hommik oli ajaleht, mis ilmus iga päev (22. detsember 1913/4. jaanuar 1914 – 23. mai/5. juuni 1914) Tallinnas.
Väljaandja ja vastutav toimetaja oli Mihkel Rumba, Hans Valk oli peatoimetajaks (nr. 19-21) ja tegevtoimetajaks (nr. 18, 22-43).
Ajalehte trükiti J. Topmanni trükikojas, Müürivahe tn 17.
1914 aastal arestis Tallinna trükiasjanduse inspektor ajalehenumbrid 107, 108. Kokku ilmus 111 numbrit.
Pärast seda ilmus ajaleht nimega Hommik : teine õhtune väljaanne.
Logos
Logos on vanakreeka tavakeele sõna ja vanakreeka filosoofia termin, mille mitmetahuline tähendus on aja jooksul muutunud.
Logos võib tähendada sõna, lauset, väidet, argumenti, arutlust, kõnet, juttu, väljendust, mõistet, määratlust, selgitust või põhjust, seadust või reeglit, loendatud arvu või määra või mõõtu, suhet ehk relatsiooni, aru või mõtlemist, mõistust jms. Juba vanakreeka filosoofias võis sõna "logos" omandada neist paljudest tähendustest erinevaid või siis mitmeid samaaegselt. Filosoofilistes tekstides jäetakse see tihti tõlkimata.
Sõna "logos" tõlgitakse paljudes kontekstides ladina keelde sõnaga ratio. Seetõttu on saanud sõna "logos" üheks tuntumaks tähenduseks filosoofias just 'mõistus'. Näiteks Aristotelese inimesemääratlus kõlab "zōon logon echon" ('logost omav loom'), mida tõlgiti ladina keelde animal rationale ('mõistuslik olend'). Lisaks 'mõistusele' on tihedamini ette tulevad tähendused 'mõiste', 'määratlus', 'väide', 'argument'.
Uues testamendis Johannese evangeeliumi alguses on Jumal samastatud logosega.
Loogika
Aristotelese loogikas on logos liigile omase eidose määratlus (definitsioon) soo (traditsioonilises loogikas soomõiste) ja liigierisuse kaudu.
Sõna "logos" tõlkevasteks selles kontekstis võiks sobida näiteks "määratlus" või "mõiste".
Absurdsus
Absurdsus on loogika reeglite vastasus, vastuolu sisaldamine.
Levala (Saaremaa)
Levala on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pöide valda.
pisi|left|Levala küla munakivitee on arvatud kultuurimälestiseks.
Absurdsus
Absurdne idee sisaldab ühitamatuid koostisosi. Absurdne arutlus on kehtetu.
Puitumine
pisi|[[Küdoonia rohtne võrse]] pisi|Küdoonia juba puitunud oks Puitumine ehk lignifikatsioon on polüsahhariidide ja ligniini ladestumine taime raku seintesse, mille tulemusena muutub taime vars jäigaks.
Kasvava võrse tipp on rohtne, alumine osa aga puitunud. Puituvad võrse sisemised koed. Seda, kas vars on puitunud, saab kindlaks teha murdes. Rohtne võrse annab sileda murdepinna, poolpuitunud võrse on hästi painduv ning juba puitunud oks jätab murdudes kiulise lõikepinna.
Puitumist ei tohiks segi ajada korgistumisega. Kui puitumine esineb taime sisemistes kudedes, siis korgistuvad pindmised koed. Sügisel muutub suvel rohelise võrse koor pruuniks ning kuivab pinnalt – korgistub. Korgistunud pind takistab vee liigset aurumist ning aitab parasvöötme kliima taimedel valmistuda talveperioodiks.
Metsara
Metsara on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pöide valda.
Harilik põisrohi
Harilik põisrohi (Silene vulgaris) on nelgiliste sugukonda põisrohu perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaimeliik.
Harilik põisrohi on levinud kogu Euroopas. Eestis on ta tavaline taim. Taim eelistab kivist kasvukohta.
Harilik põisrohi kasvab 15–50 cm kõrguseks. Taim on karvadeta ja hallikasroheline. Terve leheserv aga lehed kinnituvad vastakuti.
Tal on silmatorkav paisunud sile võrkja mustriga õietupp, mis jääb varre külge ka pärast õitsemist. Kahelõhised kroonlehed on valged. Taim õitseb maist septembrini. Harilik põisrohi lõhnab öösiti, teda tolmeldavad nelgiöölased, kes munevad taime õide ning kelle röövikud kasutavad osa seemnealgmeid toiduks. Kuna suur hulk nektarit on peidetud sügavale õie sisse, ei pääse näiteks kimalased selleni muidu, kui närivad põie seina maiustuse lähedal läbi.
Põisrohtu on kasutatud rahvameditsiinis tänu selle saponiinide sisaldusele kätepesuks ning rasvaplekkide eemaldamiseks.
Hariliku põisrohu noored võrsed on söödavad ning neid kasutatakse salatina.
Vjatšeslav Menžinski
Vjatšeslav Menžinski (vene Вячеслав Рудольфович Менжинский, poolapäraselt Wiaczesław Mienżynski; 31. august 1874 Peterburi Venemaa keisririik – 10. mai 1934 Moskva NSV Liit) oli nõukogude poliitik ja Nõukogude julgeolekuorganite – Tšekaa, GPU juhtivtöötaja ja NSV Liidu OGPU juht aastatel 1926–1934.
Elulugu
Vjatšeslav Menžinski oli pärit venestunud poola aadliperekonnast. Lõpetas Peterburi Ülikooli õigusteaduskonna ja töötas Vene Keisririigi advokatuuris.
Nõukogude Venemaa algusaastail oli Menžinski Vene SFNV Rahanduse Rahvakomissariaadi rahvakomissari asetäitja.
Asulate loend
''Siia on koondatud maailma linnu ja muid asulaid esitähe järgi loetlevad loendid. Loendites on ka linna nime kandvad haldusüksused.''
Vjatšeslav Menžinski
Tegevus nõukogude julgeolekuasutustes
1917. aasta 8. detsembrist oli Vjatšeslav Menžinski Tšekaa Kolleegiumi liige ja samal ajal ka jaanuarist märtsini 1918 Rahanduse Rahvakomissariaadi rahvakomissar. thumb|300 px|Tšekaa kolleegiumi liikmed (vasakult) [[Jēkabs Peterss, Józef Unszlicht, Abram Belenki (seisab), Feliks Dzeržinski, Vjatšeslav Menžinski. 1921. aasta]] 1918. aastal oli Menžinski Vene SFNV peakonsul Berliinis, peale seda Vene SFNV Välisasjade Rahvakomissariaadi kolleegiumi liige.
Asulate loend
''Riikide kaupa asulaid loetlevaid loendeid loetleb asulate loendid riigiti. Lisaks on olemas uppunud linnade loend.''
Vjatšeslav Menžinski
Tegevus nõukogude julgeolekuasutustes
1919. aastast oli Vjatšeslav Menžinski Ülevenemaalises Erakorralises Komisjonis:
Osalus nõukogude võimuorganites
Aastatel 1927–1934 oli Vjatšeslav Menžinski ÜK(b)P KK liige. thumb|Vjatšeslav Menžinski, 1933. aastal
Vjatšeslav Menžinski suri haiguse tagajärjel 1934. aastal.
Õigeusu kirik
Iseloomustus
Suure kirikulõhe kaks peamist põhjust olid eriarvamused Rooma paavsti võimu üle ning filioque küsimus. Mõlemad Suure kirikulõhe tagajärjel eraldunud kirikud panevad suurt rõhku apostlikule suktsessioonile (järjepidevusele), pretendeerivad õigusele kanda vanima kiriku nime ning peavad teist kirikut kõrvalekaldunuks "õigest usust".
Õigeusu kirik kasutab enda kohta nimetust õigeusklik ehk ortodoksne (sõnast ortodoksia 'õige austamine'), roomakatoliku kirik aga enda kohta nimetust katoliiklik ehk katoolne (st 'üleüldine'). Mõistet ortodoksne kasutatakse vahel ka mõlema kiriku kohta.
Pärast 1054. aasta Suurt kirikulõhet sai Konstantinoopoli patriarhist primus inter pares õigeusu kirikupeade seas. 1453. aastal langes Konstantinoopol osmanite võimu alla. Juba 988. aastal oli Kiievi vürst Vladimir võtnud Hersonis Konstantinoopoli patriarhaadilt vastu õigeusu ja teinud sellest Vene riigis riigiusu. 1448. aastal sai õigeusu kirik Venemaal (Moskva metropoolia) iseseisvaks (autokefaalseks) Konstantinoopoli patriarhaadist. Pärast Konstantinoopoli langemist hakkas Moskva suurvürstiriik ennast pidama õigeuskliku Bütsantsi järglaseks ja Moskva suurvürstiriigis tekkis ideoloogia Moskvast kui Kolmandast Roomast.
Õigeusu kiriku struktuur
Õigeusu kirik on detsentraliseeritud juhtimisega katusorganisatsioon, kuhu kuuluvad erinevad kohalikud kirikud. Õigeusu kirikute võrgustikku on võrreldud perekonnaga ning seda Pühaks Üleilmseks Apostlik-Õigeusu Kirikuks. Täpsemalt koosneb see paljudest autokefaalsetest ja autonoomsetest kirikutest, kuid lisaks sellele veel vähema iseseisvuse astmega kirikutest. Patriarhaatide eesotsas on patriarhid, teisi kirkuid juhivad kas peapiiskopid või metropoliidid. Õigeusu kirikul ei ole kirikupead. Olles küll primus inter pares – esimene võrdsete seas – ja õigeusu kirikupeade seas kõige auväärsem, ei ole Konstantinoopoli oikumeenilisel patriarhil võimu teiste õigeusu kirikute ja kirikupeade üle. Kõiki neid kirikuid nimetatakse kanoonilisteks kirikuteks. Peale selle on olemas arvukalt nendest eraldunud kirikuid, mida nende emakirikud ei ole tunnustanud kanoonilistena. Selliseid õigeusu kirikuid nimetatakse tunnustamata või mittekanoonilisteks kirikuteks.
Õigeusu kirikute perekond on pidevas muutumises, end iseseisvaks kuulutanud kirikud liituvad tunnustatud kirikutega, teised löövad lahku, mõnede kirikute tunnustamise protsess suuremate patriarhaatide poolt on parajasti pooleli. Seega, orto-fülogeneesi puu kasvab ja areneb ning raske on ennustada, milline võib olukord olla juba mõnekümne aasta pärast.