cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Klaudia Bežanitskaja
Ta lõpetas Peterburi Naisgümnaasiumi. Kuna naiste vastuvõttu ülikoolidesse Venemaa Keisririigis siis veel ei olnud, astus ta aastal 1906 Tartu Ülikooli arstiteaduskonda vabakuulajana. Ta ise osales delegatsioonis võrdõiguslikkuse saavutamiseks nais- ja meesüliõpilaste vahel, mille tulemusena said naisüliõpilased aastal 1911 esmakordselt sooritada ülikooli juures lõpueksamid võrdselt meesüliõpilastega. Tütre sünni tõttu aastal 1911 tegi ta viimased eksamid aastal 1913 ja lõpetas ülikooli cum laude.
Haitham ibn Tāriq
Haitham ibn Tāriq sündis Omaani sultani Taimur bin Faisali poja Tāriq ibn Taimuri peres. Ta õppis Suurbritannias Pembroke'i kolledžis välispoliitilisi suhteid, lõpetades 1979 vastava programmi.
Haitham oli aastatel 1986–1994 Omaani välisministeeriumi sekretär ja 1994–2002 välisministeeriumi peasekretär. Märtsis 2002 sai ta Omaani pärandi- ja kultuuriministriks. Ta oli komitee "Omaan 2040" esimees ja Omaani Puuetega Inimeste Assotsiatsiooni aupresident.
Isiklikku
Tema abikaasa on Ahad bint Abdullah bin Hamad Al-Busaidiyah. Neil on 4 last:
Klaudia Bežanitskaja
Aastal 1922 opteerus ta suurte raskustega Eestisse. Ta töötas aastatel 1922–1940 haigekassa arstina. Selle kõrval sai temast pühendunud tuberkuloosi vastu võitleja.
Martinson
Martinson on eesti ja rootsi perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Martinson 496 inimesel: 221 mehel ja 275 naisel. Perekonnanimede levikult oli Martinson meeste puhul 249. ja naiste puhul 205. kohal. Levinuim oli see Saare maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 9,23.
Rahvusooper Estonia ooperikoor
Rahvusooper Estonia ooperikoor on rahvusooperi Estonia juures tegutsev kutseline koor.
Koori direktor on Aili Roose, peakoormeister on Elmo Tiisvald.
Koori esimene peakoormeister oli Hirvo Surva. Ta alustas tööd septembris 2011.
Sakalamaa langenud sõjameeste mälestussammas
Ajaloost
Suureks probleemiks oli raha leidmine samba rajamiseks. Algul arvestati kuluga 1 miljon marka, kuid jaanuaris 1924 selgus, et kujur Amandus Adamsoni pakutud kavandi maksumuseks tuleks ligi 2 miljonit marka. Sakalamaa komiteel oli korjanduste, loteriide ja tasuliste ürituste korraldamisega selleks ajaks kogutud ligi 1 miljon marka.
Kuna Adamsoni pakutud samba kavand oli liiga kallis, otsustati korraldada konkurss kuni 1,2 miljonit marka maksva lahenduse leidmiseks. Juunis 1925 vaadati läbi kaheksa laekunud tööd, millest aga ükski ei vastanud esitatud nõuetele. Komitee alustas uuesti läbirääkimisi professor Amandus Adamsoniga, et ta lihtsustaks oma varasemat kavandit niivõrd, et selle maksumus mahuks planeeritud summasse. Septembris 1925 jõuti kujuriga kokkuleppele.
Juulis 1926 algas samba rajamine. Monumendi asukohaks sai tulevase Vabaduse platsi lõunakülg. Väljaku idaküljele kerkis samas arhitekt Karl Burmani projekteeritud Eesti Panga Viljandi osakonna uhke hoone. Mälestussamba nurgakivi asetas 2. augustil 1926 ilma suurema tseremooniata linnapea Jaan Vares. Monumendi pronkskujud valati Itaalias Firenzes ning samba betoonist tüvipüramiid valmis insener Villem Vaheri juhtimisel. Mälestussamba maksumuseks kujunes 1 355 000 marka. Suursugusel sambal seisid pronksist eesti ema lapsega ning eesti sõdur koos haavatud Lembituga, kes oli tõstmas kätt päikese poole.
Iseseisvusaastatel kujunes Vabadusplats koos mälestussambaga keskseks kohaks, kus korraldati mitmesuguseid riiklikke ja rahvuslikke tseremooniaid. Viljandimaa vabadussammas oli tõeline iseseisvuse sümbol.
Samba taastamine
Suvel 1988 öeldi esmakordselt välja Viljandimaa vabadussamba ennistamise mõte. Kuid selle teostamist takistas hoone, mis asus endise mälestussamba asukohas. Nii loobuti kahel korral, 1995. ja 2002. aastal monumendi taasloomisest ja kavatseti see püstitada hoopis mõttelisele vabadusele Viljandi Kirikumäele. Need ideed aga ei teostunud ning lõpuks võttis Viljandi linnavolikogu 2015. aastal vastu otsuse taastada Eesti Vabadussõjas langenute mälestusmärk endises asukohas algsel kujul. Endise parteimaja lammutamiseni jõuti 2020. aasta suvel.
Juunis 2021 sõlmis Viljandi linnavalitsus lepingu Viljandimaa vabadussamba taastamiseks. Monumendi astmestik ja tüvipüramiid on valmistatud Portugali graniidist. Taasloodud pronkskujude autorid on Eesti skulptorid Tiiu Kirsipuu ja Ivan Zubaka. Sammas on oma algsest asukohast nihutatud mõne meetri jagu Vabaduse platsi keskosa poole, taastamistööd toimusid fotode alusel.
Endise välimusega taastatud monumedi avamistseremoonia toimus 23. juunil 2023. Taastatud vabadussamba avasid president Alar Karis, peaminister Kaja Kallas, kaitseminister Hanno Pevkur, kaitseväe juhataja kindral Martin Herem, Kaitseliidu ülem brigaadikindral Riho Ühtegi ning Viljandi volikogu esimees Helmen Kütt ja Viljandi linnapea Madis Timpson. Mälestussamba taaspühitsesid Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku peapiiskop Urmas Viilma ja EELK Viljandi praostkonna praost Marko Tiitus.
Mälestusmärgi kogumaksumus oli 723 105 eurot, sellest osa (ligi 65 000 eurot) tuli eraisikute ja ettevõtete annetustest.
Vaporetto
pisi|Vaporetto pisi|Veneetsia "veebusside" süsteem – veebuss ja peatus Vaporetto on Itaalias Veneetsias kasutatav veebuss ehk veetakso. 19 vaporettoliini ühendavad nii Veneetsias kui ka teistel Veneta laguunis asuvatel saartel (nt Murano, Burano, Torcello ja Lido) asuvaid kohti.
Nimetus
Nimetuse "vaporetto" võib tõlkida 'väikeseks aurulaevaks' ja see viitab varem sarnasel eesmärgil kasutatud auru jõul liikunud laevadele. Veneetslased kutsusid vaporettot varem nimetusega "batèo".
Üldist
Veebussiliine opereerib Veneetsia ühistranspordisüsteemi haldav ettevõte Azienda del Consorzio Trasporti Veneziano (Actv). Veesõidukisüsteem on Veneetsias hädavajalik, kuna sealsed sügavad kanalid takistavad maa-aluste raudteede ehitamist ning maapinnal sõitvate ühissõidukite jaoks pole ruumi. Seega on kanalid ühistranspordi jaoks ainus võimalik koht.
Liinid ja piletid
Kuigi vaporettod sõidavad 24 tundi ööpäevas, varieerub nende sagedus liiniti ning teatud liinid on töös vaid suvehooajal aprillist oktoobrini. Liin nr 1 teenindab näiteks Suurt Kanalit.
Actv müüb lisaks ühekordsetele piletitele ja 7-päevastele passidele sõidupasse ka muudeks perioodideks, näiteks 12, 24, 36, 48 ja 72 tunniks.
Vaporettod mujal
Ka Genovas ja selle lähiümbruses kutsutakse graafiku järgi sõitvat või turiste vedavat veebussi mõnikord vaporettoks.
Käoking
Käoking (Aconitum) on tulikaliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Eestis kasvab kaks käokinga liiki:
Veeldatud maagaas
Veeldatud maagaas (inglise keeles liquefied natural gas, lühend LNG), tuntud ka kui vedel maagaas, on krüogeenne vedelik, mille saamiseks alandatakse maagaasi temperatuur atmosfäärirõhu juures -161,7 °C tasemele ja mida säilitatakse sõidukikütusena kasutamiseks.
2017. aastal importisid veeldatud maagaasi 40 riiki mahus 289,8 miljonit tonni. Eksporivaid riike oli 19. Suurimad importijad olid Jaapan (83,5 MT), Hiina (39,0 MT) ja Lõuna-Korea (37,8 MT) ning suurimad eksportijad olid Qatar (77,5 MT), Austraalia (55,6 MT) ja Malaisia (26,9 MT).
Veeldatud maagaasi transportimiseks kasutatakse LNG-tankereid. Maailma suurimad LNG-tankerid on Q-Max tankerid, mida ehitati 14 tükki aastatel 2008–2010 ja mida haldab Qatari ettevõte Nakilat. 2017. aastal lõpus oli maailmas 577 LNG-tankerit.
Veeldatud maagaasi vastuvõtmiseks rajatakse LNG-terminalid, kus toimub taasgaasistamine. Eestis asub selline terminal Paldiskis (Paldiski LNG-terminal).
Mika Pyörälä
Mika Tuomas Pyörälä (sündinud 13. juulil 1981 Oulus) on Soome jäähokimängija, kes mängib keskründajana Soome kõrgliiga klubis Oulun Kärpät. Ta on klubi meeskonna kapten.
Ta alustas Oulun Kärpätes ka klubikarjääri. Soome kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2000–01.
Aastatel 2007–2009 mängis ta Rootsi kõrgliiga klubis Timrå IK. 2009. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga Philadelphia Flyers.
2013. aastal naasis ta Oulun Kärpätesse. Hooajal 2017–18 mängis Pyörälä Šveitsi kõrgliiga klubis SC Bern, kuid on pärast seda kuulunud taas Kärpäte ridadesse.
Pyörälä on tulnud Kärpätega Soome meistriks kokku neli korda (aastatel 2004, 2007, 2014 ja 2015). Hooajal 2016–17 pälvis ta põhihooaja väärtuslikumale mängijale antava Lasse Oksaneni auhinna ja hooajal 2019–20 liiga hooaja kõige efektiivsemale mängijale antava Matti Keinoneni auhinna.
2011. aastal tuli Pyörälä Soome jäähokikoondisega maailmameistriks. Lisaks on ta maailmameistrivõistlustel võitnud veel kaks hõbemedalit ja ühe pronksmedali.
Ahmet Rasim
Ahmet Rasim (1864 İstanbul – 21. juuli 1932 İstanbul) oli türgi kirjanik, ajakirjanik ja ajaloolane.
Arūnas Pukelevičius
Arūnas Pukelevičius (sündinud 9. mail 1973 Kaunases) on Leedu endine jalgpallur, poolkaitsja.
Enamiku oma jalgpallurikarjäärist mängis ta Leedu klubides, kuid 1998. aastal mängis ta Poola klubis Krakówi Wisła ja 2004. aastal seitse mängu Eesti klubis FC TVMK Tallinn.
Pukelevičius esindas Leedut koondisemängudes aastatel 1996–1997 neljal korral.
Donetsi kõrgendik
Donetsi kõrgendik' on mägismaa, mis on Donetsi kõrgustiku kirdeosa kõrgeim koht. Seljahari asub Donetski ja Luhanski oblastis ning on osaliselt Rostovi oblastis (Venemaa). Kõrgeim punkt kõrgendikul on Mohõla Metšetna mägi (367 m).
Teine mägi Savur-Mohõla (278 m) oli Donbassi sõjas tähelepanuväärne koht.
Nimi
Nimi tuleneb Donetsi jõest.
Saksamaa ühendatud võistkond
right|250px Saksamaa ühendvõistkond (saksa keeles Gesamtdeutsche Mannschaft) võistles 1956., 1960. ja 1964. aasta tali- ja suveolümpiamängudel Lääne- ja Ida-Saksamaa sportlaste ühendatud meeskonnana.
1956. aastal kuulusid võistkonda kolmandana Saarimaa olümpiakomitee sportlased, kes olid 1952. aastal saatnud eraldi meeskonna, kuid 1956. aastal oli Saksamaa Liitvabariigi olümpiakomiteega liitumine pooleli. See protsess viidi lõpule 1957. aasta veebruaris pärast Saarimaa vastuvõtmist Saksamaa Liitvabariiki.
Autasustamistseremoonia ajal mängiti meeskonna kuldmedalistide auks kompromissina hümnide asemel Ludwig van Beethoveni teost "Ood rõõmule".
Mereväelane
pisi|[[Ameerika Ühendriigid|Ameerika Ühendriikide mereväelased (laeva meeskonnaliikmed) tseremoonial 2017]]
Mereväelane on sõjaväelane, kes teenib mereväes.
Kirjeldus
Mereväelane võib olla teenistuses nii ujuvkoosseisus (laeval, kaatril), kui kaldaüksuses. Samuti võidakse mereväelasteks liigitada mereväe alluvuses tegutsevaid dessantväelasi (merejalaväelasi) ja õhuväelasi (merelennuväelasi).
Tavaliselt kannavad mereväelased vastavat mereväe vormiriietust.
Treski (muusika- ja inspiratsioonikeskus)
Treski omanik on Silla talu peremees Jalmar Vabarna. Idee elluviimise ja hoone renoveerimisplaanide tegemisega alustas ta aastal 2013.
2021. aastal avati Treski välilava, kus esimese hooaja jooksul esinesid Eesti suurimad nimed nagu nublu, Angus, Trad.Attack!, Miljardid, Smilers, Wiiralt, Ewert & The Two Dragons, Vaiko Eplik ja Eliit ning Zetod ja 5MIINUST.
Treskis peetakse lisaks kontsertidele ka firmaüritusi, pulmi ning väiksemaid eraüritusi.
Treski muusika- ja inspiratsioonifestival (#treskifest)
pisi|Treski festival 14.08.2022 12.–14. augustil 2022 toimus ajaloo esimene Treski muusika- ja inspiratsioonifestival.
Muusikaprogrammis astusid üles NOËP, Lexsoul Dancemachine, Daniel Levi, Jüri Pootsmann, Chris Noah (LV), Maian, ÖED, Minimal Wind, LORE (US/EST), Bombillaz, Maris Pihlap, SI Process (UA), Tõnu Tubli REWORKS, About :River, BeatRoots, Tidi&Bande.
2022. aasta kevadel kuulutas Treski Küün välja noorte artistide konkursi LAVA ON SINU, kus žürii valitud viis parimat said võimaluse festivali metsalaval üles astuda. Võitjateks osutusid ELIN, Zava, The Crosslegs, Think Twice ning Mélodie May.
Festivalikülast leidis hulganisti inspireerivaid tegevusi. Inspiratsiooniprogrammis olid hommikusaunad, hommikuhingamine Madis Meistri juhendamisel, jäävannid, Asi on minus! (Sandra Vabarna, Killu Kolsar, Sandra Raju) arengutöötoad, Enn Meiesaare loksutamine, Vabadusspordi ala ning puuronimine, raamatutelk, vaimse tervise kohvik, Setoland ning pühapäevane hommikupidu Henessi Schmidtiga.
Lisaks päevasele kavale oli Treski festivalil kahel õhtul neli ööklubi: SILO SOUL (Heidy Purga, Henrik Ehte, Dr. PhilGood), TRESKI TEHNO (Jozels, Keplér, Tiit Sei, Prof. Palm), MAAILMAMUSTRID (Daysleeper, Smaddy, Henessi Schmidt, DJ ELRI, Toomas Valk) ning TIIMIPIDU (esinesid tiimiliikmed Sandra Raju, Peakorraldaja, Kukk jt).
Toimunud üritusi
Kontserdid pisi|Treski välilava avamine 30.07.2021 ZETOD, Trad.Attack!, Karl-Erik Taukar, Terminaator, Angus, 2 Quick Start, Orelipoiss, Estonian Voices, Mick Pedaja, Curly Strings, Tõnis Mägi, April Verch Band, Kukerpillid, Nedsaja Küla Bänd, Tarvo Madsen, Mandotrio, Kirju, Jalmar Vabarna, Klapp, Justament, Kärt Johanson, Metsakutsu, Puuluup, Oopus, Winny Puhh, POSÕ, Kammerkoor Head ööd, Vend!, Vaiko Eplik ja Eliit, Estbel, Erki Kaikkonen, Untsakad, Singer Vinger, Sinu Naine, Lõõtsavägilased, Justament, Kukerpillid, Tanel Padar, Smilers, Traffic,
Taarka Pärimusteatri suvelavastus "Vanahunt"
Taarka Pärimusteater "non-stop SETO"
Festivalid
Treski muusika- ja inspiratsioonifestival, Seto Folk
Muu
Ööülikooli avalik salvestus
Remington Model 870
Remington Model 870 on Ameerika Ühendriikide pump-haavlipüss, mida toodab Remington Arms. Relv on laialt levinud nii tsiviilkasutuses sportlaste ja jahimeeste seas kui enesekaitseks ning paljude riikide korrakaitses ja sõjaväes.
Lastekoor
Lastekoor on koor iliik, mille lauljateks on poisid (5. klassist kuni häälemurdeni) ja tüdrukud (5. klassist kuni 9. klassini). Mõnedes käsitlustes loetakse ka mudilaskoori lastekoori alla kuuluvaks.
Osmanite Anatoolia Raudteed
pisi|Ettevõtte raudteed [[1912. aastal]] Osmanite Anatoolia Raudteed (türgi keeles Osmanlı Anadolu Demiryolları, prantsuse keeles Chemins de Fer Ottomans d'Anatolie, aruandlusmärgina CFOA) oli 1888. aastal Deutsche Banki tütarettevõtte Société du Chemin de fer Ottoman d'Anatolie ainuomandina loodud raudtee-ettevõte. Osmanite Riigi pealinn İstanbul, kus asus ettevõtte peakontor, ühendati İzmiti, Adapazarı, Bileciki, Eskişehiri, Ankara, Kütahya ja Konyaga. Bagdadi raudtee võimaldas läbi Aleppo raudteetranspordi jätku Lähis-Idasse, kuigi esimene rong sõitis Bagdadi alles aastal 1940. Hedjazi kitsarööpmeline raudtee võimaldas raudteetransporti Mediinasse.
1927. aastal võttis Türgi Riigiraudteed ametlikult ettevõtte üle.
Kütahya
Kütahya on linn Türgis, Kütahya provintsi halduskeskus.
Czerwińsk nad Wisłą
Czerwińsk nad Wisłą on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Płoński maakonnas, Czerwińsk nad Wisłą valla halduskeskus. Czerwińsk nad Wisłą asub Wisła paremal kaldal, Płońskist umbes 26 km lõunaedelas, Nowy Dwór Mazowieckiist ligikaudu 27 km läänes ja Varssavi kesklinnast 50 km lääneloodes.
Czerwińsk nad Wisłą sai linnaõigused 1373. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal. 1. jaanuaril 2020 sai Czerwińsk nad Wisłą linnaõigused tagasi.
Avo Piht
Avo Piht (29. november 1954 – 28. september 1994 ) oli Eesti laevakapten.
Ta töötas kaptenina Eesti Merelaevanduse puistlastilaevadel, esimese laevana 1991. aastal Eesti lipu saanud ro-ro-laeval Transestonia ning parvlaevadel Saint Patrick II ja Estonia.
Laevahuku ajal oli ta Estonial reisijana. Tema nimi ilmus laevahukujärgsetel päevadel mõnesse päästetute nimekirja.
Borna Sosa
Borna Sosa (sündinud 21. jaanuaril 1998 Zagrebis) on Horvaatia jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis VfB Stuttgart ja Horvaatia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Horvaatia klubis Zagrebi Dinamo, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Horvaatia kõrgliigas debüteeris ta 2015. aasta märtsis. Zagrebi Dinamo põhikoosseisus kindlustas ta koha hooajal 2017/18.
2018. aasta mais sõlmis ta viieaastase lepingu VfB Stuttgardiga.
Horvaatia jalgpallikoondises tegi Sosa debüüdi 1. septembril 2021 MM-i valikmängus Venemaa vastu.
Käopõll
Käopõll (Listera) käpaliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Eestis kasvab kaks käopõlla liiki:
Christopher Tyerman
Christopher Tyerman (sündinud 22. mail 1953) on Suurbritannia ajaloolane, kelle peamiseks uurimisvaldkonnaks on ristisõdade ajalugu.
Tyermani põhiteoseks loetakse 2006. aastal ilmunud raamatut "God's War: A New History of the Crusades", mis on kõige põhjalikum ristisõdade käsitlus pärast Steven Runcimani aastatel 1951–1954 ilmunud kolmeosalist ristisõdade ajalugu.
Eesti keeles on see Tyermani raamat ilmunud 2010. aastal Marek Laane tõlkes pealkirjaga "Jumala sõda: ristisõdade uus ajalugu".
Elulugu
Tyerman on lõpetanud 1974. aastal Oxfordi Ülikooli bakalaureusekraadiga ajaloos. 1981. aastal kaitses ta samas filosoofiadoktori kraadi.
Akadeemilist karjääri alustas ta aastatel 1976–1977 lektorina Yorki Ülikoolis. 1979. aastast on ta keskaja ajaloo õppejõud Oxfordi Ülikooli Hertfordi kolledžis.
Tema laiem uurimisvaldkond on olnud Lääne-Euroopa ajalugu 11.–16. sajandini. Kitsamalt on ta tegelenud ristisõdade, nende põhjuste ja historiograafia uurimisega. Geograafiliselt on ta keskendunud peamiselt hiliskeskaegsele Inglismaale ja Prantsusmaale, uurides sealsete ristisõdijate päritolu, motivatsiooni ja sotsiaalset dünaamikat.
Arvo Andresson
Arvo Andresson (3. veebruar 1954 – 28. september 1994) oli Eesti laevakapten. Ta töötas Eesti Merelaevanduse laevadel. 1992. aastal sai ta parvlaeva Georg Ots ja 1993. aastal Estonia kapteniks.
Esimese Eesti kaptenina sai Estonia kapten Arvo Andresson Rootsi Meresõiduametilt lootsita läbisõidu õiguse Stockholmi saarestiku lõunaosas. Ta hukkus Estonia laevakatastroofis.
Valdis Dombrovskise teine valitsus
Valdis Dombrovskise teine valitsus oli 3. novembril 2010 Läti Vabariigi Seimi kinnitatud Valdis Dombrovskise juhitud kahe valimisliidu koalitsioonivalitsus.
Valitsuse koosseis
Koalitsiooni koosseis:
Marika Eensalu
Marika Eensalu (sünninimi Marika Bahvalova; sündinud 20. septembril 1947) on eesti ooperilaulja (metsosopran) ja muusikapedagoog.
Õppis Peri koolis ja Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis. Pärast tehnikumi lõpetamist töötas Kommunaalprojektis.
Laulis tütarlastekooris Ellerhein, hiljem koos Aare Rüütli orkestriga. 1960. aastatel esines estraadilauljana, sai tuntuks Kustas Kikerpuu lauluga "Uus mood" ning koos Jaak Joalaga lauldud duetiga "Vihmahoog".
Õppis laulmist Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadistuudios. 1973. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli klassikalise laulu eriala Ludmilla Issakova lauluklassi.
Paralleelselt muusikakooli õpingutega laulis 1970. aastast Estonia teatri ooperikooris. Hiljem lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi. 1980. aastast töötas Estonia teatri ooperisolistina.
1990. aastatest õpetab Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis klassikalist laulu. Tema õpilasi on Tuuri Dede, Anna Dõtõna, Aurelia Eespere, Taisi Pettai, Kädy Plaas, Maarja Purga ja Maria Valdmaa.
Isiklikku
Tema abikaasa on näitleja ja lavastaja Ivo Eensalu.
Purpurtigu
pisi|Tuntumad purpurteod ja neist saadud purpuriga värvitud kangad. Viini loodusmuuseumi (Naturhistorisches Museum) eksponaat pisi|Purpurmantlis keiser [[Justinianus I ja kaks õukondlast purpursete tablion ' idega bütsantsi mosaiigil Ravenna San Vitale kirikus]] thumb|Purpurrüüs keisrinna Theodora, kaks õukondlast ja õuedaamid samas, Ravenna San Vitale kirikus [[apsiidimosaiigil]] pisi|13. sajandi loodusentsüklopeedia, [[Jacob van Maerlanti "Der naturen bloeme" värsstekst mereloomadest, sh purpurteost (Murices). Koninklijke Bibliotheek, KA 16, 117v-118r]] Sõna purpurtigu kasutatakse mitme ogakodalaste sugukonda (Muricidae) kuuluva mereteoliigi kohta, kelle mantliõõne näärme sekreedist saab antiikpurpurit ehk Tüürose purpurit, punakaslillat kuni violetset küüpvärvainet.
Liigid
Ajalooliselt on purpurtigudena tuntud järgmised Vahemeres elavad liigid : ja Põhja-Atlandis elav liik Purpurvärvainet saab ka Uue Maailma teoliikidest
Värv
Ühest teost saab väga vähe värvi tooraineks olevat sekreeti (1200 teost saab 1,4 g) ja seetõttu on purpurivärv olnud läbi aegade üks kõige kallimaid. Kõikides purpurit tundnud kultuurides on purpuriga värvitud tekstiili kandmine olnud kõrgeima positsiooniga isikute privileeg.
Esimesed purpurivärvi tootjad olid foiniiklased, tekstiilide värvimise monopoli hoidsid enda käes Tüüros ja Siidon. Kirjalike allikate teatel koguti tigusid suurtesse tõrtesse soolvette ja töödeldi saadust värvi saamiseks uriini ja lubjaga. Tehnoloogia võtsid üle roomlased ja nende kaudu Bütsantsi värvalid. Umbes 9. sajandi paiku läks purpuri valmistamise retsept kaotsi ja tänapäevani on olemas mitu hüpoteesi selle värvi valmistamise tehnoloogia kohta, mida uurijad taas üritavad ka katseliselt kontrollida.
Simone Biles
Simone Arianne Biles (sündinud 14. märtsil 1997) on Ameerika Ühendriikide sportvõimleja. Biles on 2016. aasta olümpiamängude mitmevõistluse, toenghüppe ja vabakava kuldmedalist ja tasakaalupoomi pronksmedalist. Ta kuulus 2016. aastal toimunud suveolümpiamängudel Rio de Janeiros võistkondlikus arvestuses kuldmedali võitnud meeskonda.
Biles on neljakordne maailmameister (2013–2015, 2018) vabakavas (2013–2015, 2018), kahekordne maailmameister poomiharjutuses (2014, 2015) ning 2018. aasta maailmameister toenghüpetes. Ta on kuuekordne Ameerika Ühendriikide riistvõimlemise meister mitmevõistluses (2013–2016, 2018, 2019) ja ta on kuldmedali võitnud Ameerika Ühendriikide võistkondade liige 2014., 2015. ja 2018. aasta sportvõimlemise maailmameistrivõistlustel. Lisaks on ta kolmekordne maailmameistrivõistluste hõbemedalist (2013 ja 2014 toenghüpe, 2018 eri kõrgusega rööbaspuud) ja kolmekordne maailmameistrivõistluste pronksmedalist (2014 toenghüpe, 2013 ja 2018 tasakaalupoom). Kokku 25 maailmameistrivõistluste ja olümpiamängude medaliga, on ta tiitlivõistlustelt kõige rohkem autasusid saanud Ameerika võimleja. Bilesist sai kuues naine, kes on võitnud individuaalse mitmevõistluse nii maailmameistrivõistlustel kui ka olümpiamängudel. Biles püstitas Ameerika rekordi, saades kõige rohkem medaleid ühtedel olümpiamängudel naiste võimlemises (neli). 2018. aasta maailmameistrivõistlustel sai Bilesist naisvõimleja, kes on kõige rohkem kordi tulnud maailmameistriks mitmevõistluses (4) ja kellel on kõige suurem maailmameistrivõistluste medalite kogu (20). Temast sai ka maailmas kümnes ja Ameerikas esimene võimleja, kes on võitnud igal alal maailmameistri medali. Paljud vaatlejad peavad teda kõigi aegade parimaks võimlejaks.
Elukäik
Simone Arianne Biles on sündinud 14. märtsil 1997 Columbias Ohios. Ta on pere kolmas laps. Bilesi bioloogiline ema Shanon Biles ei suutnud alkoholi- ja uimastisõltuvuse tõttu hoolitseda Simone'i ega oma teiste laste, Adria, Ashley ja Tevini eest, mistõttu pidid lapsed tihti asendushoolduses viibima. Bilesi bioloogiline isa Kelvin Clemons hülgas samuti sõltuvusega võideldes oma pere. 2000. aastal asus Shanoni isa Ron oma teise naise Nellie Cayetano Bilesi abiga ajutiselt Shanoni laste eest hoolitsema, kui ta oli teada saanud, et tema lapselapsed olid paigutatud hoolduskodusse. 2003. aastal adopteeris paar ametlikult kaks noorimat last, Simone'i ja Adria, ning Roni õde Harriet adopteeris kaks vanimat. Simone'il on oma ema kaudu Belize'i kodakondsus ja ta viitab Belize'ile kui enda teisele kodule. Biles ja tema perekond on katoliiklased.
2012. aastal läks Biles üle koduõppele, mis võimaldas tal suurendada oma treeningukoormust umbes 20 tunnilt nädalas 32-ni. Sellega saavutas ta 2012. aasta hooajal parema edu. Biles omandas keskhariduse koduõppes ning lõpetas 2015. aasta suvel. 2018. aasta alguses astus ta University of People'i ülikooli, kus ta asus õppima ärijuhtimist.
Algus
Simone Biles proovis esimest korda riistvõimlemist kuueaastasena, kui käis lasteaiaga väljasõidul. Sel päeval riistvõimlemist juhendanud instruktorid soovitasid Bilesil spordialaga jätkata ning veidi pärast seda liituski Biles Bannon's Gymnastixi treeninguprogrammiga. Kaheksa-aastaselt hakkas Biles treenima Aimee Boormani käe all.
2011–2012
Biles alustas karjääri võistlusspordis 1. juulil 2011, kui võistles Houstonis American Classicu võistlustel. Samal kuul võistles Biles veel U.S Classicu võistlustel Chicagos. 2012. aastal alustas Biles oma hooaega samuti American Classicu võistlustel Houstonis, kus head saavutatud tulemused tagasid talle koha 2012. aasta Ameerika Ühendriikide riistvõimlemise meistrivõistlustel. Pärast Ameerika Ühendriikide meistrivõistlustel võistlemist nimetati Biles USA riistvõimlemise juunioride rahvuskoondisse, mida juhtis aastatel 2001–2016 Márta Károlyi.
2013–2015
Bilesi seeniorklassi debüüt leidis aset American Cupil, mis toimus märtsis aastal 2013. Lisaks võistles Biles samal aastal Itaalias Jesolo linnas, kus ta võitis mitmeid esikohti. Pärast Itaalias võistlemist osales ta Saksamaal Chemnitzis kolmikkohtumisel Rumeenia ja Saksamaa vastu. Biles lõi kaasa ka 2013. aasta USA riistvõimlemise meistrivõistlustel, kus võitis mitmevõistluses kuldmedali ning saavutas hõbemedali kõikidel üksikaladel. Pärast meistrivõistlustel osalemist nimetati Biles Ameerika Ühendriikide seenioride rahvuskoondisse. 2013. aasta oktoobris osales Biles ka riistvõimlemise maailmameistrivõistlustel Belgias, kus pääses kõikides alades finaali ning võitis kokku kaks kuld-, ühe hõbe- ja ühe pronksmedali.
2014. aasta hooaja alguse pidi Biles õlavigastuse tõttu vahele jätma. 2014. aasta esimene võistlus oli tal U.S. Classicul Chicagos, kus võitis mitmeid esikohti. 2014. aasta USA riistvõimlemise meistrivõistlustel sai Biles taas USA meistriks mitmevõistluses ning võitis lisaks kaks kuldmedalit ja ühe hõbemedali üksikaladelt. Biles võistles ka 2014. aasta riistvõimlemise maailmameistrivõistlustel, kus ta võitis kolm kuldmedalit.
2015. aastal võistles Biles AT&T American Cupil Mehhikos ja Itaalias. Lisaks nomineeriti Biles James E. Sullivani auhinnale. Samal aastal võistles Biles ka U.S. Classicu võistlustel ja riistvõimlemise maailmameistrivõistlusel (Šotimaal), mõlemal võistlusel tuli ta mitmevõistluses meistriks ning võitis mitu kuldmedalit üksikaladelt. Sellega sai Simone Bilesist esimene naine, kes on tulnud kolm korda järjest riistvõimlemise maailmameistriks. 2015. aasta lõpuks oli Biles kokku võitnud 14 maailmameistrimedalit, millest kümme olid kuldmedalid. Nii palju medaleid polnud ükski ameeriklane veel võitnud.
2016 ja suveolümpiamängud Rio de Janeiros
2016. aastal võistles Biles Pacific Rimi riistvõimlemise meistrivõistlustel Washingtonis ja Ameerika Ühendriikide riistvõimlemise meistrivõistlustel. Nendelt võitis ta kokku neli kuldmedalit ja ühe neljanda koha. 10. juulil nimetati Simone Biles Rio de Janeiro 2016. aasta suveolümpiamängude koondisse. Peale Bilesi kuulusid koondisse veel Gabby Douglas, Laurie Hernandez, Madison Kocian ja Aly Raisman.
7. augustil 2016. aasta suveolümpiamängudel pääses Biles kõikidel üksikaladel ja mitmevõistluses esimesena finaali. 9. augustil võitis Biles oma esimese kuldmedali riistvõimlemise võistkondlikul võistlusel ning kaks päeva hiljem sai ta kuldmedali mitmevõistluses. Bilesi võistkonnakaaslane Aly Raisman võitis mitmevõistluses hõbemedali ja venelanna Aliya Mustafina pronksmedali. Lisaks võitis Biles toenghüppe üksikalalt kuldmedali 15,966 punktiga, edestades teise koha omanikku Maria Pasekat 0,7 punktiga. Poomiharjutuses sai Biles väikse vea tõttu pronksmedali punktiskooriga 14,733. Veel saavutas Biles naiste vabaharjutuste alal kuldmedali skooriga 15,966. Nelja olümpiamängude kuldmedaliga lõi Biles uue rekordi, olles kõige rohkem ühelt võistluselt kuldmedaleid saanud riistvõimleja. Biles ja tema võistkonnakaaslane Gabby Douglas on ainukesed ameeriklastest naisriistvõimlejad, kes on mõlemad võitnud nii võistkondliku võistluse kui ka mitmevõistluse samadel olümpiamängudel. Douglas võitis mõlemad alad 2012. aastal Londonis ja Biles 2016. aastal Rio de Janeiros.
2017
Biles ütles intervjuus, et plaanis võtta terve 2017. aasta vabaks ning alustada uuesti treenimist aastal 2018. Pärast suveolümpiamänge Rio de Janeiros kirjutas Simone Biles ka autobiograafia "Courage to Soar: A Body in Motion, A Life in Balance". Biles osales sel aastal ka Ameerika Ühendriikide telesaates "Dancing with the Stars", kus oli paaris elukutselise tantsija Sasha Farberiga. 2017. aasta oktoobris avalikustati, et Bilesi uus treener on Laurent Landi.
2018–2019
Bilesi 2018. aasta esimene võistlus oli juulis U.S. Classicu võistlustel, kus Biles võitis mitu kuldmedalit. Lisaks osales ta 2018. aasta Ameerika Ühendriikide riistvõimlemise meistrivõistlustel, kus võitis kõikidel üksikaladel ja mitmevõistluses kuldmedalid. 2018. aasta oktoobris osales Biles riistvõimlemise maailmameistrivõistlusel Dohas. Biles võitis neli esikohta (võistkondlik, mitmevõistlus, toenghüpe, vabaharjutus), ühe teise koha (eri kõrgusega rööbaspuud) ning ühe kolmanda koha (poom).
Jaan Väljaots
Jaan Väljaots (sündinud 3. juunil 1968) on eesti ajakirjanik.
Simone Biles
2018–2019
2019. aasta märtsis sai Biles esikoha Stuttgart World Cupil Saksamaal. Lisaks osales Biles 2019. aastal GK US Classicul ning USA riistvõimlemise meistrivõistlustel. Meistrivõistlustel saavutas ta neli kuldmedalit (mitmevõistlus, toenghüpe, poom, vabaharjutus) ja ühe pronksmedali (eri kõrgustega rööbaspuud).
Juta Nugin
Ta oli aastatel 1988–2016 Tartu Täiskasvanute Gümnaasiumi (algselt Tartu Kaugõppekeskkooli) direktor ja keemiaõpetaja. Varem on ta olnud samas koolis ja Tartu 2. Keskkoolis keemia- ja füüsikaõpetaja. JaTa on olnud üks eestvedajaid reformis, millega arendati nõukogudeaegsetest õhtukeskkoolidest tänapäevased täiskasvanute gümnaasiumid. Koolijuhtimise kõrvalt on ta õpetanud ka vange Tartu Vanglas ning koolitanud koolidirektoreid. Nugina algatusel sai Tartu Täiskasvanute Gümnaasiumist esimene enesehindamist rakendanud täiskasvanute kool Eestis.
Tütarlastekoor
Tütarlastekoor on koor iliik, mille lauljateks on tüdrukud (5. klassist kuni 9. klassini või kuni gümnaasiumi lõpuni). Gümnaasiumiastme vastavat koori nimetatakse mõnedes käsitlustes ka neidudekooriks.
Juta Nugin
2003. aastal kaitses Nugin Tartu Ülikooli pedagoogikaosakonnas kutsemagistritöö "Enesehindamine Tartu Täiskasvanute Gümnaasiumis" (juhendaja Tiia Tammaru).
Klimontów
Klimontów on linn Poolas Święty Krzyżi vojevoodkonnas Sandomierzi maakonnas, Klimontówi valla halduskeskus. Klimontów asub Sandomierzist umbes 22 km läänes.
Klimontów sai linnaõigused 1604. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal. 1. jaanuaril 2020 sai Klimontów linnaõigused tagasi.
Jaan Väljaots
Ta lõpetas 1994. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal. Akadeemiliselt on ta korporatsioon Revelia liige.
Töökohad: Malevaleht (toimetaja ja kirjasõprade osakonna juhataja 1990), Liivimaa Kroonika (reporter 1991–1992), Liivimaa Kuller (reporter 1993–1995), Postimees (reporter 1995–1997), Liivimaa Kuller (reporter 1997–1998), Õhtuleht (reporter 1998–2004, toimetaja 2004–2009, uudiste osakonna juhataja 2009–2018, toimetaja 2019-2021), Postimees (peatoimetaja asetäitja alates 2021).
Isiklikku
Ta oli aastatel 1995–2003 abielus ajakirjanik ja kirjanik Epp Väljaotsaga.
Anton Tšuikov
Anton Tšuikov (ukraina keeles Антон Андрійович Чуйков; sündinud 15. juunil 1992 Maardus) on Ukraina jalgpallur, keskkaitsja.
Tiina Kuuler
Tiina Kuuler (kodanikunimi Tiina Alaküla-Kuuler; sündinud 13. augustil 1969) on eesti ajakirjanik.
Simone Biles
Tunnustus
Biles nimetati 2015. aasta detsembris USA aasta naissportlaseks ning oli selle aunimetusega neljas võimleja Ameerikas. 2016. aastal valiti ta BBC 100 mõjukama naise hulka ja pärast maailmameistrivõistlusi nimetati ta ESPNW 25 mõjutaja hulka. Lisaks valis Naiste Spordi Sihtasutus ta aasta sportlaseks. 2016. aastal oli ta Time Magazine'i ajakirja aasta inimese finalistide hulgas. 2017. aasta juulis võitis Biles parima naissportlase ESPY auhinna; ta on teine ​​võimleja, kes on selle tiitliga pärjatud. 2017. aasta Teen Choice Awardsi auhinnagalal võitis Simone lemmiksportlase tiitli ning samal aastal pälvis ta ka Laureuse nimelise sportlase auhinna. Time Magazine nimetas Simone Bilesi üheks mõjukamaks inimeseks üle maailma. 2018. aasta detsembris teatati, et Biles on nimetatud ajakirja ESPN The Magazine 2018. aasta domineerivaimaks sportlaseks. 2019. aasta veebruaris kuulutati välja, et Biles nimetati teist korda Laureuse aasta sportlaseks.
Tiina Kuuler
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal 1992. aastal.
Simone Biles
Isiklikku
Biles on alates 2020. aasta augustist suhtes Ameerika jalgpalli mängija Jonathan Owensiga.
18. jaanuaril 2018. aastal teatas Simone Biles Twitteris, et endine Ameerika Ühendriikide riistvõimlemise liidu füsioterapeut Larry Nassar on teda seksuaalselt ahistanud. Biles süüdistas ka USA riistvõimlemise liitu ahistamise varjamises ja probleemi eiramises. Biles ei käinud Larry Nassari kohtuistungitel, nimetades Nassari nägemist emotsionaalselt liiga raskeks. 2018. aasta 24. jaanuaril mõisteti Nassar süüdi 40–175-aastase vanglakaristusega. 2018. aasta maikuus autasustati Simone Bilesi ja teisi Larry Nassari ohvreid Arthur Ashe'i julguse auhinnaga.
2016. aasta septembris teatas Biles, et tal on aktiivsus- ja tähelepanuhäire (tuntud ka kui ATH või ADHD) ,öeldes, et haigus pole midagi, mida peaks varjama.
Sponsorid ja koostöö
2015. aasta juulis sõlmis Biles koostöö Oktagoniga, kes toetavad ka Ameerika võimlejat Aly Raismani ja ujujat Michael Phelpsi. 2015. aasta novembris sai temast Nike'i sponsoreeritud sportlane. Samal ajal avaldas ta ka GK Elite spordirõivastega eksklusiivse trikotaažide sarja. 2015. aastal tegi Biles koostööd Core Poweriga, et saada selle silmapaistvate sportlaste meeskonna uueks liikmeks. Pärast 2016. aasta Rio mänge sai Biles toetusavaldused Procter & Gamble'ilt, The Hershey Companylt ja United Airlinesilt. 2016. aastal tegi ta koostööd Spieth Americaga võimlemisvarustuse kollektsiooni loomises ning samuti sõlmis koostöö firmaga Beats By Dr Dre. 2018. aastal tegi Biles koostööd Caboodlesiga, et luua tootekollektsioon aktiivse eluviisiga naistele.
Anton Tšuikov
Elukutselise jalgpalluri karjääri alustas ta 2010. aastal klubis FC Levadia II. 2013. aastast mängis ta klubis FC Infonet Tallinn. Viimati kuulus ta Maardu Linnameeskonna koosseisu.
Ta on kahel korral esindanud Ukrainat alla 16-aastaste koondises.
Eskişehir
Eskişehir (türgi keeles eski 'vana', şehir 'linn') on linn Türgis, Eskişehiri provintsi halduskeskus.
Linn asub 233 km kaugusel Ankarast läänes ja 330 km kaugusel Istanbulist kagus.
Neiuvaip
Neiuvaip (Epipactis) käpaliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Rostõslav Zaulõtšnõi
Rostõslav Mõroslavovõtš Zaulõtšnõi (ukraina keeles Ростислав Мирославович Зауличний; sündinud 6. septembril 1968 Lvivis) on Ukraina endine poksija. Ta on poksijana võistelnud ka Nõukogude Liidu ja SRÜ eest.
Neiuvaip
Eestis kasvab kolm neiuvaiba liiki:
Rostõslav Zaulõtšnõi
Zaulõtšnõi sai SRÜ võistlejana poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis Torsten Mayle (Saksamaa).
Sean Chen
Ta oli 6. veebruarist 2012 kuni 18. veebruarini 2013 Hiina Vabariigi peaminister.
Rostõslav Zaulõtšnõi
Zaulõtšnõi sai Ukraina võistlejana poolraskekaalus (kuni 81 kg) 7. maailmameistrivõistlustel (Tampere, 1993) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Jacklord Jacobsile (Nigeeria).
Zaulõtšnõi sai pronksmedali poolraskekaalus (kuni 81 kg) Nõukogude Liidu võistlejana 29. Euroopa meistrivõistlustel (Göteborg, 1991), kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Dariusz Michalczewskile (Saksamaa) ning Ukraina võistlejana 30. Euroopa meistrivõistlustel (Bursa, 1993), kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Igor Kšininile (Venemaa).
Detektiiv Braun
"Detektiiv Braun" on Rudolf Meinerti poolt Saksamaal 1914. aastal loodud tummfilm.
B. R. Ambedkar
Bhimrao Ramji Ambedkar (14. aprill 1891 – 6. detsember 1956), tuntud ka kui Dr. Babasaheb Ambedkar, oli India õigusteadlane, majandusteadlane, poliitik ja ühiskondlik reformaator, kes inspireeris budistlikku daliiti kampaaniat ja võitles puutumatute (dalitite) vastu suunatud sotsiaalse diskrimineerimise vastu. Ta toetas ka naiste õigusi ja töölisliikumist. Ta oli iseseisva India esimene õigus- ja justiitsminister ning India põhiseaduse arhitekt.
Sergei Ussoltsev
Sergei Ussoltsev (ukraina keeles Сергій Усольцев; sündinud 2. aprillil 1975) on Ukraina endine jalgpallur, väravavaht.
Aastal 2014 määras Eesti Jalgpalli Liit Ussoltsevile eluaegse mängukeelu mängutulemustega manipuleerimise eest.
Põlula Kool
pisi|Põlula Kool Põlula kool oli Lääne-Virumaal Vinni vallas Põlula külas tegutsenud põhikool.
Modulatsioon (ülekandetehnika)
Modulatsioon (ladina keeles modulatio taktipärasus) tähendab info- ja kommunikatsioonitehnoloogias info edastamiseks kasutatava signaali ‒ kandesignaali ‒ mingi parameetri muutmist ülekantava infosignaali muutumise taktis.
Põlula Kool
1. septembrist 2006 ühendati Põlula Põhikool ja Ulvi lasteaed ning kool nimetati ümber Põlula Kooliks. Koolis ja lasteaias on kokku 30 töötajat, neist 19 on pedagoogid. Õpilasi on koolis 67, lapsi on lasteaias 27.
Alates 2003. aastast oli kooli direktor Priit Freienthal. Kool suleti 2020. aastal.
Modulatsioon (ülekandetehnika)
Moduleerimise eesmärk on töödelda infot nii, et seda saaks edastada kiiresti suures mahus ja seejuures võimalikult moonutusvabalt. Seepärast edastatakse info tema algsest sagedusest palju kõrgemal sagedusel, sest siis on edastuskanali läbilaskevõime suurem. Moduleerimine on ka ainus võimalus edastada infot raadiolainete vahendusel. Seda võimalust hakati kasutama juba ligi 100 aastat tagasi ringhäälingusaadete levitamiseks.
Olenevalt edastatava signaali liigist ja teisendamise eesmärgist on kasutusel mitmesuguseid moduleerimismeetodeid.
Siinuselise kandevõnkumise moduleerimine analoogsignaaliga
pisi|Siinuselise kandevõnkumise amplituudmoduleerimine (AM) ja sagedusmoduleerimine (FM)
Siinuselise kandevõnkumise moduleerimine digitaalsignaaliga
pisi|150px|Binaarfaasmanipulatsioon (BPSK) pisi|150px|Kvadratuurfaasmanipulatsioon (QPSK) Digitaalsignaaliga siinuselise kandesignaali moduleerimist nimetatakse manipulatsiooniks (inglise keeles keying, mille üks tähendus on morsevõtme käsitsemine ehk manipulatsioon ‒ kontakti avamise-sulgemisega kahendsignaalide edastamine). Kandevõnkumise parameetrit ‒ amplituudi, sagedust või faasi ‒ muudetakse siin hüppeliselt manipulatsiooni taktis. Modulatsioonisüsteemides 8-PSK, 16-PSK, 32-PSK on kasutusel vastavalt 8 faasinurka (sümbol koosneb kolmest bitist), 16 faasinurka (sümbol koosneb neljast bitist) või 32 faasinurka (sümbol koosneb viiest bitist). 290px|pisi|Digitaalsignaaliga moduleerimise lõigu näide 16-QAM korral Kumbagi kandelainet amplituudmoduleeritakse mitmel tasemel. Näiteks modulatsiooni 4-CAM korral saab edastada 4 kahebitist sümbolit (see annab sama tulemuse kui QPSK ehk 4-PSK), 16-QAM korral edastatakse 16 sümbolit (4 bitist), 64-QAM ‒ 64 sümbolit (6 bitist) jne.
Kooditähis
Koodtähis on tähte või muud märki asendav kokkuleppeline sümbol informatsiooni salvestamise, töötlemise ja säilitamise hõlbustamiseks.
Koodtähiste moodustamise reeglid lepitakse tavaliselt kokku leppemärgisüsteemi abil ja koodtähised esitatakse kooditabelina.
Mk 19
Mk 19 (inglise keeles Mk 19 grenade launcher) on 40 mm automaatgranaadiheitja.
Meelis Kapstas
Meelis Kapstas (sündinud 8. novembril 1963) on eesti ajakirjanik.
Ta on 2008. aastal ilmunud Reet Linna elulooraamatu autor.
Ärka Eesti
Ärka Eesti oli erakondade demagoogia vastu võitlev ajaleht, mille ainus number ilmus 24. detsembril 1932.
Ajalehe väljaandja ja vastutav toimetaja oli Villem Tikk alias Karu-Peeter või kindral Beniito Revaliini. Muuhulgas kirjeldab ta ajalehes enda arreteerimist 24. novembril 1932.
Willy Boly
pisi|Willy Boly 2016. aastal [[S.C. Braga|Braga särgis]] Willy-Arnaud Zobo Boly (sündinud 3. veebruaril 1991 Melunis) on Prantsusmaal sündinud Elevandiluuranniku jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Premier League'i klubis Wolverhampton Wanderers ja Elevandiluuranniku jalgpallikoondises.
Profikarjääri alustas Boly 2011. aastal Prantsusmaa kõrgliiga klubis Auxerre. Debüüdi Prantsusmaa kõrgliigas tegi ta 16. aprillil 2011 mängus Toulouse'iga. Klubikarjääri esimese värava lõi ta juba oma teises mängus Lensi vastu. Järgmisel hooajal kuulus ta klubi põhimeeskonda, kuid Auxerre lõpetas hooaja liigas viimase kohaga, mistõttu langeti esiliigasse. Kaks viimast hooaega mängis ta Auxerre'iga Prantsusmaa esiliigas.
2014. aasta septembris liitus Boly Portugali kõrgliiga klubiga Braga, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu. Esimese hooaja veetis ta klubi duubelmeeskonnas Portugali esiliigas.
2016. aasta augustis liitus ta teise Portugali kõrgliiga klubi, Portoga, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Ta veetis Portos ainult hooaja 2016–17, mil pääses väljakule vaid kaheksas mängus.
2017. aasta juulis suundus ta laenule Wolverhampton Wanderersi. Esimese mängu pidas ta klubi meeskonnas hooaja avamängus Middlesbrough' vastu. Esimese värava lõi ta 31. oktoobril mängus Norwich City vastu. Wolverhampton Wanderers lõpetas hooaja esiliiga võitjana, misjärel sõlmis Boly klubiga püsiva lepingu. Esimese värava lõi ta klubi särgis kaks nädalat hiljem mängus Manchester City vastu, kuigi telekordused näitasid, et pall oli enne väravasse lendamist puutunud vastu Boly kätt.
Boly kuulus Prantsusmaa noortekoondistesse. 12. novembril 2020 tegi debüüdi Elevandiluuranniku jalgpallikoondises Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Madagaskari vastu.
Öövilge
Öövilge (Goodyera) käpaliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Eestis kasvab üks öövilke liik: roomav öövilge.
Petrálona koobas
Petrálona koobas (σπήλαιο Πετραλώνων spíleo Petralónon, ka Κόκκινες Πέτρες, Kókkines Pétres 'punased kivid') on stalaktiitkoobas Katsika mäe läänenõlval Petrálona küla lähedal Chalkidike poolsaarel Kreeka Makedoonia piirkonnas 55 km kaugusel Thessaloníkis. Kõrgus merepinnast on kuni 270 m.
Koobas on karstipäritolu.
Koopast on leitud Euroopa vanimad ürginimese jäänused ja vanimad teadaolevad tule kasutamise jäljed.
Fossiil Petrálona 1
Koobas sai maailmakuulsaks, kui teine külaelanik Christos Sarrigianidis leidis 16. septembril 1960 koopast ürginimese kolju. Teistel andmetel leidis Petrocheilos 1960. aastal umbes 30-aastaselt surnud inimese perekonna esindaja fossiilse kolju, mille omanikku nimetati ajutiselt Archanthropus europeaus petraloniensis (kollektsiooninumber Petrálona). Kolju dateeriti 1981. aastal 160 000 kuni 240 000 aasta vanuseks, aga võib-olla on ta isegi vähemalt 300 000 aasta vanune. Kolju siseruumala on 1200 cm³ ja see sarnaneb teiste tunnuste, sealhulgas silmakoopaüliste mõigaste kuju poolest rodeesia inimesega (Kabwe 1) Sambiast ja Tautaveli inimese fossiiliga Arago XXI Lõuna-Prantsusmaalt. Mõlema dateeringu järgi võib fossiili omistada hilisele heidelbergi inimesele, kellest tänapäevase arusaama järgi põlvneb neandertallane. Selle dateeringuga sobib kokku, et kolju sarnaneb mõnede tunnuste poolest neandertallase koljuga, teiste järgi aga palju vanemate fossiilidega: "Kolju näeb välja, nagu neandertallase nägu oleks istutatud teise liigi ajukoljule." Leiukohta nimetatakse mausoleumiks.
Muuseum
Koopa sissepääsu juures on Petrálona antropoloogiamuuseum, kus on eksponeeritud luud, hambad, tööriistad jne. Saab teha giidiga 800 m pikkuse ringkäigu koopas.
Koolielu
Koolielu on Eesti hariduse teemaline portaal. Portaali põhilised eesmärgid on "aidata õpetajal/õppejõul, aga ka õpilasel ning lapsevanemal haridustehnoloogiamaastikul orienteeruda ning õpetamist läbi põnevate tehnoloogiliste võimaluste mitmekesistada".
Portaali haldas kuni 2020. aastani Hariduse Infotehnoloogia Sihtasutus. Pärast sihtasutuse likvideerimist haldab portaali Haridus- ja Noorteamet.
GE C30-7Ai
pisi|Vedur C30-7 Ameerikas (1984) pisi|Vedur C30-7Ai-1562 [[Tapa raudteejaamas (2005)]] pisi|Maha kantud vedur C30-7Ai-1569 [[Tapa depoos]] GE C30-7Ai on kuueteljeline diiselvedur, mida tootis aastatel 1976–1986 Ameerika Ühendriikide ettevõte GE Transportation Systems.
C30-7A on diiselveduri U30C edasiarendus. Veduri jõuallikas on 12-silindriline ja 3000 hj (2200 kW) FDL-seeria diiselmootor, mis võib arendada tippkiiruse kuni 105 km/h. Vedurit toodeti kokku 1137 ühikut algselt Põhja-Ameerika raudteede teenindamiseks.
Algselt rööpmelaiusele 1435 mm valmistatud vedurid ehitati Eesti Raudteele ostmise järel ümber rööpmelaiusele 1520 mm (indeks „i“ tähistab rööpmelaiuse ümberehitamist).
Võrreldes Vene päritolu veduritega on C-seeria veduritel mõnevõrra suurem teljekoormus, mistõttu ei saanud kasutada vedureid piiriülesteks vedudeks.
Seoses transiidi olulise vähenemisega on C30-7Ai vedurid tänaseks Eesti Raudtee ekspluatatsioonist eemaldatud.
2018. aastal valmis Tapa depoos C30-7Ai raamil ja veermikul põhinev uus diiselvedur C30-M, mis on esimene taasiseseisvusperioodil Eestis valmistatud vedur.
Rui Pedro Silva
Rui Pedro Sá Alves da Silva (sündinud 6. mail 1981 Santo Tirsos) on Portugali kergejõustiklane, kelle põhialad on pikamaajooksud ja krossijooksud.
Võtmehein
Võtmehein (Botrychium) on taimeperekond maokeeleliste sugukonnast.
Eestis elab kuus liiki:
Varssavi leping
Varssavi leping on olnud mitme lepingu nimi:
Georg Knüpffer (1850–1901)
Georg Martin Knüpffer (3. august / 15. august 1850 Väike-Maarja – 21. detsember 1901 / 2. jaanuar 1902 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1863–1869 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Tartu ülikoolis õppis ta aastatel 1870–1872 ajalugu ja 1872–1877 usuteadust. Ordineeriti 4. aprillil / 16. aprillil 1877 Peterburis õpetajaks.
Knüpffer oli 1877. aastal Peterburi Jaani koguduse adjunktõpetaja. Kutsuti 15. juunil / 27. juunil 1877 Ambla Maarja koguduse õpetajaks, introdutseeriti ametisse 11. septembril / 23. septembril 1877. Jäi veebruaris 1891 emerituuri, elas seejärel Tallinnas.
Ta oli uues kirjaviisis välja antud Uue Testamendi korrektor. Pidas 1879. aastal II üldlaulupeol kõne, mis on koos veel kolme kõnega ära trükitud.