cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Etruskid
Etruski keel
Etruskid kõnelesid etruski keelt, millest on säilinud üle 8000 lühikese raidkirja; vanimad neist pärinevad 7. sajandist eKr. Ainus pikem tekst on nn "Agrami muumia lõuendsidemed" (üle 1500 sõna). Kuigi on olemas piisavalt võrdlusmaterjali ja etruski kirja osatakse lugeda, on siiski kaheldav, kuipalju sellest dešifreerida suudetakse. Nimelt pidurdab tekstide sisuline piiratus (vaid hauakirjad) keele mõistmist. Ebaselged on ka etruski keele sugulussidemed teiste keeltega. Teada on, et etruskid lõid kreeka tähestiku eeskujul oma kirja.
Etruskide ajalugu
8.–7. sajandiks eKr olid etruskid asunud Tiberi ja Arno vahelisele alale Toscana metallirikkasse piirkonda.
6.–5. sajandil eKr olid etruskide linnriigid (Joonia linnade liidu eeskujul asutatud 12 linna liit) Itaalias valitsev jõud. Etruuriast laiendasid etruskid oma võimu Po madalikule ning lõuna poole Roomast edasi Latinumisse, Campaniasse ning Korsika ja Elba saarele. Etruskidel puudus ühtne riik. Linnade liit oli rajatud peamiselt usulisele ühtekuuluvusele ja seega poliitiliselt nõrk. Siiski kuulus linnade liitudele ülemvõim Itaalias. Linnu valitsesid kuningad, hiljem sai suure võimu ka sõjaväelis-preesterlik aristokraatia (lukumoonid), kelle hulgast valiti ametnikke. Nende ametitunnusteks oli purpurpalistusega rüü (toga praetexta), elevandiluust iste (sella curulis) ja teenritest saatjaskond (lictores), kes kannavad vitsakimbu (fasces) sees kirvest, mis sümboliseerib võimu elu ja surma üle.
Paju lahingu mälestussammas
pisi|Paju lahingu mälestussammas Paju lahingu mälestussammas on loodud Paju lahingu mälestuse jäädvustamiseks. Mälestussammas asub Paju külas Valgamaal.
Etruskid
Etruskide ajalugu
Umbes 540 eKr võitsid etruskid liidus Kartaagoga kreeklasi merelahingus Alalia juures. Pärast seda valitses etruskide laevastik mõnda aega kogu Vahemere loodeosa merekaubandust.
Paju lahingu mälestussammas
Mõte püstitada Paju lahinguväljale mälestusmärk tekkis Valgamaal 1930. aastal. 1932. aastal võttis selle teema üles 2. diviisi ülem kindral Nikolai Reek. Monumendi kavandi autor oli Valga arhitekt Georg Saar. Oli plaanis ehitada 9 meetri kõrgune koonusekujuline muldkeha, mille tipus mälestusmärk Vabadusristi, kuperjanovlaste ja Soome Põhja Poegade üksuse embleemidega ning tahvlid lahingus langenute nimedega.
Etruskid
Etruskide ajalugu
Etruskide langus sai alguse pärast 474. aastat eKr, kui Magna Graecia sürakuuslased Hieroni juhtimisel purustasid Kyme lähedal etruski laevastiku. Etruskide võimsust murdis latiinide tõus Latinumis ja samniitide tõus Campanias. Põhja-Itaalias surusid etruskidele peale gallialased, lõunast tungis peale tugevnev Rooma. Viimane Rooma etruski kuningas Tarquinus kukutati 509 eKr ja aastaks 283 eKr suutsid roomlased etruskid täielikult alistada. Etruskid sulandusid Rooma ühiskonda.
Paju lahingu mälestussammas
12. juunil 1938, Eesti Vabadusristi Vendade X kokkutuleku ajal pani kindral Johan Laidoner Paju monumendile nurgakivi.
Haava (Võru)
Haava on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Etruskid
Etruski kunst
Etruskid olid oskuslikud insenerid ja linnakujundajad. Nad ehitasid korrapärase planeeringu ning võimsate müüride ja väravatega linnu, templeid, teid ning veesüsteeme. Kõige tuntumad on nende hauakambrid.
Paju lahingu mälestussammas
Mälestussamba püstitamise heaks korraldati üleriigiline korjandus. 1940. aastal valmis monumendi muldkeha, kuid seoses Nõukogude okupatsiooniga jäigi mälestussammas avamata.
Haava (Võru)
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) kuulus küla Sõmerpalu valda.
Etruskid
Etruski kunst
Kunstiteoste peamiseks materjaliks oli savi. Ent etruskid olid ka suurepärased metallitöötlejad; meisterlik oli pronksivalu, mille heaks näiteks on "Kapitooliumi emahunt" (nime saanud asukoha järgi Rooma Kapitooliumi muuseumis).
Etruski arhitektuur
Ainsad etruskide säilinud arhitektuurimälestised on nende nekropolid (umbes 6. sajand eKr), mis asuvad peamiselt Toscanas, Lazios ja Umbrias. Enamik muid ehitisi oli tõenäoliselt puidust ega ole säilinud. Etruskid said tänu tihedatele kaubandussidemetele eeskuju Kreeka arhitektuurist. Omakorda laenas etruskidelt Rooma arhitektuur.
Etruskide majandus ja igapäevaelu
Merekaubandus, millega kaasnes piraatlus, ulatus Kartaago ja Kreekani ning maismaakaubandus Kesk-Euroopas keltideni.
Tammiskanna järv
Tammiskanna järv ehk Rakau järv on Saaremaa vallas Saare maakonnas olev järv.
Etruskid
Etruskide majandus ja igapäevaelu
Etruskid tegelesid maaharimise, metallitöötluse, meresõidu ja kaubandusega ning armastasid muusikat ja mänge, sealhulgas hasartmänge. Tugevasti mõjutasid etruske kreeklased: etruskid võtsid üle kreeka tähestiku, kandsid himationi (mantlitaoline rõivaese), mis sarnanes kleidiga, ja austasid kreeklaste jumalaid. Neilt võtsid hulga kombeid üle roomlased, kes lõpuks viimistlesid kreekaliku kultuuri täiuslikuks.
Už
pisi|Už Užgorodi lähedal Už (ukraina keeles Уж, slovaki keeles Uh, ungari keeles Ung) on jõgi Taga-Karpaatias.
Jõe nimi on tulnud sõnast Уж, mis mitmes slaavi keeles tähendab madu, näiteks vene keeles nastikut.
Už algab Ukrainast Ida-Karpaatidest Taga-Karpaatia oblastist Veelahkmeaheliku jalamilt ja suubub Drahňovi küla lähedal vasakult Laboreci jõkke. Allika lähedal 889 m kõrgusel merepinnast asub Uži kuru, mida läbivad maantee ja raudtee. Jõgi voolab üldiselt edelasse ning läbib lähtest suudme poole minnes Velõki Bereznõi, Peretšini ja Užgorodi, siis keerab läände ja ületab Slovakkia piiri, enne suuet pöördub lõunasse. Jõe veed jõuavad lõpuks Bodrogi ja Tisza kaudu Doonausse ning sealt Musta merre. .
Uži pikkus on 128 km (teistel andmetel 133 km ), millest alumised 21 km on Slovakkias. Jõe valgla on 2791 km². Jõe langus on 7,2 m/km. Peamised lisajõed: parempoolne Rovin, vasakpoolsed Ug, Ljuta ja Turja. Äravool on 31,9 m³/s.
Uži vett kasutatakse joogivee saamiseks ja põldude niisutamiseks. On arenenud kalandus. Jõel on kaks hüdroelektrijaama: Užgorodi HEJ ja.
Taga-Karpaatia oblasti keskus Užgorod on Uži järgi nimetatud.
Siiltund
Siiltund on parasitoloogias kasutatav mõõtühik, mis näitab puukide arvu, mida on oma kasukasse korjanud ühe tunni jooksul katselapile lahti lastud siil.
Polesje
thumb thumb|400px|"Polesje maastik" ([[Ivan Šiškin)]] Polesje (valgevene Палессе; ukraina Полісся; poola Polesie) on ajalooline piirkond Põhja-Ukrainas ja Lõuna-Valgevenes ning osaliselt ka Poolas ja Venemaal, mis paikneb Ida-Euroopa lauskmaa lõunaosas Polesje madalikul.
Polesje elanikke nimetatakse polištšukkideks. Kohalikud murded on üleminekud ukraina ja valgevene keelte vahel.
Poola osas asutati 1990. aastal Polesje rahvuspark.
Endel Kroll
Endel Kroll (3. mai 1912 Tartu – 7. august 1970 Lismore, Austraalia) oli eesti arst.
Gamviki kirik
Gamviki kirik on kirik Norra põhjaosas Troms og Finnmargi maakonnas Gamviki vallas Gamvikis. Ta asub kohaliku tee nr 263 (fylkesvei 263) ääres. See on kõige põhjapoolsem kirik Mandri-Euroopas.
Endel Kroll
Ta lõpetas 1932. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi.
Gamviki kirik
Kirik ehitati 1957–1958 ja selle pühitses sisse piiskop Alf Wiig 27. aprillil 1958, neljandal pühapäeval pärast ülestõusmispüha. Arhitektid on Gudolf Blakstad ja Herman Munthe-Kaas.
Endel Kroll
Pere
Ta oli Gustav Krolli poeg. Tema tütar on Tiiu Kroll-Simmul.
Gamviki kirik
Kirik on betoonist. Ta on ehitatud töökirikuks. Kirikuruumis on 224 kohta ja kogudusesaalis 80 kohta.
Kogudus ja kihelkond
Kuningliku resolutsiooniga 16. novembrist 1861 eraldati osa Tana kogudusest Nesseby kihelkonnast Tana kihelkonnaks ning sellega liideti osa Lebesby kihelkonna Kjøllefjordi kogudusest Gamviki kogudusena.
1. jaanuaril 1914 muudeti Tana ja Gamviki koguduse vahelist piiri, nii et osa Tana kogudusest läks Gamviki koguduse alla.
Kuningliku resolutsiooniga 11. oktoobrist 1968 eraldati Gamviki kogudus Tana kihelkonnast eraldi Gamviki kihelkonnaks.
Juubel
Aastal 2008 tähistati 50 aasta möödumist kiriku sisseõnnistamisest. Pidulikul jumalateenistusel teenisid Gamviki koguduse õpetaja ning Hammerfesti praostkonna praost. Kaasa tegid Gamviki koguduse koor ja lasterühmad. Kutsutud olid kõik, kes olid selles kirikus laulatatud, konfirmeeritud või ristitud.
Varasemad kirikud
Esimene kirik (samekapellet ('saami kabel')) rajati algselt 1718–1719 misjonikirikuna Deatnu valda Gullholmenisse. Sealt toodi ta Gamviki 1856 ja õnnistati sisse 1858. Kabel seisis uue kiriku kõrval 1914. aastani. Pärast sajandivahetust oli kavas viia see üle Hopi, kuid see plaan jäi soiku.
Teine Gamviki kirik rajati kabeli kõrvale ja pühitseti sisse 15. juulil 1894. Seal oli 260 istekohta. Saksa väed põletasid selle 5. novembril 1944 taganedes maha nagu suurema osa teisigi Finnmargi kirikuid.
Sidur
Sidur on seade, mis on ette nähtud vedava võlli pöörlemise ülekandmiseks veetavale võllile.
thumb|Jäik sidur. Siduri pooled on omavahel liidetud [[poltliitega]]
Töö iseloomu ja põhiotstarbe järgi
Mõned sidurid töötavad üheaegselt nii kaitse- kui ka lülitavate siduritena.
Sidurite arvutus
Sidureid ei arvutata nimi-, vaid arvutusliku pöördemomendi järgi: Ma = kr Mn, kus Mn on võlli nimipöördemoment (Mn = N/ω); kr – režiimitegur, mis leitakse käsiraamatutes ja erialases kirjanduses toodud tabelitest vastavalt masina tüübile ja töörežiimile; kr = 1,25...5,0
Siduripoolmete kinnitamine võllidele
Siduripoolmed kinnitatakse silindrilistele või koonilistele võlliotstele. Ühes suunas pöörlevate mõõdukalt koormatud võllidele (τ<15 MPa) kinnitatakse siduripoolmed siirdeistuga H7/k6, H7/m6 vms.
Muutuva pöörlemissuunaga ja raskelt koormatud (τ>15 MPa) võllidel kasutatakse istu H7/n6.
Siduripoolme kinnitamisel silindrilisele võlliotsale pressliitega ja sellelt mahavõtmisel võib tekkida raskusi, mida saab vältida koonilise võlliotsa kasutamisel. Siduripoolme surumine koonilisele võlliotsale tekitab liites suure pingu ja kindlustab siduripoolme täpse radiaal- ja nurkasendi võlli suhtes. Seepärast suure koormuse ning tõukelise, löögilise ja reversiivse töö korral eelistatakse sidurid istata koonilistele võlliotstele, kuigi neid on keerukam valmistada. Siduripoole istamisel võlliotsale tuleb tingimata rakendada telgjõudu.
Kindel on ka kinnitamine poldi ja mutriga.
Lühikese rummuavaga (l/d <0,8) ning siledale või hammasliitega silindrilisele võlliotsale istatud siduripoolme täpseks paigaldamiseks surutakse see mutriga vastu võlli õlgmikku. Sageli paigaldatakse siduripoolme ja laagrivõru vahele puks, mida ümbritseb kaelustihend.
Sidurit võib võlliotsale kinnitada veel seibiga, vedrurõnga vms taolise vahendiga.
Taimede loend
''Siin on loetletud taimi; eraldi loend on samblike jaoks.
''Selles nimekirjas on taimeliigid ja teised -taksonid. Muud botaanika mõisted on loetletud loendites Botaanika mõisteid ja Bioloogia mõisteid. Kogu bioloogias käibel olevad mõisted on samuti loetletud loendis Bioloogia mõisteid. Eesti taimede süstemaatilised nimestikud on loetletud lehtedel, Eesti sõnajalgtaimede nimestik, Eesti üheiduleheliste süstemaatiline nimestik. Eesti puud on loetletud lehel Eesti puuliikide loend.
Sündinud 11. veebruaril
''Siin loetletakse 11. veebruaril sündinud tuntud inimesi.
Albrecht II (Austria)
Albrecht II Tark ehk Lombakas (Albrecht der Weise ehk Albrecht der Lahme; 12. detsember 1298 – 16. august 1358) oli Austria hertsog 1330–1358. Ta oli Saksa kuninga Albrecht I poeg.
Albrecht sai Austria valitsejaks pärast oma venna Friedrichi surma koos oma noorema venna Otto Rõõmsaga. 1335. aastal andis keiser Ludwig IV neile Kraini ja Kärnteni. Albrecht oli Austria hertsogite Rudolfi, Friedrichi, Albrechti ja Leopoldi isa.
63
63. aasta
Nõmmerga
Nõmmerga on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast loodes. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Nõmmerga küla piirneb idas ja põhjas Nõmba, põhjas Leigri, lõunas Männamaa, Kaigutsi, Kolga ja Ristivälja külaga.
Nimi
Kohanimi on algselt koosnenud kahest osast: nõmm ja kare 'sööt, murukamar, põllupeenar'. Kohanime on esmamainitud 1664 kujul Nemkar.
Loodus
Nõmmerga lääneosas voolab Luguse jõgi ja idaosa piirneb Vaemla jõega. Küla läbib ka Rebasselja peakraav.
Ajalugu
Nõmmerga koht kuulus ajalooliselt Putkaste mõisa alla ja oli Nõmme küla koosseisus. 1664–1665 Putkaste mõisa vakuraamatus esineb talunik Nemkar Peter. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni andmetel olid Putkaste mõisas vabadikud Nömkare Jack ja Nömkare Hans.
1835 sai Nõmme küla esimese talu pere omale perekonnanimeks Nõmmerga.
Nõmmerga moodustus külana peale Teist maailmasõda, liideti peatselt naaberküladega ja taastati 1997 taas külana. Külas varem alalisi elanikke polnud. 2019 elas külas 4 elanikku.
Kultuur
Nõmmergas asub pärandkultuuriobjektina endine talukoht.
Taugabe järv
Taugabe järv (ka Taugapää järv, Taugepää järv, Taugepää soo, Taugepea järv, Tohku järv) on järv Saare maakonnas Tagamõisa poolsaarel Saaremaa vallas.
Uno Kõrgvee
Uno Kõrgvee (aastani 1937 Uno Kõrts; 10. november 1918 Kõrenduse, Kudina vald, Tartumaa – 1. mai 1946 Stockholm) oli eesti arst.
62
62. aasta
Uno Kõrgvee
Ta lõpetas 1935. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja õppis aastatel 1936–1944 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. Ta oli EÜS-i vilistlane.
Ta töötas Tartu Ülikooli 2. haavakliinikus. 1944. aastal põgenes ta Rootsi.
Alakülä
Alakülä (aastani 1997 Ala-Järvere) on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Sõmerpalu vallas.
Kultuurimälestistest asuvad külas Soe kõrtsihoone ja kõrtsi ait.
Alapõdra
Alapõdra on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Sõmerpalu vallas.
Moskva-Leedu sõda (1500–1503)
Teine Moskva-Leedu sõda peeti aastatel 1500–1503 Moskva suurvürstiriigi ja Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi ning selle liitlaste Vana-Liivimaa ja Poola kuningriigi vahel.
Leedu ettevalmistused sõjaks
Sõjaohu ees otsis Leedu suurvürst Aleksandras liitlasi ning saavutas 1499. aasta mais Poola kuninga Jan Olbrachtiga – oma vennaga, 1413. aastal sõlmitud Gorodlo uniooni uuendamise ja kinnitamise. Gorodlo uniooniga sõlmisid Leedu suurvürst Vytautas ja Poola kuningas Władysław II Jagiełło liidulepingu Poola-Leedu riigi liitmiseks. Leedu suurvürst tunnistas Poola kuninga ülemvõimu, osa Jogaila valdustest Leedus läksid Poola kuningriigi valdusse, Leedu suurvürsti tiitel kuulus järgnevalt Poola kuninga tiitlisse. Leedu suurvürsti tiitel muudeti päritavaks. Leedus viidi sisse analoogne haldusjaotus Poolaga, asutati ka Vilno, Trakai vojevoodide ja kastellaanide ametikohad; leedu aadlikele anti samad õigused poola šlahtaga. 1499. aastal võeti Vilno sejmil vastu otsus, mille kohaselt ei võinud valida edaspidi Leedu suurvürsti ilma poola šlahta nõusolekuta ja samuti ka Poola trooni valitsejat ei võidud valida ilma leedupoolse nõusolekuta. Leedu alustas ka läbirääkimisi Liivi ordu ja Suurhordiga.
Sõjategevus
Aprillis 1500 läksid Ivan III alluvusse vürstid Semjon Ivanovitš Belski (kellele kuulusid maa-alad Tveri linnast loodes ja Belaja, Mtsenski ja Serpeisk), Vassili Ivanovitš Šemjatšitš (Novgorod-Siverski vürst) ja Semjon Ivanovitš Možaiski (Starodubi vürst, kellele kuulusid Tšernigiv, Starodub, Gomel, Ljubetš, Karatšev ja Hotiml), koos oma valdustega.
Valdused moodustasid märkimisväärse territooriumi Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi idaosas, koos linnadega Belaja, Novgorod-Severski, Rõlsk, Radogoštš, Starodub, Gomel, Tšernigov, Karatšev, Hotiml. Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriik nõudis maade tagastamist, Ivan III keeldus ja otsustas esimesena mais 1500 alustada loode- (Toropetsi ja Belaja), lääne- (Dorogobuži ja Smolenski) ja edelasuunal (Starodubi ja Novgorod-Severski suunal) sõjategevust Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi vastu.
Edelasuunal hõivasid Moskva väed vojevood Jakov Koškini juhtimisel Brjanski, Mtsenski ja Serpeiski, mille vürstid tulid Ivan III poole üle. Alistusid linnad Gomel, Novgorod-Siverski, Tšernigov, Potšep, Rõlsk ja teised. Venelaste poole läksid üle vürstid Trubetskoid ja Mosalskid.
Läänesuunal hõivasid Moskva väed Kaasani khaaniriigi endine khaan Mahmed-Amini ja vojevood Juri Zaharitš Koškini juhtimisel Dorogobuži. Sinna liikusid ka teised vene väed Daniil Štšenja, Vassili Ivanovitš Šemjatšitši, Jakov Koškini ja Semjon Starodubski juhtimisel. Ühinenud vene väed Daniil Štšenja juhtimisel liikusid Smolenski alla, mis oli Leedu, Vene ja Žemaitija sõjavägede kaitse keskus Leedu suurhetman Konstanty Ostrogski juhtimisel. 14. juulil 1500 põhjustasid Moskva väed lahingus Vedroša jõel, Dorogobuži lähedal Leedu, Vene ja Žemaitija sõjaväe hävitava lüüasaamise, kes kaotasid ligi 8000 meest langenutena. Suurhetman Konstanty Ostrogski, Trakai vojevood Grigori Ostikovits, marszałek Iwan Litawor, vojevoodid Nikolai Glebov, Nikolai Zinovev, vürstid Drutskid, Mosalskid jt langesid vangi.
Pärast lahingut Vedroša jõel jätkasid venelased võitudega: 6. augustil võttis J. Koškin Putivli, 9. augustil võttis Velikije Luki suunalt peale tunginud Andrei Fjodorovitš Tšeljadnin loodesuunal Toropetsi, aga Moskva suurvürsti liitlane Krimmi khaan Mengli I Girei rüüstas Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi lõunaosa, tema pojad võtsid ja põletasid Hmelniki, Kremenetsi, Bresti, Vladimiri, Lutski, Brjaslavli ning viisid sealt palju vange. Edasine sõjategevus katkes 1500/1501 karmi talve tõttu.
Raasiku raudteejaam
Raasiku raudteejaam on raudteejaam Harjumaal Raasiku vallas Raasiku alevikus.
Moskva-Leedu sõda (1500–1503)
Liivi ordu sõttaastumine
Moskva-Leedu sõjategevuses võitsid Moskva väed Leedu, Vene ja Žemaitija vägesid 4. novembril Mstislavli lahingus, kuigi Mtsenski linna vallutada ei õnnestunud).
Raasiku raudteejaam
Raasiku jaam asub Tallinnast 29 km kaugusel. Rong sõidab Balti jaamast Raasikule umbes 28 minutit.
Moskva-Leedu sõda (1500–1503)
Liivi ordu sõttaastumine
1501. aastal liitus sõjategevusega Moskva tsaari liitlase Kaasani khaaniriigi vastane krimmitatarlaste Suurhord, mille väed sõdisid 1500. aastal Kaasani khaaniriigiga, 1501. aasta esimesel poolel aga alustasid sõjaretki Moskva tsaari alluvusse läinud vürstide aladele (Rõlski, Novgorod-Severskini ja jõudsid välja isegi Brjanskini. Suurhordi vägede rünnak sundis Ivan III paiskama sinna Vene vägesid põhjast. Moskva vägede ja Krimmi khaaniriigi liitlasvägede ühendatud jõududega löödi rünnak tagasi. Viimane Suurhordi khaan Šeik Ahmad kaotas sõjategevuse Moskva ja Krimmi vägedele ning kaotas ka oma riigi ja põgenes Leetu. Suurhordi valdused liideti Krimmi khaaniriigiga.
Raasiku raudteejaam
Jaamas peatuvad kõik Elroni idasuunalised elektrirongid liinil Tallinn–Aegviidu, kokku olenevalt päevast 26–22 reisirongi. Piletihinnalt kuulub jaam III tsooni.
Raudteejaamas on renoveeritud kõik rööbasteed ja ehitatud kaks uut täispikka raudteedevahelist perrooni. Jaamas asub kokku 4 rööpapaari ja 13 pööret, lisaks kulgeb jaamast harutee veoalajaama juurde.
Moskva-Leedu sõda (1500–1503)
Liivi ordu sõttaastumine
17. juunil 1501 suri Poola kuningas Jan Olbracht, Jan Olbrachti surma järel 25. oktoobril 1501 võeti vastu ka Melnitski privileeg, millega määratleti, et sellest ajast moodustavad Poola ja Leedu ühise riigi, mida valitses üks kuningas, kes valiti Krakovis. 12. detsembril 1501 krooniti Aleksandras Poola kuningaks ja Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi suurvürstiks. Seni erinevate vaenlaste vastu Poola-Krimmi khaaniriigi ja Osmani impeeriumi ning Leedu-Moskva suurvürstiriigi vastu võidelnud riigid liitusi ühiseks Poola-Leedu riigiks.
Raasiku raudteejaam
Jaamahoone
Raasiku jaamahoone ehitati aastal 1870 tüüpprojekti järgi sarnaselt Keila ja Paldiski jaamadele, Aegviidu, Kabala, Toila ja muude jaamahoonetega. Jaamahooneid iseloomustab madal viilkatus ning asümmeetriline pikifassaad, mille kõrgem viiluga keskosa jagab maja ühe- ja kahekorruseliseks tiivaks. Ajalooline hoone lammutati 1998. aasta mais. Säilinud on aga mitu abihoonet ja veetorn.
Ajalugu
pisi|vasakul|Raasiku jaam ja jaamahoone aastal 1914. Foto: [[Johannes Pääsuke]] Jaam rajati 1870. aastal Kambi mõisa maadele seoses Paldiski–Tallinna–Narva liini avamisega. Tegemist oli ühega kahest algsest Tallinna ja Tapa vahelisest jaamast. Raudteejaama ümber Kambi mõisa ja Harju-Jaani kihelkonna kiriku vahelisele alale tekkis hiljem Raasiku alevik.
Moskva-Leedu sõda (1500–1503)
Liivi ordu sõttaastumine
1502. aasta jooksul proovis Liivimaa rüütlivägi edutult vallutada Pihkvat (kaks korda), Krasnõi Gorodokki, Irboskat. Läänesuunal piirasid Moskva väed juulikuus Smolenskit ja Oršat, kuid suure Leedu, Vene ja Žemaitija väe lähenemine sundis Ivan III poega Dmitri Žilkat Moskva väed ära viima.
Raasiku raudteejaam
Ajalugu
Aastal 1914 rajati Raasikult Jägala puupapivabriku juurde 12 kilomeetri pikkune kitsarööpmeline raudtee, mis jäi kasutuseta, kui vabrik aastal 1941 õhiti. Raudteeharu suleti aastal 1944.
Moskva-Leedu sõda (1500–1503)
Liivi ordu sõttaastumine
Pärast seda tegid Moskva väed rea rüüsteretki Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi sügavusse (Krimmi khaani Mengli I Girei vägi (90 000 meest) ründas Leedu, Vene ja Žemaitijat ja Poolat ning tühjendas kõik Lutski, Turovi, Lvovi, Brjaslavi, Lublini, Višnetski, Beltsa, Krakovi piirkonnas), lastes seda järjekindlalt verest tühjaks. Sõtta Leeduga liitus ka Moldaavia vürst Ştefan cel Mare. Sõjaline olukord sundis Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürsti Aleksandrast suunama oma pingutused rahulepingu sõlmimisele.
Raasiku raudteejaam
Ajalugu
1970. aastate alguses alustati idasuunalise raudtee elektrifitseerimist. Seoses sellega rajati Raasikule kontaktvõrk ja tänaseni kasutusel olev veoalajaam. 1974. aastal alustasid läbi Raasiku regulaarset reisiliiklust elektrirongid (esialgu liinil Tallinn-Kehra, hiljem Tallinn-Aegviidu).
Moskva-Leedu sõda (1500–1503)
Vaherahu sõlmimine
25. märtsil 1503 sõlmiti kuueks aastaks Blagoveštšenski vaherahu. Selle järgi sai Moskva suurvürstiriik suure territooriumi Dnepri ja Okaa ülemjooksul 19 piirilinnaga, nende hulgas Tšernigov, Gomel, Novgorod-Severski ja Brjansk. Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriik jäi ilma 70 vallast, 22 linnast ja 13 külast – ligikaudu 1/3 oma territooriumist. 2. aprillil 1503 sõlmiti vaherahu Vana-Liivimaaga, mille järgi kindlustas Moskva suurvürstiriik oma piirid kuni Liivimaa-Moskva sõjani.
Vaata ka
Muscovite–Lithuanian Wars
Raasiku raudteejaam
Ajalugu
1986. aasta mais avati rongiliiklus teisel peateel Lagedi ja Raasiku jaamavahel. Teise tee ehitus oli alanud aasta varem Ülemistelt. 1992. aasta alguseks jõudis teise peatee ehitus Tallinnast kuni Tapani.
Jalakas (perekond)
Jalakas (Ulmus) on jalakaliste sugukonda kuuluvate mitmeaastaste heitlehiste ühekojaliste lehtpuude perekond.
Eestis kasvab pärismaisena kaks selle perekonna liiki:
Ilupuuna kasvatatakse veel:
Aleksandr Goldstein
Aleksandr Goldstein (Александр Леонидович Гольдштейн; 15. detsember 1957 Tallinn – 16. juuli 2006 Tel Aviv) oli vene kirjanik ja esseist.
Ta sündis Tallinnas, elas Bakuus ning alates 1990. aastast Tel Avivis.
Ta on Andrei Belõi preemia laureaat (2006, postuumselt).
Aleksandr Lebedev
pisi|Aleksandr Lebedev (2012) right|thumb|Aleksandr Lebedev [[Venemaa president|Venemaa presidendi Vladimir Putini kabinetis (2002)]]
Aleksandr Lebedev (sündinud 16. detsembril 1959 Moskvas) on Venemaa suurärimees, literaat ja endine poliitik.
Aastatel 2004–2007 oli ta Venemaa Riigiduuma saadik, Ühtse Venemaa fraktsiooni liige ning Riigiduuma SRÜ ja kaasmaalaste komisjoni aseesimees. Ta on endine NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee ja Nõukogude Liidu välisluure töötaja.
Luurajakarjäär
1984 lõpetas Lebedev NSV Liidu RJK Punalipulise Instituudi. 1987 saadeti ta stažeerima Londonisse, kus töötas NSV Liidu saatkonnas ning ühtlasi NSV Liidu RJK Esimeses peavalitsuses. Diplomaatilise esinduse katte all töötas ta NSV Liidu Londoni esinduses atašeena (1987–1988), 3. sekretärina (1988–1990) ja 2. sekretärina (1990–1992). 1991 läks ta NSV Liidu riiklikest julgeolekuorganitest ametlikult erru alampolkovniku auastmes.
Tegevus äris
Tema varanduse hindas ajakiri Forbes 2006. aastal 3,5 miljardile USA dollarile. 2009. aastal kaebas Lebedev ajakirja kohtusse, kuna see hindas tema varandust vähem kui miljardile dollarile.
Lebedevile kuuluva panga omanduses on muu hulgas 1/3 lennufirmast Aeroflot ja 39% ajalehest Novaja Gazeta. Talle kuulub 44% lennukitootjast Iljušin, samuti on tal suur osalus Sberbankis, Gazpromis ning Venemaa Ühtses Energiasüsteemis, kuhu kuuluvad kõik endise NSV Liidu maad, sealhulgas kogu Baltikum. Talle kuuluvad Briti ajaleht London Evening Standard ja Saksa lennuliin Blue Wings.
15. jaanuaril 2007, kui hakkasid tekkima pinged pronkssõduri ümber, tegi Lebedev Eesti presidendile Toomas-Hendrik Ilvesele ettepaneku osta ära Tallinna kesklinnas asuv maa, millel paikneb pronkssõdur ja kuhu on maetud maailmasõjas hukkunute säilmed.
2009. aasta märtsis seadis Lebedev üles oma kandidatuuri Sotši linnapea kohale. Kohus tühistas Lebedevi kandidatuuri aprillis, kuigi tema nimi oli juba valimissedelitele trükitud ja eelvalimised alanud.
2010. aasta alguses omandas Lebedev Suurbritannia ajalehe The Independent.
Isiklikku
Aleksandr Lebedevi isa Jevgeni Lebedev oli NSV Liidu koondislane veepallis ja hiljem Baumani-nimelise Moskva Kõrgema Tehnikakooli professor.
Aleksandr Lebedevi poeg Evgeny Lebedev sai 2020. aastal Suurbritannia Lordide koja liikmeks.
Haidaku
Haidaku (aastani 1997 Aidaku) on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Sõmerpalu vallas.
Küla lõunapiiri märgib Valga–Koidula raudteelõik.
Friedrich Wilhelm Joseph Schelling
pisi Friedrich Wilhelm Joseph Schelling (27. jaanuar 1775 – 20. august 1854), hiljem von Schelling, oli saksa filosoof.
Filosoofia ajaloos paigutatakse ta sageli Fichte ja Hegeli vahele. Esimene neist oli kuni 1800. aastani Schellingi õpetaja ning teine tema ülikooliaegne toakaaslane ja sõber.
Lisaks Fichtele mõjutas Schellingit ka 17. sajandi Saksa müstik Jakob Böhme. Schelling ise kujundas suuresti Saksa rahvusromantismi arengut, kuid ta oli populaarne ka Venemaal.
Hiljem on Schelling jäänud Hegeli varju. Viimase tööd kujutavad Schellingi filosoofiat pelgalt põgusa osana saksa klassikalise idealismi arengus.
Schellingi filosoofia käsitluse muudab keeruliseks selle muutlikkus. Mõne tõlgenduse kohaselt hüppas Schelling alatasa ühelt teemalt teisele ning ei jõudnud kunagi sünteesini, mis võimaldanuks tal luua täieliku filosoofilise süsteemi. Teise lähenemise kohaselt keskendus Schellingi filosoofia pidevalt mõnele läbivale teemale, milleks on eelkõige inimese vabadus, absoluut ning seosed vaimu ja looduse vahel.
Muuhulgas tegeles Schelling ka müüdifilosoofiaga. Teoses "Mütoloogia filosoofia" ("Philosophie der Mythologie", 1857) määratles ta müüdi välistaval meetodil, väites, et "müüt pole ei ajalugu ega metafoor, tee müüdi mõistmisele käib müüdi enda kaudu".
Schelling ja Eesti
Eestikeelses tõlkes pole ühtegi Schellingi raamatut avaldatud.
Tartu Ülikooli raamatukogus asub fragment Schellingi kirjast professor Neumannile Berliinis. See on osa Friedrich Ludwig Schardiuse autograafide kogust.
Laura Bush
pisi|Laura Bush Laura Lane Welch Bush (sündinud 4. novembril 1946) on USA ekspresidendi George W. Bushi abikaasa.
Ta on olnud ajakirjade Time ja Forbes mõjukaimate naiste edetabelite esikümnes.
1968. aastal sai ta bakalaureusekraadi ja asus tööle õpetajana. Pärast magistrikraadi saamist Texase ülikoolis töötas ta raamatukoguhoidjana.
Laura Welch ja George W. Bush abiellusid 5. novembril 1977. 1981. aastal sündisid neil kaksikud Barbara ja Jenna.
Pilve tänav (Narva)
Pilve tänav on tänav Narvas Sutthoffi linnaosas. Tänav algab Jõesuu tänavalt, ristub 2. Jõesuu tänavaga, Pikse põiguga, Päikese, Puhangu, Puidu ja Laastu tänavaga ning lõpeb Puškini tänavaga ristudes. Tänava pikkus on 490 m.
Kögel
Tänapäeval on firma ametlik nimi Kögel Trailer GmbH & Co.KG.
Algus
1. mail 1934 võttis Franz Xavier Kögel üle oma õpetaja Georg Schmidi töökoja Neu-Ulmis. Ta oli just õpipoisist meistriks saanud ja kuna 1934. aastal algas Saksamaal autobahnide ehitus, siis suurenes ka nõudlus erinevate transpordivahendite järele. Kögel tarnis allhanke korras tootjatele põrandaid ja muid koosteelemente. Kuna nõudmine aina kasvas, tuli tootmist laiendada.
Areng
Mitme firma ühinemise järel muutus Kögel 1956. aastal käsitöökojast tehaseks, mis asus Ulmi lähedal Donautali tööstuspiirkonnas. Hakati tootma haagiseid ja poolhaagiseid. Samuti toodeti pealisehitisi mootorsõidukitele. 1968. aastal ostis Kögel täiendava tootmispinna Karlsdorfis (Kamag). Kamag tootis kuni 10 000-tonnise kandevõimega eriveokeid laevade ja muude raskete konstruktsioonide transpordiks. Näiteks toodeti veokeid NASA tellimusel kosmoselaevade transpordiks stardipaika.
1973. aastal ostis Kögel Bückeburgis Hannoveri lähedal firma Faka-Kannenberg Fahrzeugbau.
Pärast Saksamaa taasühinemist 1991. aastal ostis Kögel tehase Werdaus, kus hakati tootma furgoone mootorsõidukitele ja hiljem ka külmikpoolhaagiseid.
1993. aastal ostis Kögel ära Tšehhi külmikhaagiste tootja Orlican, millest sai Kögeli allhankija. Samal aastal ostis Kögel ka konkurendi Kässbohrer Fahrzeugwerke AG Burtenbachis, kus asub nüüd Kögeli põhitootmine ja peakorter.
Rockwelli kõvadus
pisi|Lähivaade otsakust ja mõõtealusest Rockwelli kõvadus ehk Rockwelli skaala on kõvadusskaala, mis põhineb materjali taandumiskindlusel. Rockwelli test mõõdab otsaku sisselõike sissetungimissügavust suure koormuse all võrreldes eelkoormusega. Ühe tähega tähistatud skaalasid on erinevaid, mis kasutavad erinevaid koormusi või sisselõikeid. Tulemuseks on mõõtmeteta arv, mida tähistatakse kui HRA, HRB, HRC jne, kus viimane täht on vastav Rockwelli skaala (vt allpool). Metallide katsetamisel korreleerub otsaku kõvadus lineaarselt tõmbetugevusega.
Ajalugu
Kõvaduse mõõtmise süvendi põhjal pakkus 1908. aastal välja Viini professor Paul Ludwik oma raamatus „Die Kegelprobe”. Diferentsiaalse sügavuse meetod eemaldas süsteemi mehaanilised puudused, näiteks tagasilöögi ja pinnaga seotud vead. Rootsis leiutatud Brinelli kõvaduskatse töötati välja varem – aastal 1900. See oli aeglane, ei saanud kasutada täielikult kõvastunud terasel ning jättis liiga suure süvendi.
Hugh M. Rockwell (1890–1957) ja Stanley P. Rockwell (1886–1940) Ameerika Ühendriikidest leiutasid erineva sügavusega diferentsiaalmasina „Rockwelli kõvaduse tester“. Nad taotlesid patenti 15. juulil 1914. Selle testri ülesanne oli kiiresti kindlaks teha kuumtöötluse mõju terasest laagritele. Patendi taotlus kiideti heaks 11. veebruaril 1919. Leiutamise ajal töötasid nii Hugh kui ka Stanley Rockwell New Departure Manufacturing Co., Bristol, CT-s. New Departure oli kuullaagrite tootja, millest sai 1916. aastal United Motors ja varsti pärast seda General Motors Corp.
Pärast lahkumist Connecticuti ettevõttest taotles Stanley Rockwell Syracuse'is, New Yorgis, 11. septembril 1919 täiustatud kõvaduse testeri patenti, mis kiideti heaks 18. novembril 1924. Rockwell kolis West Hartfordi ja tegi täiendava paranduse oma leiutisele 1921. aastal. Stanley Rockwell tegi 1920. aastal koostööd Wilson-Mauelen Company tööristade tootja Charles H. Wilsoniga, et oma leiutist turustada ja töötada välja standardiseeritud testimismasinad. Stanley asutas 1923. aastal termotöötlusettevõtte, "Stanley P. Rockwell Company", mis eksisteerib endiselt Hartfordis. Hiljem nimetatud "Wilson Mechanical Instrument Company" on aastate jooksul omanikku vahetanud ning selle omandas Instron Corp. 1993. aastal.
Rockwelli kõvaduse testerite klassifikatsioonid Rockwelli skaalade põhjal
Rockwelli kõvaduse tester: HRA, HRB, HRC
Vana Toomas (orkester)
Vana Toomas oli Riikliku Filharmoonia estraadiorkester. Orkester tegutses aastail 1971–1977 Arved Haugi juhatusel.
Rockwelli kõvadus
Rockwelli kõvaduse testerite klassifikatsioonid Rockwelli skaalade põhjal
Pindmine Rockwelli kõvaduse tester: 15N, 30N, 45N, 15T, 30T, 45T, 15W, 30W, 45W, 15X, 30X, 45X, 15Y, 30Y, 45Y
Vana Toomas (orkester)
Teiste seas on orkestriga esinenud lauljad Ivo Linna, Tarmo Pihlap ja Marju Länik.
Rockwelli kõvadus
Rockwelli kõvaduse testerite klassifikatsioonid Rockwelli skaalade põhjal
Plastmassi Rockwelli kõvaduse tester: HRE, HRL, HRM
Vana Toomas (orkester)
Ajalugu
Orkestri ajalugu ulatub 1944. aastasse, mil Eesti NSV Kunstide Valitsus asutas kutselise kollektiivi – Eesti NSV Riikliku Filharmoonia džässorkestri. Aastast 1971 oli orkestri nimi Vana Toomas.
Rockwelli kõvadus
Mõõtmise teostamine
pisi|Koormuse diagramm Rockwelli testis Rockwelli kõvaduse määramisel surutakse otsak kõigepealt eelkoormusega F0 materjali pinda ning fikseeritakse asend, seda nimetatakse algpositsiooniks. Seejärel rakendatakse otsakule lisaks eelkoormusele F0 veel põhikoormus F1, mille tulemusena tungib otsak sügavamale materjali sisse. Lõpuks taastatakse esialgne jõud F0 ning tulemus kuvatakse masina näidikul. Näidik võib olla nii analoog kui ka digitaalne.
Kõvadus määratakse otsiku materjali sissetungimise põhjal. Valem kõvaduse arvutamiseks on:
Kus:
N – skaalale konstant (kuuli puhul N = 130, koonuse puhul N = 100);
h – otsaku sissetungimise sügavus;
c – skaalajaotis näidikult.
Rockwelli meetodit kasutatakse peamiselt metallurgias ja inseneritehnikas. Rockwelli eeliseks on tulemuste kiire, lihtne saamine. Usaldusväärsete tulemuste saamiseks tuleks ühte katsekeha vähemalt 10 korda mõõta. Lisaks tuleb seejuures vaadata, et katsekeha oleks võimalikult loodis mõõtealusel, kui katsekeha on painde või mingi muu nurga all on tulevad mõõtetulemused valed.
Mõõtkava ja väärtused
Materjalide katsetamiseks kasutatakse volframkarbiidkuul otsakut. Kuulide sisestamise korral kasutatakse volframkarbiidkuuli tähistamiseks tähte "W" ja teraskuuli puhul tähistatakse tähega "S". Nt: 70 HRBW näitab, et näit Rockwelli skaalal on 70, kasutades volframkarbiidi sisendit.
Pealiskaudsed Rockwelli skaalad kasutavad rabedatel ja väga õhukesetel materjalidel madalamaid koormusi ja madalamaid jäljendeid. 45N skaala võtab teemantkoonusekujulisele Brale süvendile 45 kg raskuse ja seda saab kasutada tihedal keraamikal. 15T skaala võtab 15-kilogrammise raskuse 1,588 mm läbimõõduga karastatud teraskuulil ja seda saab kasutada lehtmetalli peal.
B- ja C-skaala kattuvad, nii et alla HRC 20 ja üle HRB 100 loendeid peetakse ebausaldusväärseteks ja ei pea arvesse võtma.
Tuhkana järv
Tuhkana järv on Pammana poolsaarel Saaremaa vallas Saare maakonnas olev järv.
Hargi
Hargi on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Haamaste
Haamaste on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Sõmerpalu vallas.
Filmimuusika
pisi|[[Alan Crosland|Alan Croslandi 1926. aastal linastunud "Don Juan" oli esimene täispikk film, kus kasutati sünkroniseeritud filmimuusikat ja heliefekte]] Filmimuusika on üks filmiheli (inglise keeles film score) komponente. Tehnilises mõttes asub filmiheli filmi heliribal.
Filmimuusika võib koosneda kas konkreetse filmi jaoks komponeeritud või ka varem loodud muusikast, loodus- või tehiskeskkonna helidest, heliefektidest, filmi tegelaste kõnest ja muudest helidest.
Filmimuusika puhul püritakse tavaliselt filmi nähtavate ja kuuldavate osiste tiheda sisulise seose suunas.
Filmimuusika kui muusikažanr ei ole määratud ühegi konkreetse muusikastiili või -vormiga.
Filmi saateks on filmiajaloo algusest peale kasutatud muusikat. Kui insener Emile Reynaud demonstreeris 1892. aastal Pariisis "optilist teatrit" ehk seadet, mille abil näidata liikuvaid joonistusi, toimus see klaveri saatel. Seega ei ole tummfilm kunagi olnud päris "tumm".
Esimese spetsiaalselt filmi jaoks kirjutatud muusika lõi prantslane Gaston Paulin.
Filmimuusika tüpoloogia
Richard Raskin (1991) on pakkunud välja järgmise filmimuusika (filmiheli) tüpoloogia:
Filmimuusika kompositsioonitehnikad
Filmimuusika loomisel kasutatavad kompositsioonitehnikad:
Filmimuusika funktsioonid
Filmimuusika funktsioon on toetada ja selgitada visuaali ning mõjutada vaataja taju ja emotsioone. Filmimuusika funktsioonide süstematiseerimisel on erinevaid lähenemisviise, järgnevalt on esitatud Josef Kloppenburgi jaotus.
Süntaktiline funktsioon
Süntaktiline funktsioon (Syntaktische Funktion) võimaldab meil lihtsamalt mõista sündmuste struktuuri. Sündmuste järgnemine on seotud ka akustiliselt. Muusika võib luua näiteks sujuva ülemineku ühest stseenist teise või luua ühe stseeni sees terava eraldusjoone. Muusika võib aidata vaatajal paremini mõista tegevuse erinevaid liine. Muusika abil on võimalik esile tuua ka tegelastevahelist vaatekohtade muutumist, näiteks võib muusika abil toimuda üleminek tegelase A vaatepunktilt tegelase B vaatepunktile.
Väljenduslik funktsioon
Väljenduslik funktsioon (Expressive Funktion) on tõenäoliselt filmimuusika üks teadvustatumaid ja olulisemaid funktsioone. Filmimuusika tugevdab ja süvendab meie arusaamist filmi sündmustest. Filmimuusika võib näiteks väljendada, toetada ja rõhutada filmilinal nähtavaid tundeid. Muusika võib panna vaataja tundma, et stseen on nähtavast palju romantilisem, kurvem või rõhuvam. Filmimuusika kaudu toimub situatsioonikogemuse intensiivistumine. Filmimuusika väljendusliku funktsiooni täitmiseks kasutatakse tavaliselt kas meeleolutehnikat või muusikalist kirjeldust. Filmimuusika on vajalik, kuna ainult visuaalsete vahenditega pole võimalik saavutada vaataja jaoks vajalikku mõju. Muusika aintab vaatajal toimuvat soovitud viisil mõista ja tõlgendada.
Dramaturgiline funktsioon
Dramaturgiline funktsioon (Dramaturgische Funktion) on kõige paremini realiseeritav juhttoontehnika abil. Filmimuusika üks ülesandeid on tegelase iseloomustamine. Muusika võib kirjeldada tegelast nii üldiselt kui väljendada samal ajal ka tegelase teatud meeleolusid, nö mängides tema meeleolusid tegelase nimel. Näiteks on võimalik, et filmi tegelast esitav pilt ja teda kirjeldav muusika võivad olla vastuolus, tekitades pingelise ja ähvardava meeleolu. Nii on võimalik mõjutada vaataja arusaamist ja tõlgendust filmi kogu struktuurist. Tegu on otsekui muusikapoolse kommentaariga filmis toimuvale. Selle kaudu, mida muusika väljendab, võib toimuda sündmustikus pööre, sekkumine käesolevatesse tegevustesse, see võib teha vaataja teatud signaalide suhtes tähelepanelikuks või viidata millelegi, mis on toimunud minevikus.
Panagiótis Pikramménos
Pikramménos lõpetas 1963. aastal Kreeka Saksa kooli (kreeka keeles Γερμανική Σχολή Αθηνών) ja 1968. aastal Ateena ülikooli õigusteaduskonna. Ta sooritas magistrieksamid avaliku õiguse erialal Pariisi II Ülikoolis (prantsuse keeles Université Paris II Panthéon-Assas). Tal on olnud juriidiline erapraksis Londonis ja Ateenas.
Kuna 2012. aasta Kreeka parlamendivalimistel ei suutnud poliitikud omavahel kokkuleppele jõuda, määras president Károlos Papoúlias Panagiótis Pikramménose 16. mail 2012 ajutise spetsialistidest koosneva valitsuse juhiks. Ta oli Kreeka peaminister 20. juunini 2012, sest 17. juunil 2012 toimusid 2012. aasta Kreeka erakorralised parlamendivalimised ja nende valimiste tulemusel moodustati uus valitsus.
Grupeto (ansambel)
Grupeto oli 2006.–2016. aastatel Tartus tegutsenud vanamuusikaansambel.
Ansambel loodi 2006. aastal ansambliliikmete sõnul "huvist ja kirest barokkmuusika vastu" ja tegutses pikalt ilma nimeta, Grupeto nime all hakati üles astuma alles 2008. aastal. Ansamblis – koosseis sõltus esitatavast muusikakavast – mängisid Helena Uleksin, Stella Sõmer, Andreas Kalkun ja Jaanus Roosileht, erinevates programmides on koosseisu kuulunud ka Tiia Teesaar, Ingunn Stokstad, Helena Valpeteris, Toivo Sõmer ja Janno Mäe.
Grupeto esitas peamiselt barokkmuusikat, tegutsemisaja jooksul astus ta mitmel pool Eestis üles erinevate kavadega itaalia barokkmuusikast, prantsuse barokkmuusikast, ostinato-bassile loodud muusikast, temaatiliste kavadega barokkaariatest ja Johann Sebastian Bachi loomingust, aga ka 16. sajandi alguse muusikast. Et edastada ajastu vaimseid väärtusi laiema pildina, täiendas ansambel sageli kontserti vahelugemistega, pakkudes publikule võimalust mõtiskluseks vaikuses.
Ansambel mängis ka saateks vanatantsuansambli Saltatriculi kavades ja õpitubades Sagadi mõisas ning Tartu Linnamuuseumis.
Sündinud 12. veebruaril
''Siin loetletakse 12. veebruaril sündinud tuntud inimesi.
Endometriit
Endometriit ehk emakasisekestapõletik ehk emakakestapõletik ehk emaka limaskesta põletik on endomeetriumi põletik imetajatel.
Inimese endometriit
See põletik esineb sagedamini pärast sünnitust, aborti või abrasiooni.
Sünnitusjärgne endometriit võib tekitada sünnitusjärgse sepsise (lastevoodipalavik).
Kui peale endometriidi esineb müometriit (emaka lihasseina põletik), siis räägitakse metriidist ehk emakapõletikust.
Põhjused
Haigustekitajad on tavaliselt tupest pärit bakterid. Harva on tegemist nakkusega vere kaudu.
Nikolai Karklin
Nikolai Karklin (lätipäraselt Nikolajs Kārkliņš; 17. detsember 1911 Nõmmküla vald, Ambla kihelkond, Järvamaa – 21. august 1999 Montréal) oli läti päritolu eesti maadleja, kes võitis Euroopa meistrivõistlustel (1938) hõbemedali Kreeka-Rooma maadluse poolraskekaalus.
Endometriit
Põhjused
Endometriiti soodustavad põletikud emakakaela piirkonnas (tservitsiit), tupe piirkonnas (kolpiit), kasvajad ning pessaar.
Nikolai Karklin
Tema isa oli lätlane. Ta lõpetas 1928. aastal Tamsalu algkooli. Maadlema hakkas ta süsteemselt ajateenistuses Jõhvis 4. Üksikus Jalaväepataljonis, pärast teenistuse lõppu läks 1933 Tallinna, et korralikult treenida.
Karklin pääses 1941. aastal Nõukogude Liitu viimisest, kuna koos teiste sundmobiliseeritutega oli ta laeval Eestirand, mis Prangli saare juures Saksa lennuki pommitabamusest sõitis karile. Tallinnas elamise ajal töötas ta ETK-s ja hiljem politseis.
Endometriit
Põhjused
Nakkus võib aset leida ka ravi või diagnostika käigus.
Nikolai Karklin
1943. aasta lõpul põgenes Karklin Soome, algul kaasa minema pidanud abikaasa Maria jäigi okupeeritud Eestisse. Soomest sõitis Karklin Rootsi ja 1949. aastal Inglismaa kaudu Kanadasse, kus elas peamiselt Montréalis. Töötas kaubamajas, elektrijaama ehitusel jms kuni pensionile minekuni 1977. aastal. 1978–1995 oli ta Montreali Jaani Jaani koguduse kiriku majavanem.
Ta suri 21. augustil 1999 pärast rasket haigust Montréalis. Tema mälestusteenistus peeti 12. septembril Montréali eesti Jaani kirikus ja tema tuhk maeti 12. mail 2000 Tallinna Metsakalmistule.
Sportlasena
Ta kuulus klubisse Tallinna Sport.
Endometriit
Kliiniline pilt
Tavaliselt on patsientidel lokaliseeritud rõhuv valu emakas, eriti emakapõhjas ning veritsus ja palavik.
Nikolai Karklin
Sportlasena
Karklin oli kahe kaalukategooria piiri peal: päris raskekaallast (95 kg) välja ei andnud, aga poolraskekaalus (kuni 87 kg) võistlemiseks pidi liiga palju alla võtma, mis jõudu nõrgendab. Kui kaal ja maadlusviis on nimetamata, võistles ta Kreeka-Rooma maadluse raskekaalus.
Endometriit
Kliiniline pilt
Kui põletik kandub üle munasarjadele ja munajuhale, siis on patsiendil tugevad valud ja kõrge palavik.
Nikolai Karklin
1934
Karklin jäi viimaseks, kes on võitnud Kristjan Palusalu. Võiduga tuli ta Eesti meistriks Kreeka-Rooma maadluse raskekaalus. Rohkem ta Eesti meistriks ei tulnud.
Endometriit
Kliiniline pilt
Analüüsides on iseloomulik kõrged põletikunäitajad.
Nikolai Karklin
1934
Karklin arvati Eesti koondisse poolraskekaalus. II Turaani turniiri Helsingis 18. ja 19. märtsil võitis Soome (21 punkti) Eesti (12 punkti) ja Ungari (9 punkti) ees. Soome võitis kõigis kaalukategooriates.
1935
Karklin sai Eesti meistrivõistlustelt medali, võites ka Johannes Kotkast.
1936
Pärast Berliini olümpiamänge toimunud Tallinna Spordi rahvusvahelisel turniiril võitis Karklin kolmekordset Euroopa meistrit Kurt Hornfischeri. Ka Palusalu võitis pikapeale Hornfischeri ära, võitis ka Karklini ja turniiri.
Endometriit
Ravi
Endometriiti ravitakse tavaliselt haiglas antibiootikumidega.
Spasme ja valusid ravitakse butüülskopolamiini ja põletikuvastaste ravimitega.
Kui emakaõõnde koguneb mäda (püomeetra), tuleb seda dreenida.
Võijärv
Võijärv (ka Rässa järv) on järv Saare maakonnas Muhu vallas.
Nikolai Karklin
1938
8. jaanuaril peetud Eesti 1937. aasta meistrivõistlustel vabamaadluses kaotas Karklin Johannes Kotkale ning tuli tema järel Palusalu puudumisel hõbedale. Märtsis Kreeka-Rooma maadluses oli Palusalu kohal ning tuli ise viimast korda meistriks Kotka ja Karklini ees.
Euroopa meistrivõistlused
24.–27. aprillil peeti Tallinnas Estonia kontserdisaalis Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses.
Poolraskekaalu Eesti esinumber Ago Neo polnud vormis, äsja B-maavõistlusel Soomega oli kaotanud ka Juhan Kalde (Karklinit ei pandud koondisse). Karklin sai varakult valmistuda ja kilod õnnelikult maha võtta. Kommentaatorite sõnul olnud Karklini võtete arsenal kesine, see-eest jõudu nagu karul.
Poolraskekaalus oli 7 võistlejat. I ringis loositi Karklin vabaks, Umberto Silvestri (Itaalia) võitis Werner Seelenbinderi (Saksamaa).
II ring. Karklin seljatas Silvestri ajaga 18.44, Seelenbinder seljatas Tomasz Gwóźdźi (Poola).
III ring. Karklin võitis Arnolds Kalniņš (Läti) 3:0, Axel Cadier (Rootsi) seljatas Silvestri ajaga 12.47, Seelenbinder seljatas Elmer Härmä (Soome).
IV ringi jõudis kolm meest. Cadier oli vaba, Karklin võitis Seelenbinder 3:0.
Johannes Kotkas tuli Euroopa meistriks, Voldemar Roolaan kolmandaks. Riikide arvestuses kogus Rootsi 15, Soome 10, Saksamaa 7, Eesti 6, Läti 2, Türgi ja Norra 1 punkti.
Novembris kohtumisel Läti klubiga LAS võitis Karklin raskekaalus Edvīns Bietagsi 2:1.
Eesti meistrivõistlustel vabamaadluses 10. ja 11. detsembril osales raskekaalus kaks maadlejat. Kotkas võitis Karklinit 3:0.
1939
5. ja 6. märtsil tuli Eesti meistriks Kreeka-Rooma maadluses Tallinnas Kotkas Karklini ja A. Klaaseni ees.
Maavõistlusel Soomega 25. ja 26. märtsil Tallinnas alistas Karklin B-meeskondade kohtumises Pekka Mellavuo 3:0. Eesti A-koondis kaotas 3:4 (Johannes Kotkas võitis Hjalmar Nyströmi), B-koondis võitis 4:3 (eestlastest võitsid veel Evald Sikk, Voldemar Mägi ja Edgar Rohtmets).