cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Locke'i lisatingimus
Ülevaade
Väljendi "Locke'i lisatingimus" mõtles välja libertaarne poliitfilosoof Robert Nozick enda teoses "Anarhia, riik ja utoopia". See põhineb John Locke'i teoses "Teine traktaat valitsemisest" väljatöötatud ideedel, nimelt, et eneseomand võimaldab inimesel segada oma tööd loodusvaradega, muutes ühisvara eraomandiks. Locke järeldab, et inimesed peavad suutma kaitsta ressursse, mida nad elamiseks kasutavad ja et see on looduslik õigus. Tingimuses öeldakse, et kuigi vara omastamine vähendab võõra õigust sellele, on see aktsepteeritav seni, kuni see ei tekita kellelegi teisele halvemat olukorda kui see oleks olnud ilma asja eraomandita.
Locke'i lisatingimust on georgistid ja sotsialistid kasutanud selleks, et näidata maa ilma hüvitiseta omandamist ebaõiglasena. Georgismi järgi on maa omamine õige vaid seni, kuni kogukonnale makstakse selle eest makse.
Kaasaegse Austria koolkonna libertaarid ja anarhokapitalistid nagu Murray Rothbard on nõustunud Locke'i teiste kinnisvaraga seotud seisukohtadega, lükates samas Locke'i lisatingimuse tagasi.
Formosa (Guinea-Bissau)
Formosa on saar Guinea-Bissaus Bolama piirkonnas, üks Bijagósi saartest.
Saare pindala on 140 km².
Tulbi tänav
Tulbi tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Lille allasumis.
Tulbi tänav algab Paldiski maanteelt ja lõpeb Madara tänaval. Tulbi tänav on ligikaudu 145 meetri pikkune. Suurim majanumber on 11.
Tulbi tänav sai nime 26. oktoobril 1932.
Piirkonna jaoks oluline oli aastakümneid tegutsenud Tulbi tänava saun – nii seda nimetati, Eesti NSV ajal Teeninduskombinaadi "Kiir" saun nr. 3 – aadressil Tulbi 6.
Arne
Arne on mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 194. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Arne 839 mehel.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli see populaarsuselt 200. mehenimi, eesnimi Arne oli 811 mehel.
Andrease rist
pisi|Püha [[Andrease ristilöömine. XII sajandi reljeef. San Andrési kirik, Presencio, Burgose provints, Hispaania]] pisi|Andrease rist [[Šotimaa lipp|Šotimaa lipul]] Andrease rist on kaldrist ehk saltiir.
Arne
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Arne 771 mehel. Arne oli populaarsuselt 205. mehenimi. Arne oli keskmiselt 61 aasta vanune (mediaanvanus on 62). Kõige levinum oli eesnimi Arne vanuserühmas 60–64, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 17,49. Kõige rohkem elas Arne nimega mehi Lääne maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 16,63.
Andrease rist
Risti nimetus on tulnud sellest, et legendi järgi suri püha Andreas sellisel ristil märtrisurma.
Andrease risti kasutatakse paljudel lippudel. Nendest tuntuimad on Šotimaa lipp ja Venemaa merelipp, kuid see rist on ka näiteks Jamaica, Nova Scotia, Arhangelski oblasti, Rio de Janeiro, Fortaleza, Tallahassee ja Tenerife lipul.
Kahhovka
Kahhovka (ukraina Каховка, vene Каховка) on linn Ukrainas Hersoni oblastis Kahhovka rajoonis. Praegu on rajooni halduskeskus Nova Kahhovka, mis on kasvanud Kahhovkast suuremaks. Kahhovka asub Dneprile rajatud Kahhovka veehoidla kaldal.
Kahhovka on asutatud 1791. aastal, linnaõigused sai 1918. aastal.
Kahhovka hüdroelektrijaam ja pais asuvad Nova Kahhovkas.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kahhovka elanikest ukrainlasi 82,10%, venelasi 15,12%, valgevenelasi 0,68%, mustlasi 0,51 ja moldaavlasi 0,24%.
Ajalugu
1492. aastal asutasid tänapäeva Kahhovka territooriumil kindluse Islam-Kermen (krimmi keeles İslâm Kermen اسلام كرمان; osmani اسلام كرمان Kṛṣṇa Ḩamanray, Kṛṣṇa Ḩāgli) Nimi tähendab tõlkes 'islami kindlust'. Ukraina allikates nimetati kindlust ka Aslani linnaks. Korduvalt tungisid sellesse kindlusesse kasakad – Dmõtro Võšnevetski (1556), Bohdan Ružõnski (1576), Mõhhailo Dorošenko (1628), Ivan Sirko (1673). Linnuse hävitas 1695. aastal Ivan Mazepa. 1771. aastal ehitati vana kindluse kohale Shagingirey kindlustus.
1791. aastal asutati kolonel Dmõtro Matvijovitš Kulikovski juhtimisel kaasaegne Kahhovka, mis sai nime kuulsate Vene sõjaväevendade Mõkola ja Vassõl Kahhovski järgi. Kulikovskite dünastiad ja sellele järgnenud omanikud — Pankejevid ja Trabotid — muutsid sellest tuntud kaubalinna, millele aitas palju kaasa soodne geograafiline asukoht kaubateede ristumiskohas, kunagise kuulsa Tavanski transpordi lähedal üle Dnepri. Kahhovka mängis olulist rolli Falz-Feynide, Trubetskyde ja Mordvinovide suurmõisatele tööjõu pakkujana. Just nende majandused määrasid sel ajal luua Tauria kubermangu näo Euroopas.
1886. aasta seisuga elas külas 611 inimest.
19. sajandi lõpus hakkas linnas arenema tööstuslik tootmine. Seal asusid põllutöömasinate tehased, õlletehas, viinavabrik, saeveski ja karastusjookide tehas.
Kahhovkas oli 20. sajandi alguses 6 kooli, haigla, raamatukogu (üks vanimaid Ukrainas), rahvamaja ja elektrijaam.
Žigansk
pisi|300px|Nikolai Imetegija kirik Žiganskis
Žigansk (jakuudi keeles Эдьигээн; vene keeles Жиганск) on küla Sahhas, Žiganski ulussi halduskeskus.
Žigansk asub Trekalovka jõe mõlemal kaldal, suubumisel vasakult kaldalt Leenasse. Asutati 1633. aastal talvituskohana ja sai Venemaa Keisririigi põhjapoolseks eelpostiks Jakuutias. 1989. aastal oli asulas 4511 ja 2018. aastal 3399 elanikku.
2002. a rahvaloenduse ajal oli Žiganskis 42% elanikest evengid ja 33% jakuudid. Asulast 2 km kaugusel asub lennuväli. Elanike põhitegevuseks on kalapüük ja küttimine.
Venemaa kultuuriloos
Peetri ajast alates on Žigansk olnud üks põhjapoolsemaid süüdimõistetute väljasaatmise kohti. Aastatel 1783–1805 oli Žiganskil linna staatus. Seal elas tollal 70 inimest. Linnale sai saatuslikuks Solikamski söekaevandusest põgenenud nelja sunnitöölise röövretk.
Arvatavasti neist asjaoludest tingituna käibivad vene kultuuriruumis ja iseäranis blatnoide subkultuuris "Žigansk" erilise tähendusega. Zigan on teatud inimtüüp – kindlameelne, kaval ja osav tegutseja. Sõna on kasutanud oma lauludes Võssotski ja teised bardid.
Näiteks:
«Споём жиган, нам не гулять по бану…»
462
462. aasta
Käsuinterpretaator
pisi|Käsuinterpretaator Windows PowerShell pisi|Käsuinterpretaator bash (nt [[Linux keskkonnas)]]
Käsuinterpretaatori mõiste
Käsuinterpretaator oli disainitud arvutiprogrammide jaoks, mis interpreteerivad (tõlgendavad) tekstiridade järjekorda, mis kasutaja võib sisestada, ning loevad arvutifailist või teisest andmete voost välja. Interpreteerimise kontekstina võib olla üks antud operatsioonisüsteemidest või programmeerimiskeeltest.
Käsurea interpretaatorid teevad kasutajatele võimalikuks väljuda erinevatest käskudest väga efektiivsel (ja tihti ka mõttetihedal) viisil. Sel juhul peab kasutaja teadma käskude ning nende parameetrite nimesid, ning interpreteeritava programmeerimiskeele süntaksit.
Unix #! ja OS/2 EXTPROC käsud lihtsustavad pakkfailide edastamist välistele protsessoritele. Seda võib teha spetsiifilise protsessori käsu kirjutamisel ettenähtud tarvituseks ning failide pakis asuvate väliste (andmetega) failide töötlemisel.
Paljud graafilised liidesed, näiteks OS/2 Presentation Manager ning Microsoft Windows varased versioonid, kasutavad käsuridu abiprogrammide väljakutsumisel dokumentide ning programmide avamiseks. Käsud säilivad graafilises keskkonnas (inglise keeles graphical shell) või sellises failis, nagu register või OS/2  fail.
Varajane ajalugu
Varajased arvutid ei toetanud interaktiivseid sisend- ning väljundseadeid, tihti lootes loogiliste lülitajate (inglise keeles sense switches) ning akende (arvutioperaatoriga suhtlemiseks) peale. See oli kohane pakksüsteemidele, mis korraga käitasid ainult ühte programmi, ning tihti töötas ka programmeerija operaatorina. Selle eeliseks olid väikesed lisakulud, kuna lülitajad ning aknad võisid olla testitud ning seatud ühes masina käsus. Hiljem oli lisatud üksik süsteemikonsool operaatori suhtlemiseks süsteemiga.
Alates 1960ndatest toimus kasutaja suhtlemine arvutitega eelkõige käsuridade liideste abil. Esmalt sellistel masinatel nagu Teletype Model 33 ASR ja hiljem ka varasematel CRTl põhinevatel arvutiterminalidel nagu VT52.
Kõik need vahendid põhinesid puhtalt tekstil, ilma võimaluseta kuvada graafikut või pilti. Äriga seotud rakendusprogrammide jaoks olid kasutatud tekstil põhinevad menüüd, aga üldiseks kasutusliideseks oli käsurida.
1964. aastal viis Louis Pouzin kasutusse mõistet "kest" (shell), mis rajanes varasematel ning lihtsamatel CTSS (Compatible Time-Sharing System) vahenditel. Varasematest 1970. aastatest päris operatsioonisüsteem UNIX kohandas võimsa käsurea keskkonna mõistet ning kehtestas ka võimaluse ühe käsu väljundit panna sisendina teise käsu sisse. UNIX oli ka võimeline salvestama ning taaskäivitama käsude ridu nagu "kesta skripte" (shell scripts), mis käitusid nagu tavalised käsud.
Käsurida oli ka peamine liides varasematele arvutitele (Commodore PET, Apple II, BBC Micro), peaaegu alati BASIC interpreteerija vormis.
Käsurida oli esimest korda tõsiselt vaidlustatud PARC GUI meetodiga, mida kasutas 1983. aasta Apple Lisa ning 1984. aasta Apple Macintosh. Enamik IBM PC kasutajaid ei vahetanud nende command.com kesta graafilise kasutajaliidese (GUI) vastu kuni 1995. aastani, mil lasti käiku Windows 95.
Donavan Brazier
Donavan Brazier (sündinud 15. aprillil 1997 Grand Rapidsis Michiganis) on Ameerika Ühendriikide keskmaajooksja, maailmameister 800 m jooksus (2019).
2014. aastal, õppides Kenowa Hillsi keskkoolis, võitis Brazier New Balance'i riiklikel meistrivõistlustel 800 meetri jooksu ajaga 1.48,61, tema aeg oli uus Michigani osariigi rekord. Brazier jooksis 2015. aasta juunis Seattle'is Brooks Sportsi võistlustel 800 meetri jooksus aja 1.47,55. Brazier võistles USA noorte kergejõustiku meistrivõistlustel 800 meetri jooksus, kuid diskvalifitseeriti.
Brazier naasis välihooajal, kuid tippvormi saavutamiseks oli vaja võistluspraktikat. Ta oli Kagukonverentsi meistrivõistlustel ajaga 1.46,19 kolmas, pool sekundit Mississippi osariigi sportlase Brandon McBride'i järel. NCAA-i välimeistrivõistlustel Eugene Brazier võitis poolfinaali isikliku parima ajaga 1.45,07. Finaalis oli Brazieri ja McBride'i kordusmatš; McBride juhtis suurema osa jooksust, kuid Brazier möödus temast 150 meetrit enne finišit ja võitis ajaga 1.43,55. Aeg oli uus kollegiaalne rekord, Ameerika juunioride ja NACACi juunioride rekord ja maailma juunioride (U20) liidertulemus. Eelmine Ameerika juunioride välirekord oli Jim Ryuni 1. 44,3 / 1.44,9y, püstitatud täpselt viiskümmend aastat tagasi 10. juunil 1966.
Brazier hakkas pärast NCAA võitu elukutseliseks sportlaseks, allkirjastades Nikega lepingu ja loobudes oma kolmeaastasest ülikooli esindatusest. Brazier saavutas 800 meetri jooksus 19. koha 2016. aasta USA olümpiakatsetel ajaga 1.48,13. 2017. aasta riiklikel meistrivõistlustel jooksis ta Eric Sowinski kannul ja hoidis oma tempot, kui Sowinski kaotas talle meistrivõistlustel, kvalifitseerudes Brazier maailmameistrivõistlustele.
29. augustil 2019 püstitas Brazier Šveitsis Zürichis toimunud Teemantliiga võistlustel 800 meetri jooksus uue isikliku rekordi ajaga 1.42,70.
Brazier võitis 1. oktoobril 2019 Kataris Dohas toimunud maailmameistrivõistlustel 800 m jooksu. Tema aeg 1.42,34 oli meistrivõistluste rekord ja uus Ameerika rekord, ületades 1985. aastast pärit Johnny Gray aja 1.42.60.
Márta Rudas
Márta Antal-Rudas (14. veebruar 1937 Debrecen – 6. juuni 2017) oli ungari odaviskaja.
Márta Rudas võitis hõbemedali odaviskes 1964. aasta Tokyo olümpiamängudel. 1960. aasta Rooma olümpiamängudel sai ta odaviskes 9. koha ja 1968. aasta México olümpiamängudel sai ta odaviskes 4. koha.
Emil
Emil on mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 345. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Emil 305 mehel.
Baieri-Landshut
Baieri-Landshut (saksa: Bayern-Landshut) oli hertsogkond Saksa-Rooma riigis aastatel 1353 kuni 1503.
Ajalugu
Hertsogkonna loomine tulenes keiser Ludwigi surmast. 1349. aasta Landsbergi lepinguga, mis jaotas Ludwigi impeeriumi, said tema pojad Stephan, Wilhelm ja Albrecht ühiselt Alam-Baieri ja Madalmaad. Neli aastat hiljem, aastal 1353 jaotati pärandit taas Regensburgi lepinguga; Stephan sai uue Baieri-Landshuti hertsogkonna. Aastal 1363 sai Stephan ka Ülem-Baieri hertsogiks, mis taasühendati seejärel Baieri-Landshutiga. Pärast Stephani surma valitsesid tema kolm poega hertsogkonda ühiselt. Kuid aastal 1392 jaotati Baieri-Landshut kolme hertsogi vahel ja nii eraldusid sellest Baieri-München ja Baieri-Ingolstadt.
Aastal 1429 ühendati Baieri-Landshutiga Baieri-Straubingi osi, nagu ka aastal 1447 kogu Baieri-Ingolstadti hertsogkond. Baieri-Landshut oli nüüd rikkaim Baieri osa, ka Rattenbergi ja Kitzbüheli kaevanduste ja uuendusliku valitsemise tõttu. Hertsogite residents oli aastani 1475 Trausnitzi lossis Landshutis, siis koliti see teise residentsi Burghauseni lossi.
Hertsogkond kestis kokku 150 aastat, kuni Georg Rikka surm päästis valla Landshuti pärilussõja. Sõja lõppedes aastal 1505 jaotati maa äsjaloodud Pfalz-Neuburgi hertsogkonna ja Baieri-Müncheni vahel. Kufstein ja Kitzbühel loovutati Saksa-Rooma keisrile Maximilian I-le kompensatsiooniks tema toetuse eest Baieri-Münchenile ja ühendati seejärel Tirooliga.
Konna (Mali)
Konna on linn ja vald Mopti cercle's Mopti piirkonnas Malis. Linn asub Moptist 60 km kirdes, Nigeri jõe lammi idaääres. Sévarét ja Gaod ühendab maantee RN16 jääb linnast lõunasse. Konna valla pindala on umbes 838 ruutkilomeetrit, sellesse jääb lisaks linnale ka 24 ümberkaudset küla. Aastal 2009 oli valla rahvaarv 36 767.
Neljapäevad on Konnas turupäevad, sinna tulevad kaubitsejad kõikidest lähedalasuvatest küladest.
Gerhard Bonnier
Gerhard Bonnier (sündides Gutkind Hirschel; 1778–1862) oli saksa juut, kes asutas Taanis kirjastuse. Ta oli Rootsi raamatukirjastajate dünastia Bonnier asutaja.
Kasvas üles Dresdenis traditsioonilises juudi peres, tema isa Löbel Salomon Hirschel (sündinud 1745) oli juveeli- ja mündikaupmees, ka pankur, ema Feile f. Strasser. Suguvõsa pärineb saksa-juudi riidekaupmehest Jacob Schyest, kes elas Sobortenis Böhmenis (sünd 1674). Tema poeg juveelikaupmees Löbel Schie (1718–1790) oli Löbel Salomon Hirscheli isa. Löbel Salomon Hirscheli ema oli mitte-juudi päritolu teenijatüdruk.
Gerhard Bonnieril oli kolm poega: Adolf, Albert ja David Felix.
Huntsville
Huntsville on linn Ameerika Ühendriikides Alabama osariigis, Madisoni maakonna halduskeskus.
Huntsville on osariigi suuruselt neljas linn.
Huntsville'is asub Marshalli kosmosekeskus. Linnas on palju sõjatööstus- ja infotehnoloogiaettevõtteid.
Linnast on pärit Vikipeedia asutaja Jimmy Wales.
Priit Põiklik
pisi Priit Põiklik (sündinud 11. detsembril 1971 Tallinnas) on eesti ajakirjanik, kommunikatsioonijuht ja heategevuse korraldaja.
Lõpetanud 1990. aastal Tallinna Arte Gümnaasiumi, 1996. aastal Tartu Ülikooli sotsioloogia eriala ja 2005. aastal Tartu Ülikoolis kommunikatsiooni magistriõpingud. Tema juhendaja oli professor Marju Lauristin. 1999. aastal lõpetas Eesti Diplomaatide Kooli. Lapsepõlves õppis muusikaklassis klassikalist kitarri.
Ülikoolis õppides töötas ühiskonnaõpetuse õpetajana Tartu Forseliuse Koolis (endise nimega Tartu 8. Keskkool).
Olnud Eesti Rahvusringhäälingus Eesti Raadio uudistereporter, Vikerraadio ja Klassikaraadio saatejuht ja toimetaja, tegi kaastööd Eesti Televisioonile, 1999–2002 olnud Vabariigi Valitsuse kommunikatsiooninõunik ja peaminister Mart Laari meedianõunik.
Töötanud Coop Panga (endise nimega Krediidipank) turundusosakonna juhatajana, Saku Õlletehase , Eesti Haigekassa , Veeteede Ameti kommunikatsioonijuhina , Politsei- ja Piirivalveameti , Siseministeeriumi kommunikatsiooninõunikuna. 2021. aastast töötab SA-s Kodanikuühiskonna Sihtkapital.
Nõustab Eesti tippjuhte ja poliitikuid kommunikatsiooni valdkonnas.
Ta korraldab mitmeid heategevusprojekte :
Olnud hommikuprogrammi juht Vikerraadios, raadiojaamas STAR FM , rahvusvahelise džässifestivali Jazzkaar pressiesindaja ja haridusmessi Teeviit üks korraldajaid.
Feliks
Feliks on mehenimi.
Maia Mathiesen
Ta lõpetas 1938. aastal Lenderi tütarlaste gümnaasiumi ja plaanis järgmisel aastal alustada arhitektuuriõpinguid Helsingi Tehnikaülikoolis, kuid see osutus sõja tõttu võimatuks. Selle asemel hakkas ta õppima ehitustehnikat Tallinna Tehnikaülikoolis.
Ta oli Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.
Kunstiõpingud ja töö
Ta põgenes 1944. aastal Soome kaudu Rootsi. Ta elas Höganäsis, Malmös ja jälle Höganäsis, siis kolis ta 1964. aastal Västeråsi.
Västeråsi perioodil alustas ta ülikooliõpinguid kunstiajaloo ja esteetika alal ning kaitses filosoofiakandidaadi väitekirja. On uurinud Eduard Wiiralti loomingut.
Pärast kolimist Stockholmi 1977. aastal jätkas ta ka õpinguid esteetika doktorandina Uppsala Ülikoolis. Ta kutsuti tööle Eesti Kultuuri Koondisse, kus ta korraldas aastakümnete jooksul kunstinäitusi, kontserte ja kirjandusõhtuid.
Ta suri 10. juuni 2013 Stockholmis ning maeti 20. aprillil 2014 Brunnby kirikuaeda Höganäsi vallas Skåne läänis.
Isiklikku
Tema isa Toomas Sinberg pärines Krimmi asunike kolmandast põlvkonnast ja töötas Tallinnas Asundusameti juhatajana. Ema Maria (sündinud Orgo) oli pärit Sillamäelt Orgode talust.
Neil sündisid pojad Toomas Indrek (1946), Mait Mihkel (1949–2005) ja Tiit Ilmar (1957).
Üksnurme mõis
Mõis asutati 1630. aastatel. Mõisal on olnud palju omanikke. Mõisa kahekorruselise peahoone ehitasid 1860 Pahlenid.
Makanruši saar
thumb|400px|Makanruši saar Kuriilide kirdeosa kaardil thumb|Makanruši saare satelliidipilt Makanruši saar (vene keeles Маканруши ehk Маканру ehk Макансу, jaapani keeles 磨勘留島) on Suur-Kuriilide Põhjarühma asustamata saar Venemaa idaosas. Kuulub Sahhalini oblasti koosseisu.
Jevreinovi väin eraldab Makanruši saart Onekotani saarest, mis asub 29 km kaugusel kagus, Neljas Kuriili väin eraldab seda Paramuširist (60 km kirdes). 20 km kaugusel läänes asuvad Avosi kaljud.
Saare pindala on 49 km², pikkus põhjast lõunasse 10 km, läänest itta 7,5 km. Saare moodustab kustunud vulkaani (Makanruši mägi, 1169 m) veepealne osa.
Oldenburgi suurhertsogkond
Oldenburgi suurhertsogkond (saksa keeles Großherzogtum Oldenburg) (tuntud ka kui Holstein-Oldenburg) oli suurhertsogkond Saksa Liidus, Põhja-Saksa Liidus ja Saksa keisririigis, mis koosnes kolmest eraldiasuvast territooriumist: Oldenburg, Eutin ja Birkenfeld. See oli Saksa riikide seas suuruselt kümnes ja omas ühe hääle Liidunõukogus ning kolm liiget Riigipäeval.
Makanruši saar
Kvaliteetse joogiveega Pitjevoi oja suubub Vostoki lahte saare kaguosas. Teiste ojade vesi sisaldab palju väävlit.
Oldenburgi suurhertsogkond
Napoleoni sõjad
Regent Peter Friedrich Ludwigile langes valitsemise ülesanne Napoleoni sõdade ajal tema nõdrameelse nõo Peter Friedrich Wilhelmi asemel. Aastal 1806 okupeeriti Oldenburgi hertsogkond prantslaste ja hollandlaste poolt ning hertsog ja regent sunniti maalt põgenema. 1807 hertsogkond taastati ja aastal 1808 ühines see Reini Liiduga.
1810 hõivati Oldenburg Napoleoni poolt, kuna hertsog keeldus linna Erfurdi vastu vahetamast. See viis Peteri ühinema liitlaste ja lõpuks ka Viini kongressiga. Tänu Aleksander I toetusele premeeriti tema teeneid Eutini ja Birkenfeldi lisamisega ning tema suurhertsogiks ülendamisega. Aastal 1829 järgnes Peterile tema poeg August.
Makanruši saar
Saarel elutsevad rebased ja väikesed närilised. Mäe jalamil kasvavad lepad, rannikul on niidud, kus kasvavad murakas, kukemari, kirju liilia, nõges, lobeli upsujuur. Ranna ääres kasvab lehtadru.
Oldenburgi suurhertsogkond
Euroopa revolutsioonid
Oldenburg ei pääsenud täielikult 1848. aasta revolutsioonidest, kuid tõsiseid rahutusi siin aset ei leidnud. Aastal 1849 andis August oma alamatele väga liberaalse põhiseaduse. Seniajani oli riiki valitsetud valgustatud absolutismi vaimus, mida tugevdas aadlike suhteline puudumine, talupoegade suhteline iseseisvus ja linnade tähtsus, põhiseaduse ellu viimine põhjustas seega ühiskonnas hõõrdumisi.
Aastal 1852 viidi põhiseadusse mõned muudatused, sellega jäi see üheks kõige eesrindlikumaks Saksa Liidus. Tähtsaid muudatusi tehti haldussüsteemis aastal 1855 ja taas aastal 1868. Aastal 1873 näis Peter II, kes valitses alates oma isa Augusti surmast aastal 1863, kalduvat nõudma vakantset Schleswigi hertsogkonda ja Holsteini hertsogkonda, kuid lõpuks loobus sellest 1871. aastal Preisimaa kuningriigi kasuks ning sai selle eest vähest kompensatsiooni. Aastal 1876 asus ta viimase poolele Austria keisririigi vastu ja ühines Põhja-Saksa Liiduga, ning aastal 1881 sai suurhertsogkonnast Saksa keisririigi osariik.
Kalju Rahu
Kalju Rahu on mitme inimese nimi.
Huntsville (täpsustus)
Huntsville on mitme asula nimi:
James Peace
Kenneth James Peace (sündinud 28. septembril 1963 Paisleys (gaeli keeles Pàislig)) on šoti helilooja, kontsertpianist ja visuaalkunstnik. pisi|354x354px|James Peace oma kodus Wiesbadenis
Elulugu
James Peace sündis 1963. aastal Šotimaak (gaeli keeles Alba) Paisley linnas. Suurema osa lapsepõlvest veetis ta Šotimaa lääneosas asuvas mereäärses kuurordis nimega Helensburgh (gaeli keeles Baile Eilidh). Tema perekonda kuulus palju kunstnikke (nt John McGhie) ning ta on ka suguluses 20. sajandi esimeses pooles tegutsenud populaarse tantsumuusika helilooja Felix Burnsiga. Peace alustas klaveriõpinguid kaheksa-aastaselt ning tema esimene avalik esinemine toimus neljateistkümneaastaselt, mil ta esitas Scott Joplini muusikat. Aasta hiljem sai ta Dumbartoni (gaeli keeles Dùn Breatainn) Püha Andrease kiriku organistiks ja kuueteistkümneaastaselt võeti ta kõigi aegade noorima täiskoormusega õpilasena vastu Šoti Kuninglikku Muusika- ja Teatriakadeemiasse (praeguse nimega Šotimaa Kuninglik Konservatoorium [ gaeli keeles Conservatoire Rìoghail na h-Alba]). 1983. aastal lõpetas ta Glasgow’ Ülikooli (gaeli keeles Oilthigh Glaschu), kus omandas bakalaureusekraadi klaveriõppe erialal. Järgmisel aastal sai ta pärast RSAMD orkestriga Mendelssohni 1. klaverikontserdi mängimist interpreedi diplomi. Pärast kooli lõpetamist oli ta pianistina väga nõutud ja elas aastatel 1988–1991 Edinburghis (gaeli keeles Dùn Èideann).
1991–2009 elas James Peace Saksamaal Bad Nauheimis. Alates 1998. aastast tegeles ta tango muusikaga ning andis oma tangožanrist inspireeritud klaveriteostest välja CD „Tango escocés“ (Šoti tango). 2002. aastal sai ta Victoria muusika- ja teatrikolledži (inglise keeles Victoria College of Music and Drama) teaduriks. Samal aastal käis ta septembris ja oktoobris soolokontsertreisil Põhja-Saksamaal ja novembris Kaug-Idas. Tema „Tango XVII“ esmaettekanne toimus Hongkongis. Ta pälvis Tōkyōs rahvusvahelise klaveriduo ühingu mälestusmedali (I klass).
Järgnevatel aastatel esines ta peamiselt Euroopas. Ta on esitanud oma tangosid järgmistes pealinnades: Amsterdamis, Ateenas, Berliinis, Brüsselis, Helsingis, Lissabonis, Londonis, Madridis, Oslos, Reykjavíkis ja Viinis. vasakul|pisi|James Peace - Idüllid Op.4b 2005. aastal pälvis ta Pariisi rahvusvahelise Lutèce’i akadeemia kuldmedali ja 2008. aastal sai temast tunnustuseks tangode eest Londoni muusikakolledži (inglise keeles London College of Music) teadur.
Pärast lühikest aega Edinburghis naasis ta 2010. aasta veebruaris Saksamaale Wiesbadenisse. See tõi uusi loomingulisi impulsse ja ta asus tegelema filmikunstiga. Tema teoste hulka kuulub ka dokumentaalfilm „James Peace Wiesbadenis“.
Auhinnad
1. preemia, Agnes Millari nimeline noodilugemise konkurss (inglise keeles The Agnes Millar Prize for sight-reading), Glasgow, 1993
1. preemia, Dunbartonshire’i E. I. S.-i klaverisaatekonkurss (inglise keeles The Dunbartonshire E.I.S. Prize for piano accompaniment). Glasgow, 1994 pisi|Tango XVIII - James Peace (James Peace, klaver) 1. preemia, Sibeliuse konkurss (inglise keeles The Sibelius Essay Prize). 1995
Diplom, IBLA konkurss (Sihtasutus IBLA). New York, 2002
Mälestusmedal (I klass), rahvusvaheline klaveriduo ühing (inglise keeles International Piano Duo Association). Tōkyō, 2002
Kuldmedal, rahvusvaheline Lutèce’i akadeemia (prantsuse keeles Internationale Académie de Lutèce). Pariis, 2008 pisi|Tango Milonga op. 26
Välislingid
„Lento Lacrimoso“ op. 10 Youtube
Sügiskuld“ op. 25 Youtube
„Souvenir de Buenos Aires“ op 29, nr 3 (klaverile) Youtube
Mattias (eesnimi)
Mattias on mehenimi. Nimi Mattias on eestikeelne variant nimest Matthias.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Mattias 1174 mehel. Mattias oli populaarsuselt 147. mehenimi. Mattias oli keskmiselt 12 aasta vanune (mediaanvanus oli 10). Kõige populaarsem oli eesnimi Mattias vanuserühmas 5–9, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 37,03.
2018. aastal pandi Eestis eesnimi Mattias 73 vastsündinule.
Troms og Finnmargi maakond
Troms og Finnmargi maakond (norra keeles Troms og Finnmark, kveeni keeles Tromssa ja Finmarkku, põhjasaami keeles Romsa ja Finnmárku) on maakond Põhja-Norras.
Maakond moodustati 1. jaanuaril 2020 haldusreformi raames senise Finnmargi ja Tromsi maakonna ning Nordlandi maakonna Tjeldsundi valla liitmise teel. Maakonna pindala on umbes 75 000 ruutkilomeetrit ja see on pindalalt Norra suurim maakond. Maakonna keskused on Tromsø ja Vadsø, mis asuvad teineteisest 800 km kaugusel.
Maakondade liitmine on olnud väga ebapopulaarne, eriti Finnmargis, kus mittesiduval referendumil hääletas 87% elanikest maakondade liitmise vastu. Referendumi tulemusest hoolimata ei tühistanud Storting maakondade liitmise otsust. Mõned Norra erakonnad on lubanud järgmiste parlamendivalimiste järel maakondade liitmise tagasi keerata.
Viited
🇳🇴
Krenitsõni väin
pisi|400px|Krenitsõni väin Kuriilide kirdeosa kaardil Krenitsõni väin ehk Kuues Kuriili väin (vene keeles пролив Креницына ehk Шестой Курильский пролив) on väin Vaikse ookeanis Venemaa idaosas, eraldab Makanruši saart Harimkotani saarest ning ühendab Ohhoota merd Vaikse ookeaniga.
Krenitsõni väina laius on 15 km.
Väin paikneb Sahhalini oblasti akvatooriumis ja selle rannik on asustamata.
Krenitsõni väin on saanud nime maadeavastaja Pjotr Krenitsõni järgi.
Gunnar
Gunnar on mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 179. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Gunnar 918 mehel. 2020. aasta seisuga oli see Eestis 898 mehel, olles levikult 183. mehenimi.
Oru mõis
Oru mõisa nime kandis mitu Eesti mõisat:
Jaan Soo
Jaan Soo (21. veebruar 1869 Sürgavere vald, Viljandimaa – 5. juuli 1939 Tallinn) oli eesti õpetaja ja mesinik.
Ta oli tegelik mesinik alates 1902. aastast, Põhja-Eesti Aianduse-Mesinduse Seltsi auliige.
Tegutses õpetajana mitmel pool Eestis; viimati oli Tallinna pedagoogiumi mesinduse õpetaja, selle kõrvalt ka Tallinna linna haigla majandusinspektor.
Jaan Soo tegi kaastööd tegeliku aianduse ja mesinduse käsiraamatu mesinduse osa koostamisel.
Prillsõlg
Prillsõlg on rõivaste kinnitamiseks kasutatud, reeglina pronksist valmistatud sõlg (fiibula), mille otsi kaunistavad kaks kettakujulist spiraalset ehiselementi. Kettad meenutavad prilliklaase ja sõlg sarnaneb kujult prillidega.
Kirjeldus
Reeglina koosneb prillsõlg ühest pikast traaditükist, mis on rullitud kokku kaheks suureks spiraaliks ja nende spiraalide vahel on traat lipsukujuliselt kaheks kaareks keeratud. Traadi otsad, mis mõlemad väljuvad ehisspiraalide keskpunktist, on ühes otsas kujundatud sõlenõelaks, teine haagiks, mille taha sõlenõel kinnitudes sulgub.
Ajalugu
Prillsõlgede kandmine Euroopas jääb nooremasse pronksiaega ja vanemasse rauaaega 9.–6. sajandil eKr, eriti iseloomulikud on need Hallstatti kultuuri ajaperioodile. Esimesi nendetaolisi kinniseid seostatakse Kesk-Euroopas 13.-11. sajandil eKr valitsenud urniväljade kultuuriga, Kreekas kanti prillsõlgi paariviisi rõivaste õlakinnitustena alates 11. sajandist eKr. Seda tüüpi sõled olid pika aja jooksul laialt levinud, nende leiukohti on kõikjal Kesk-Euroopas, Skandinaaviast ja Poolast kuni Itaalia ja Kreekani.
Baltimaades
Läti läänerannikult Staldzenest Ventspilsi lähedalt leiti 2001. aastal pärast sügistormi rannaliivast u 6 kg Skandinaaviaga seostatud pronksehteid ja nende katkeid, nende hulgas ka mitu prillsõlge.
Eestist pärit arheoloogilises materjalis prillsõlge ei leidu.
Estonia: Zeitschrift für estnische Literatur und Kultur
pisi|Ajakirja toimetuskolleegium. Vasakult paremale: Tapio Mäkeläinen, Hannu Oittinen, Cornelius Hasselblatt, Riho Grünthal, Jack Rueter, Iris Réthy. Foto: Harri Sundell Estonia: Zeitschrift für estnische Literatur und Kultur (nimetatud ka lühemalt: Estonia või estonia) oli aastast 1985 Saksamaa eri paigus ilmunud Eesti kirjandust käsitlev ajakiri.
Oru mõis (Kose)
Oru mõis (saksa keeles Orrenhof) oli Tuhala mõisa kõrvalmõis Kose kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Kose valda.
Estonia: Zeitschrift für estnische Literatur und Kultur
Ajakirja asutamise eestvõtjad olid Cornelius Hasselblatt ja Tapio Mäkeläinen.
Oru mõis (Kose)
Mõis asutati 1663. Mõisal oli palju omanikke. Mõisa peahoone põles 1905 ja pärast tulekahju ehitati vanadele müüridele kivist esimene korrus ja puust teine korrus.
Estonia: Zeitschrift für estnische Literatur und Kultur
Aastail 1985–1990 ilmus ajakiri Hamburgis (4 numbrit aastas; kandis nime Estonia: Zeitschrift für estnische Literatur), aastast 1990 Maini-äärses Frankfurdis (2 numbrit aastas), 1992–2004 Bremenis (1 kord aastas). Ajakiri oli eelkäija aastal 2006 ja 2007 Hempen Verlag'i kirjastuse avaldatud aastaraamatule "estonia Jahrbuch der estnischen Literatur", mille väljaandja oli Irja Grönholm.
George M. Dallas
pisi George Mifflin Dallas (10. juuli 1792 – 31. detsember 1864) oli USA poliitik, kes oli Ameerika Ühendriikide asepresident James K. Polki presidendiks oleku ajal 1845–1849. Ta oli USA senaator 1831–1833. Aastatel 1828–1829 oli Dallas Philadelphia linnapea.
Tiirimetsa Kristuse Sündimise kogudus
Ajalugu
19. sajandi keskel Liivimaal alanud usuvahetusliikumise ajal tekkis Anseküla kihelkonda luteri kogudusele lisaks ka apostliku õigeusu kogudus. Aastatel 1846–1848 salviti siin õigeusku 304 inimest, seega 15% kihelkonna elanikest.
Haapsalu jääkaru kuju
pisi|Jääkaru kuju Haapsalu Tagalahes, kuursaali lähedal pisi|Jääkaru kuju ujuvplatvormil. Suviti ankurdatud Haapsalu Tagalahte kuursaali lähistele Haapsalu jääkaru kuju on ujuv jääkaru skulptuur, mis asub Haapsalu Tagalahes kuursaali lähistel.
Tiirimetsa Kristuse Sündimise kogudus
Ajalugu
Üks Saaremaa väiksemaid õigeusukogudusi – Anseküla Kristuse Sündimise kogudus – asutati Riia Sinodi otsusega aprillis 1848. aastal ja see hõlmas peale Anseküla kihelkonna ka Abruka saart.
Abrud
Linna haldusalasse kuulub kolm küla: Abrud-Sat (Abrudfalva), Gura Cornei (Szarvaspataktorka) ja Soharu (Szuhár).
Fritz Kögl
Fritz Kögl (19. september 1897 München – 6. juuni 1959 Utrecht) oli Saksa keemik ja teadustöötaja.
Abrud
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanikest rumeenlasi 96,66%, ungarlasi 0,86% ja mustlasi 0,53%.
Fritz Kögl
Panus teaduse arendamisse
Samuti leidis ta oma katsetes, et kasvajalised koed sisaldavad pea kaks korda enam biotiini kui tavakoed.
Tiirimetsa Kristuse Sündimise kogudus
Ajalugu
Esimene jumalateenistus peeti Tiirimetsa mõisa küünis 21. novembril 1847 preester Joann Veleiski poolt, kes teenis kogudust kuni 1850. aastani. Seejärel rajati kirik ja koolihoone Järvele, Niidiotsa talu maadele ning koguduse kasvades rajati kihelkonna õigeusu keskuseks Tiirimetsa. Uus kirik valmis 1873. aastal ja pühitseti Kristuse sündimise auks.
Haapsalu jääkaru kuju
Ajalugu
Praegune jääkaru kuju on valminud Roman Haavamäe 1923. aastal Haapsalu Kaunistamise Seltsi tellimusel loodud puuskulptuuri põhjal. 1920.–1930. aastatel asetsesid Haapsalu Tagalahe ääres Aafrika rannas mitmed puuskulptuurid. Algne jääkaru kuju asus umbes samas kohas, kus praegunegi. Suvel oli kuju ujuvplatvormil Tagalahe põhja ankurdatud, kuid talveks viidi hoiule. Jääkaru ja teised promenaadil olnud puuskulptuurid hävisid 1939.–1940. aasta talvel, kui Nõukogude sõjaväelased need küttepuudena ära põletasid.
Fritz Kögl
Publikatsioone
Osaline veebiversioon (vaadatud 24.08.2013) 9. jaanuar 1935
Tiirimetsa Kristuse Sündimise kogudus
Ajalugu
1913. aastal oli koguduses 599 ja 1933. aastal 244 liiget.
1919. aastal sai kogudus endale uue nime – Tiirimetsa Kristuse Sündimise kogudus. Koguduse maad reformiti koos Tiirimetsa mõisaga 1920. aastal ja asundati 1921. aastal, rajati ka Läätsa ja Salme küla vahele Massinõmme kalmistu, mis on kasutusel tänaseni.
Haapsalu jääkaru kuju
Tänapäev
Jääkaru uus versioon valmis 2010. aastal. Kuju autorid on Haapsalu kunstnikud May Aavasalu, Ursula Aavasalu ning Indrek Jets. Kuju valmistamiseks kulunud 40 000 krooni tasus Haapsalust pärit ärimees Veiko Tishler. Kuju taastati Haapsalu ajaloolise promenaadi renoveerimise käigus. Algupärane jääkaru oli värvitud puuskulptuur, uus jääkaru kuju on ujuvplatvormil metallkarkassil, vormitud polüuretaanvahust (Penosil) ja kaetud polüureaga (Line-X). Jääkaru asub kuursaalist mõnekümne meetri kaugusel vees, umbes samas kohas seisis ka kuju originaal.
Tiirimetsa Kristuse Sündimise kogudus
Ajalugu
Enamik Tiirimetsa koguduse preestreid ja köster-kooliõpetajaid oli Riia Vaimulikust Seminarist saadud hea haridusega ning osales kohalikus elus.
Koguduse jaoks saatuslik aeg algas Teise maailmasõjaga. Nõukogude ja Saksa sõja ajal maeti suvel 1941 kiriku müüride äärde lahingutes hukkunud Saksa sõdureid. Saksa sõjavägi rekvireeris 1943. aastal kirikukellad. Sügisel 1944 maeti kirikuaeda hukkunud Nõukogude sõdureid.
1944. aastal rüüstasid kiriku Nõukogude sõjaväelased. Viimane jumalateenistus kirikus peeti 1. oktoobril 1944, seejärel võõrandas Nõukogude sõjavägi kirikla hooned ja varad.
Pärast sõda taastati kogudus 1945. aastal. Kogudus oli vähenenud 50 inimeseni, ülempreester Vladimir Paivel oli sunnitud elama Lümandas. Kirikuhoone kordategemiseks oleks kulunud kuni 30 000 rubla, seega puudusid kogudusel hoone uuesti kasutuselevõtmiseks majanduslikud võimalused.
Kogudus likvideeriti ametlikult 26. juunil 1952 VÕKNi usuasjade voliniku P. Kapitonovi avalduse alusel. Likvideerimise peapõhjendusena toodi kirikuhoone puudumine. Riigimakse koguduselt ei nõutudki, kuna kohalikud võimuorganid ei tundnud hääbuva koguduse vastu mingit huvi.
Koguduse preestrid
Joann Veleiski, Pjotr Festinski, Aleksei Bellavin, Kirill Venger, Vassili Hvoinski, Martin Podrjadtšikov, Andronik Teppaks-Pavlov, Nikolai Lebedev, Aleksander Tamm, Aleksander Vassiljev, Vsevolod Mutovozov, köster-preester Timoteus Roi. Ülempreester Vladimir Paivel oli koguduse viimane preester – ta teenis kogudust aastatel 1898–1900 ja uuesti 1913–1952.
Koguduse koolid
Usuvahetusliikumise algusjärgus kinnitas Vene keiser 25. aprillil 1845 instruktsiooni, mis nägi ette usuvahetajatele õigeusu kirikute juures kihelkonnakoolide loomist.
Andrew Bovell
Andrew Bovell (sündinud 23. novembril 1962) on Austraalia näitekirjanik, dramaturg ja stsenarist.
Eluloolist
Ta sündis Lääne-Austraalias Kalgoorlies ja lõpetas Perthis keskkooli. Õppis Lääne-Austraalia ülikoolis (University of Western Australia), lõpetas selle bakalaureusekraadiga ning pärast seda asus õppima Victoria Kunstikolledži (Victorian College of Arts) draamakooli Melbourne'is, mille on lõpetanud. Praegu elab Adelaide'is Lõuna-Austraalias.
Looming
Pärast mitmesuguseid karjäärikatsetusi hakkas Andrew Bovell kutselise kirjanikuna kirjutama 1980. aastate lõpul. 1985. aastal sai ta Austraalia valitsuselt Literature Board Fellowship-nimelise toetuse ja kaks aastat hiljem alustas residentkirjanikuna koostööd Melbourne'i teatriga Melbourne Workers Theatre. Kuulsaim tema varajastest näidenditest on "After Dinner", mis esietendus Melbourne'is La Mama teatris 1988. aastal. 1991. aasta lõpuks oli näidendit lavastatud Austraalia ja Uus-Meremaa teatrites vähemalt 12 korda. Selle ja ühe teise 1988. aasta näidendi, "The Ballad of Lois Ryan", on Andrew Bovell välja andnud ka romaanidena.
1989. aastal töötas Bovell residentkirjanikuna Melbourne Theatre Companys, 1991. aastal Darwin Theatre Companys ja 1994. aastal Edith Cowani Ülikooli (Edith Cowan University) juures Perthis. 1997. aasta osales Bovell ühena paljudest kirjanikest suures koostööprojektis (koos Janis Balodise, Nick Enrighti, Michael Gurri, Daniel Keene'i, Joanna Murray-Smithi, Debra Oswaldi, Alison Croggoni (laulutekstid) ja Alan Johniga (muusika)) Deidre Rubensteini muusikalavastuse "Confidentially Yours kallal", mis etendus järgmisel, 1998. aastal Playbox Theatre'is. Andrew Bovell kirjutas lavastuse jaoks paar lugu, mida ta hiljem kasutas ka filmi "Lantana" stsenaariumis.
Michális Oikonómou
pisi|"Martigues" (u 1913). Õli lõuendil, 38 x 55 cm, [[Ateena Rahvusgalerii]] Michális Oikonómou (Μιχάλης Οικονόμου; 1888 Pireus – mai 1933 Ateena) oli kreeka impressionistlik maalikunstnik. Teda peetakse kahe maailmasõja vahelise perioodi kreeka maalikunsti üheks silmapaistvamaks esindajaks.
Õpingud
Oikonómou sündis ja käis koolis Pireuse linnas. Tema esimene kunstiõpetaja oli üks 19. sajandi Kreeka tuntumaid maalikunstnikke Konstantínos Volanákis, kes elas samuti Pireuse linnas.
1906. aastal asus Oikonómou elama Pariisi, kus ta alustas laevaehituse õpinguid. Pariisis tutvus ta tollaste kunstivooludega, sai tuttavaks mitme kunstnikuga (sh Juan Gris) ning asus õppima Pariisi Kaunite Kunstide Akadeemiasse.
Looming
Vahemikus 1913–1926 oli tal kolm isikunäitust (kaks Pariisis ja üks Londonis) ning lisaks osales ta paljudel grupinäitustel.
Suurem osa tema teostest kujutab impressionistlikus laadis Lõuna-Prantsusmaa ja Kreeka maastikke. Kõige meelsamini kujutas ta üksikuid maju mere ääres, paate ja kirikuid. Tema teoseid on mõjutanud postimpressionistlike avangardistide rühmituse Les Nabis looming.
Hilisem elu
Aastal 1926 naasis ta Kreekasse ja asus elama Ateenasse. Tema viimane näitus toimus aastal 1929 ühes Pireuse teatris.
1932. aastal paigutati kunstnik psühhiaatriahaiglasse; Oikonómou kannatas süüfilisest põhjustatud progresseeruva ajuhalvatuse käes. Järgmise aasta mais kunstnik haiglas ka suri.
Pärand
1961. aastal toimus Ateenas tema teoste retrospektiivnäitus. Tema teoseid leidub Ateena Rahvusgaleriis, paljudes muudes Kreeka ja Euroopa galeriides ning ka erakogudes. .
Huvi tema loomingu vastu on jätkuvalt suur ning mitmed tema teosed on viimastel aastatel müüdud 120 000 – 200 000 naela eest. Näiteks tema teos "Mööda kallast" müüdi 2007. aastal 198 000 naela eest.
Kiran Mazumdar-Shaw
pisi|Kiran Mazumdar-Shaw pisi|Kiran Mazumdar-Shaw
Ta on Indias Bangalore'is tegutseva biotehnoloogiafirma Biocon Limited tegevjuht ja nõukogu esimees ning IIM-Bangalore esimees. Ta on ajakirja Forbes maailma 100 mõjukaima naise nimekirjas ning ajalehe Financial Times maailma 50 mõjukaima naisettevõtja nimekirjas.
1973. aastal kaitses Mazumdar-Shaw doktoriväitekirja zooloogias Bangalore'i Ülikoolis. Järeldoktorantuuri läbis ta Ballarati kolledžis õllemeistrina (1975). 1978. aastal rajas ta ettevõtte Biocon, mille arendas tööstuslikust ensüümitootjast biofarmaatsiaettevõtteks, mis on spetsialiseerunud diabeedi, onkoloogia ja autoimmuunhaiguste valdkonnale.
Mazumdar-Shaw on pälvinud auhindu, ta on India Ärikooli ja Hyderabadi Tehnoloogiainstituudi nõukogu liige.
Burton Richter
pisi Burton Richter (22. märts 1931 Brooklyn, New York – 18. juuli 2018 Stanford) oli Ameerika Ühendriikide füüsik.
Ta sündis juudi peres ja kasvas üles New Yorgis Queensi linnaosas. Tema isa Abraham Richter oli tekstiilitööline.
1952. aastal sai ta Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis bakalaureusekraadi ja 1956 doktorikraadi.
Ta juhtis Stanfordi lineaarkiirendi keskuse (SLAC) meeskonda, mis avastas 1974. aastal koos Brookhaveni Riikliku Laboratooriumi meeskonnaga (mida juhtis Samuel Ting) J/ψ mesoni.
1976. aastal anti Richterile ja Tingile avastuse eest Nobeli füüsikaauhind.
Aastatel 1984–1999 oli ta SLAC-i juhataja.
Ahmed Hegazi
Ahmed Elsayed Ali Elsayed Hegazy (tuntud kui Ahmed Hegazi; sündinud 25. jaanuaril 1991 Al-Ismā’īlīyah's) on Egiptuse jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al-Ittihad ja Egiptuse jalgpallikoondises.
Debüüdi Egiptuse jalgpallikoondises tegi Hegazi 2011. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 4. juunil 2013 sõprusmängus Botswana vastu. Ta on kuulunud Egiptuse koondisse 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel, 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel valiti ta turniiri sümboolsesse koosseisu. Samuti kuulus ta 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Egiptuse olümpiameeskonda.
IMAP
IMAP (internetisõnumitele juurdepääsu protokoll, ingl Internet Message Access Protocol) on rakenduskihi internetiprotokoll, mis võimaldab meilikliendil juurdepääsu meiliserveris olevatele elektronkirjadele. Tänapäeval on kasutusel protokolli neljas versioon IMAP4rev1, mis on kirjeldatud kommentaarinõudes RFC 3501.
Cantabile
Instrumentaalmuusikas tähistab see inimhääle imiteerimise taotlust. 18. sajandi heliloojate loomingus tähistas ka kindlat tempot ja legato ' s mängimist.
Türi Gümnaasium
Türi Gümnaasium on endine gümnaasium Türil. 2011. aastal kool likvideeriti. Põhikooliosa läks Türi Põhikooli, gümnaasiumiosa Türi Ühisgümnaasiumi.
IMAP
IMAP-protokolli põhiline disainieesmärk on tagada mugav e-postkasti kirjade haldus eri seadmete vahel. Selleks hoitakse e-kirju serveris ning muutus ühes seadmes kajastub ka teises. IMAP-server kasutab porti 143. Turvalisema ühenduse jaoks transpordikihi turbeprotokolli (TLS/SSL) kaudu kasutatakse porti 993, mis on reserveeritud IMAPSi (ingl IMAP over SSL) jaoks.
Cantabile
Nimisõnana võib Cantabile tähistada ka aaria esimest poolt 19. sajandi itaalia ooperis.
IMAP
IMAP-protokolli toetavad peaaegu kõik moodsad meilikliendid ja -serverid. IMAP ja POP on kaks kõige standardsemat protokolli, mis toimetavad elektronkirjad seadmesse. Samuti ka paljud veebimeili teenust pakkuvad firmad nagu näiteks Gmail, Microsoft Outlook ja Yahoo! Mail toetavad ka IMAP- ja POP-protokolle.
Sissejuhatus
Praeguseks on välja arendatud IMAPi protokoll, mis on laialdaselt kasutusele võetud. Isegi pikaaegsed POPi protokolli toetajad on IMAPi trendiga kaasa läinud. Inimesed kasutavad IMAPit aina enam, sest see on ainus paindlik ja kasutajate nõudmisi rahuldav juurdepääsuprotokoll.
Cantabile
Cantabile
IMAP
Sissejuhatus
Tänu IMAPi protokollile on võimalik meile lugeda ja saata igal pool.
Ajalugu
IMAPi loomise tähtsamad teetähised
1986  Luuakse esimest korda IMAPi protokoll Stanfordi ülikoolis, kasutades programmeerimiskeelt Interlisp ja serverit DEC-20.
1987  Defineeritakse IMAP2, uuendatakse klienti ja serverit. Võetakse kasutusele UNIXi server.
1988  Juulis avaldatakse esimest korda IMAPi protokolli kohta kirjeldus, kommentaarinõue RFC 1064.
1989  IMAPi looja Mark Crispin võetakse Washingtoni ülikooli tööle.
1990  Tehakse ümber IMAP2 ja augustis avaldatakse kommentaarinõue RFC 1176.
1992  Washingtoni ülikool arendab välja IMAP2bis serveri. Meiliklient Pine 2.0 toetab IMAPi protokolli.
1999  IMAP4 soovitused avalikustatakse, kommentaarinõue RFC 2683.
2003  Saab valmis IMAPi versioon 4 redigeering 1 (IMAP 4rev1), kommentaarinõue RFC 3501.
Eelised POPi ees
IMAPi protokolliga hoitakse kirjad serveris ja alla laaditakse koopia ning hoitakse kirju omavahel sünkroonis. POPi protokolli puhul laaditakse kirjadele juurdepääsuks kirjad lokaalsesse seadmesse, seejärel kirjad serverist kaovad. IMAPi protokoll tagab kõikides seadmetes (nt. lauaarvutis ja nutitelefonis) sama seisu, sest elektronkirju hoitakse serveris. Näiteks kui kohvikus vaadata oma kirju teisest seadmest, siis seal on samad saadetud ja salvestatud kirjad.
Üks kõige nõutavam funktsioon IMAPi protokolli juures on võimalus luua kirjade jaoks eri meilikaustu, näiteks "Mustandid", "Saadetud" või mõni ise loodud kaust, nt "Perekond". Sissetulevaid kirju on võimalik filtreerida soovitud meilikaustadesse teatud reeglite alusel. Kasutajal on võimalik kirju vabalt tõsta meilikaustadesse nii, nagu ta ise soovib.
Paljud meilikliendid toetavad võimalust lugeda oma kirju ka siis, kui internetiühendus puudub. Meiliklient laadib kirjad lokaalsesse seadmesse, kasutajal on võimalik neid hallata ning internetiühenduse taastumisel sünkroonitakse e-postkastid serveri omaga.
IMAPi meilikliendid lubavad e-postkaste hallata mitme eri serveri vahel. Lisaks on võimalus kirju tõsta ühest serverist teise ja vastupidi.
E-postkastis on kirju võimalik sildistada, näiteks "tähtis", "vastatud" või "mustand". Kirjade sildistamise abil saavad kasutajad oma kirjadest parema ülevaate.
IMAPi puudused
Mõned inimesed toovad IMAPi protokolli juures puuduseks, et kirju saab lugeda vaid internetiühenduse olemasolul. Samas POPi protokolli kasutades ei ole internetiühendus vajalik, sest kasutaja kirju hoitakse lokaalses arvutis, kuid uusi kirju internetiühenduse puudumisel juurde ei tule.
Kasutajate e-postkastide kettalimiite piiratakse, sest kõikide IMAPi kasutajate kirjad asuvad serveris.
Suurte firmade serverid peavad üheaegselt hakkama saama miljonite kirjade ja tuhandete IMAPi ühendustega. Samuti peab meiliserver opereerima kasutajate otsingute ja kopeerimistega, mida kasutajad sooritavad. See kõik nõuab märkimisväärset serveri muutmälu ja kõrget sisend/väljund vastupidavust. Courier' IMAPi server kasutab ühe IMAPi seansi jaoks 2 MB muutmälu, siis 2500 IMAPi kliendi puhul jääb 4 GB-st muutmälust väheseks. POP3 saaks sama muutmälu korral hakkama 25 000 kliendiga, sest kirjade allalaadimisel vabastatakse serveri ressursid.
Töörežiimid
Elektronkirjad jäetakse meiliserverisse ja meiliklient töötleb neid. Meiliklient on seansi jooksul serveriga ühenduses senikaua, kui kasutaja otsustab seansi lõpetada.
Võib võrrelda postkontoriga: isik läheb postkontorisse, toob ära oma kirjad ja postkast jääb tühjaks. Kasutaja loob ühenduse meiliserveriga, kontrollib, kas on kirju, laadib alla uued kirjad ja katkestab ühenduse.
Internetiühenduse puuduse korral tehakse meilikliendis kirjadega muudatused. Kui tekib internetiühendus, siis informatsioon sünkroonitakse meiliserveri omaga.
Käsud
IMAP kasutab suhtluseks eri käske, mis on defineeritud kommentaarinõudes RFC 3501. Neist tuntumad:
Seisundid
Algab kohe, kui luuakse ühendus. Näiteks kui meilikliendile luuakse esimest korda meiliserveriga ühendus.
Algab, kui kasutaja autendib edukalt. Näiteks kui tekib viga meilikausta valimisel.
Algab, kui meilikaust on edukalt valitud. Näiteks kui valitakse meilikaust "Saadetud kirjad" ning saadetud kirjad kuvatakse.