cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karl Knüpffer (1868−1922)
Aastatel 1898–1899 oli ta Leipzigis Fröhlich & Co. eksperimentaalse labori juhataja, 1899-1903 Neubabelsbergis teadusuuringute assistent, 1903–1911 Schlüsselburgi püssirohutehase ballistikaosakonna juhatuse liige ja 1911–1918 Odessas Holodovski-nimelise labori ballistika juht. 1919. aastal suundus ta Saksamaale, kus töötas aastatel 1919–1921 Berliinis ja 1921. aastast alates Dessaus keemiatehase juhatajana.
Ta oli abielus Elisabeth Amalie Wilhelmine Hoffmanniga 1909. aastal, neil oli laps Liselotte.
Külapood
Külapood on maapiirkonnas asuv kauplus.
Esimesed külapoed rajati 19. sajandi algupoole. Rohkem rajati neid sama sajandi lõpupoole. Põhiliselt asutasid külapoode linnast maale asunud kaupmehed ning jõukamad rändkaupmehed ja harjuskid, 20. sajandil ka taluperemehed.
Tavaliselt asusid samas hoones nii poeruum, laoruum kui ka kaupmehe pere eluruumid.
Külapoes müüdi kõiki talus vajaminevaid kaupu, peamiselt toiduaineid ja majapidamistarbeid.
Veel suuremaks muutus külapoodide arv siis, kui pärast Esimest maailmasõda lõpetasid tegevuse rändkaupmehed.
Nata tänav
Nata tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe asumis.
Nata tänav sai nime 30. detsembril 1997. Tänav on saanud nime kalastusvahendi nata järgi (natt – 'puu- või metallrõngale kinnitatud võrk, kahv').
Sunita Williams
Sunita Pandya Lyn Williams (sündinud 19. septembril 1965) on Ameerika Ühendriikide mereväelane, katselendur ja NASA astronaut. Ta valiti astronaudiks 1998. aastal ning on osalenud missioonidel STS-116 ja STS-117. Williams on kuulunud ka Rahvusvahelise Kosmosejaama 14., 15. ja 32. ekspeditsiooni ning oli 33. ekspeditsiooni ajal jaama komandör.
Paul Mirerekano
Paul Mirerekano (1920ndate algus Kavumu küngas (praegu Muramvya provints) – 25. oktoober 1965) oli hutu päritolu Burundi poliitik UPRONA parteist.
Hiljem algatas ta Muramvya provintsis Bugarama vallass oma kodukoha lähedal köögiviljakasvatuse ning aitas seal organiseerida väga edukad põllumajanduskooperatiivid ning sai seal hutude seas väga populaarseks. Nende saadusi hakati kohe kasutama peentes restoranides ja Bujumbura turul ostsid neid põhiliselt eurooplased. Mirerekano teenis rohkem kui riigiteenistuses ning sai peagi jõukaks: näiteks ostis ta auto. Hiljem rajas ta samasuguse kooperatiivi Bujumburasse ja tema sissetulekud kahekordistusid.
1950ndatel nõudis Mirerekano vaeste põlluharijate olukorra parandamist. Kuningas Baudouin I külastas oma asumaadevisiidi käigus 1955 ka köögiviljakasvatuskooperatiivi Bugarama vallas. Mirerekano kirjeldas talle talupoegade viletsust ja nõudis koloniaalrežiimi reformi. Kuningas kinkis talle kaks traktorit, millest ühe kohalikud võimud kõrvaldasid.
Aastal 1957 sai ta UNARU (Ruanda-Urundi Rahvusliku Liidu) esimeheks. See nimetati tema veenmisel ümber UPRONAks. Kavumus leppis ta prints Louis Rwagasorega kokku partei tegevuskavas.
Kindralresident Jean-Paul Harroy kavatses saata Mirerekano jalust ära tööle Rwandasse Ruhengerisse ning seejärel Rwagasore arreteerida. Rwagasore abiga õnnestus Mirerekanol Rwandasse saatmist vältida. Harroy kutsus Mirerekano oma kabinetti ning püüdis teda veenda poliitilisest võitlusest loobuma. Kui ta keeldus, siis blokeeriti järgmisel päeval tema pangakontod. Hiljem taheti teda arreteerida, kuid ta pääses Rwagasore abiga.
Võimaliku atentaadi või arreteerimise vältimiseks saatis Rwagasore Mirerekano 1959 Kongosse UPRONA esindajaks. Juunis 1960 osales ikka veel eksiilis viibiv Mirerekano koos Rwagasorega UPRONA esindajana Kongo iseseisvuspidustustel Léopoldville'is. Nad rääkisid pikalt Patrice Lumumbaga. Pärast viimase mõrvamist põgenes ta Tanganyikasse.
UPRONA-t finantseeris algul Mirerekano ise, hiljem Julius Nyerere ja üks Dar es Salaami ärimees. Partei avaliku väljakuulutamise ajal seisis Mirerekano Rwagasore kõrval Régina Mundi katedraali ees. Rwagasore nimetas teda alati "minu sõber Paul".
Jaanuaris 1961 andis Mirererekano välja brošüüri "Mbwire gito canje, gito c'uwundi cumwireho" ("Nõuanded minu rumalpeale, millest kellegi teise rumalpeal võib kasu olla"). Seal ütleb ta muu hulgas "et väikesed inimesed oleksid kaitstud, et neid koheldaks ausalt". Sellest raamatust sai UPRONA "piibel". Muu hulgas rõhutati seal kuninga tähtsust.
Mirerekano oli UPRONA ajutine esimees. Järgmisel päeval pärast UPRONA võitu kutsus Rwagasore Mirerekano kodumaale tagasi. Tema tagasituleku korraldati vastuvõtt. Rwagasore ütles sellel, et tahab, et Mirerekano pühenduks täielikult parteile UPRONA esimehena.
Pärast Louis Rwagasore mõrvamist oodati, et tema saab peaministriks, sest ta oli UPRONA-s positsiooni poolest teine mees. Hutudel jäi mulje, et kuningas Mwambutsa IV eelistas André Muhirwat sellepärast, et viimane oli tutsi. Boniface Kirarangaya väitel otsustasid uus peaminister Muhirwa ja siseminister Jean Ntiruhwama, et parteid ei saa usaldada hutu kätte. Julius Nyerere nägi selles tagantjärele etnostevahelist tasakaalu rikkumise algust.
Pärast Louis Rwagasore surma rivaalitses Mirerekano partei juhi koha pärast André Muhirwaga. Mirerekanol oli tüüpilise hutu välimus. "Tema naiivne uhkus oma vooruste üle ja lihtsad maneerid olid teravas kontrastis tema oponendi liialdatult lihvitud ja keerulise käitumisega. (...) Talle jäi eluks ajaks turske hutu talupoja välimus, mida tema järgijad hakkasid austama ja hindama, mis aga kutsus Muhirwa klassi meestel esile ainult sarkasmi." Léonce Ndarubagiye iseloomustab teda nii: "Õiglase ja loomult hea inimesena oli tal terav ligimesearmastuse tunne. Ta oli ka ettevõtlik inimene, asjatundlik agronoom, rahvamees, kelle ümber koguneti kõikjal, kus ta käis."
Augustis 1962 otsustati, et peaminister Muhirwa, kes oli olnud partei aseesimees, saab ise ajutiseks esimeheks ning Mirerekano jääb laekuriks. Mirerekano eestvõttel kutsuti 15. augustil või 26. augustil 1962 Bujumburas Prints Louis Rwagasore staadionil kokku UPRONA võitlejate umbes 2000 osavõtjaga kokkutulek, millel Mirerekano kritiseeris teravalt Muhirwa valitsust, süüdistades peaministrit tutside eelistamises ja onupojapoliitikas ning esitas olukorda Rwagasore unistuse reetmisena. Ta kritiseeris Muhirwa ja kõrgete ametikandjate prestiižikulutusi, suuri kulutusi välissaatkondadele ning rahvamajanduse kindlustamise programmi puudumist ning peaaegu nõudis uusi valimisi. Et kuulajad muutusid rahutuks, käskis kaitseminister Zenon Nicayenzi saata staadionile mõned sandarmide salgad, et nad arreteeriks Mirerekano ja ajaks kokkutulnud laiali. 60 sandarmist koosnev rühm asus Mirerekanot kaitsma. Kuningas Mwambutsa IV kuulutas 14. septembriks 1962 välja UPRONA täitevkomitee valimised Muramvyas. Esimeheks sai Joseph Bamina, aseesimeesteks valiti Mirerekano, Thaddée Siryuyumunsi ja Muhirwa. UPRONA juhtkonnas oli siis kuus hutut (Bamina, Mirerekano, Pierre Ngendandunwe, Ngunju, Benyaguje, ja Nuwinkare) ning kuus tutsit, sealhulgas kaks ganwa liiget (Thaddée Siryiyumunsi, Nicayenzi, Kiraranganya, Katikati, Muhirwa ja Nyamoya). Mirerekano keeldus algusest peale uue täitevkomitee istungitel käimisest ning organiseeris mõne nädalaga partei eraldi tiiva (Monrovia rühma vastandina Casablanca rühmale). Samuti keeldus ta talle pakutud põllumajandusministri kohast.
26. veebruaril 1963 arreteeriti Mirerekano peaprokuröri mandaadiga. Puhkes sandarmite mäss, mille tagajärjel ta vabanes Mpimba vanglast. Ta vangistati uuesti ning vabastati 17. juulil 1963 kuninga isiklikul sekkumisel. Kartes atentaati, põgenes ta juulis 1964 Rwandasse. Sealt võttis ta ühendust kuningas Mwambutsa IV-ga ning piiskoppide Antoine-Hubert Graulsi ja michel Ntuyahagaga, paludes neil kohustada valitsust hoolitseda rahva heaolu eest.
Ta osales 1965. aasta parlamendivalimistel. Tema kandidatuur tunnistati kehtivaks tänu kuningas Mwambutsa IV isiklikule sekkumisele. Valimiskampaania viis eksiilis viibiva abikaasa eest läbi tema naine Catherine. Ta näitas Mirerekano fotot ja ütles: "Te tunnete teda kõik ja ta palus mul teile öelda, et ta ootab teie hääli." Mirerekano valiti Rahvuskogusse ja ta sai selle aseesimeheks. Hutude poliitilise eliidi vastase vägivalla ajal 1965 lõi ta mõrvatud peaministri Pierre Ngendandumwe mälestuseks liikumise Jeunesse Ngendandumwe.
Ta arreteeriti koos veel mitmekümne parlamendiliikmega 19. oktoobril 1965. Kõik nad hukati ilma kohtuoususeta 25. oktoobril 1965 kapten Michel Micombero meeste poolt, kui kuningas oli põgenenud Genfi. Teda peetakse märtriks. Rahvuskogu president tutsi Thaddée Siryuyumunsi vangistati.
Isiklikku
Paul Mirerekano abikaasa oli tutsi Catherine Siniremera.
Jahukaste
pisi|Jahukaste kõrvitsalehel Jahukaste on tavaline ja levinud taimede seenhaigus, mil taimede maapealseid osi – enamasti lehti, aga ka varsi, õisi, vilju – katab hallikasvalge jahusarnane kirme. Haiguse tagajärjel muutuvad haigestunud osad nõrgaks, murduvad ja kuivavad. Taimetoitainete transport aeglustub ja saak väheneb.
Jahukaste põhjustajaiks on rühm fütopatogeenseid seeni – jahukasteseened (selts jahukasteliselaadsed, Erysiphales). Haigustekitajad talvituvad taimejäänustel ja umbrohtudel. Haiguse levikut soosib nii kuiv ja kuum kui ka niiske ja jahe ilm.
pisi|[[Tamme-jahukaste (Microsphaera alphitoides)]]
Jahukasteseeni on ligi 300 liiki. Paljud liigid nakatavad erinevaid taimeliike ning ühte peremeestaime võib nakatada mitu jahukasteliiki.
Messina
Messina on linn Itaalias Sitsiilia maakonnas, città metropolitana di Messina halduskeskus. Messina asub Sitsiilia saare idaosas Punta del Faro neemel Messina väina ääres.
Ajalugu
Linna asutasid Vana-Kreeka Suure kolonisatsiooni ajal 8. sajandil eKr kreeklased ja panid selle nimeks Zankle. Praeguse nime sai linn 5. sajandil eKr. 397 eKr rüüstasid linna kartaagolased. 288 eKr langes linn mamertiinide kätte, kes tapsid kõik mehed ja võtsid naised endale.
843 vallutasid Messina araablased ja 1061 normannid, normannide sissetungi käigus Lõuna-Itaaliasse. pisi|Messina
5. veebruaril 1783 toimunud maavärinas purunesid paljud hooned. Umbes 90% linna hoonetest purunesid 28. detsembril 1908 toimunud tugevas maavärinas ja sellele järgnenud tsunamis. Hukkus umbes 60 000 inimest. 1943 toimunud liitlaste õhurünnakutes sai linn suuri purustusi.
Linnas asub 1548 asutatud Messina ülikool.
Messinas on metalli- ja keemiatööstuse ettevõtted.
Ivan Kopets
Ivan Ivanovitš Kopets (vene keeles: Ива́н Ива́нович Ко́пец; 19. september 1908 Tsarskoje Selo – 22. juuni 1941 Minsk) oli Nõukogude Liidu hävituslendur, lennuväe kindralmajor, Nõukogude Liidu kangelane teenete eest Hispaania kodusõja lahingutes.
Jaan Õunapuu
pisi|Jaan Õunapuu 2011. aastal Jaan Õunapuu (sündinud 13. septembril 1958 Mustjalas) on Eesti omavalitsustegelane ja poliitik.
1982−1984 töötas Õunapuu Puhja sovhoosi peazootehnikuna, 1984−1985 oli Tartu Teraviljasaaduste Kombinaadi asedirektor. 1985−1990 oli ta Luunja sovhoosi peazootehnik, 1990−1991 Luunja valla arendusnõunik ja 1991−1993 Luunja vallavanem.
7. detsembril 1993 sai temast Tartu maavanem. 2002. aasta novembris astus Jaan Õunapuu Eestimaa Rahvaliitu. 22. märtsist 2003 vabastati ta maavanema kohalt seoses 2003. aasta Riigikogu valimiste järel Eesti regionaalministriks saamisega.
Ta osales ka 2007. aasta Riigikogu valimistel, kogus Tartu- ja Jõgevamaal 1739 häält ega pääsenud Riigikogusse.
11. jaanuaril 2010 valis Eestimaa Rahvaliidu volikogu Õunapuu erakonna uue juhatuse liikmeks. 27. mail 2010 sai ta Riigikogu liikmeks seoses Villu Reiljani süüdimõistva kohtuotsuse jõustumisega. 14. juunil 2010 teatas Õunapuu astumisest Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda.
2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Jaan Õunapuu Sotsiaaldemokraatliku erakonna nimekirjas valimisringkonnas nr 9 (Jõgeva ja Tartu maakond), olles üleriigilises nimekirjas 6. kohal. Ta kogus 3103 häält ning temast sai Riigikogu XII koosseisu liige.
Aastatel 2016–2017 oli Õunapuu Tartu abilinnapea. Alates jaanuarist 2018 suveni 2022 oli ta rahandusministeeriumi regionaalhalduse osakonna Tartumaa talituse juhataja.
Lämmastikväetised
pisi|Nitraatammooniumlämmastik Lämmastikväetis ehk N-väetis on mineraalväetis, mida kasutatakse taimede lämmastikutarbe rahuldamiseks.
Erinevalt orgaanilisest väetisest, mis on laialt levinud põllumajanduses erinevate põllukultuuride kasvatamisel on teaduslikult kindlaks tehtud, et erinevad kultuurid vajavad soovitud saagi (SV) kätte saamiseks kas lämmastik-, fosfor- või kaaliumväetisi.
Ajalugu
2018. aastaks oli lämmastikväetiste maailmatoodang kerkinud 115,7 miljoni tonnini. Kõige suuremateks tootjateks Hiina, Ameerika Ühendriigid ja India.
Kasutus
Lämmastiku (N) sisaldus lämmastikväetistes jääb vahemikku 24-27%, millest lähtuvalt tuleb agronoomil kindlaks teha soovitud lämmastiku kogus mulda viimiseks.Taimed vajavad lämmastikku kogu kasvuperioodi jooksul, millest lähtuvalt sõltub N omastamine taimede kasvu faasist ning mulla pH-st. Eristatakse kahte erinevat lämmastikku lämmastikväetistes:
Valgerður Sverrisdóttir
Valgerður Sverrisdóttir (sündinud 23. märtsil 1950) on Islandi poliitik. Ta kuulub Progressiparteisse.
Aastatel 1987–2009 oli ta Alþingi liige.
Ta oli 15. juunist 2006 kuni 24. maini 2007 oli ta Islandi välisminister.
Aastate 2008–2009 oli ta Progressipartei esimees.
Mäepere tänav
Mäepere tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe asumis.
Mäepere tänav sai nime 13. märtsil 2013. Tänav on saanud nime Mäe talu järgi.
Peter Jackson
Sir Peter Robert Jackson KNZM (sündinud 31. oktoobril 1961) on Uus-Meremaa filmirežissöör, produtsent, stsenarist ja näitleja, keda tuntakse filmitriloogiate "Sõrmuste isand" (2001–2003) ja "Kääbik" (2012–2014) järgi, mis põhinevad J. R. R. Tolkieni samanimelistel romaanidel.
Rahvusvahelise kuulsuse võitis Jackson õuduskomöödiatega, millest esimene oli "Bad Taste" (1987). Põhivoolus sai ta tuntuks 1994. aasta filmiga "Taevalikud olendid" ("Heavenly Creatures"), mille eest jagas parima stsenaariumi Oscarit oma partneri Fran Walshiga. Jackson on pälvinud kokku kolm Oscarit, sealhulgas parima režissöörina 2003. aastal. Samal aastal võitis ta ka BAFTA auhinna, Kuldgloobuse ja Saturni auhinna parima lavastuse eest.
Jacksoni filmide seas on ka "Meet the Feebles" (1989), "Braindead" (1992), "Forgotten Silver" (1995), "The Frighteners" (1996), "King Kong" (2005), "Minu armsad luud" (2009) ning "Kääbiku" triloogia, millesse kuuluvad "Kääbik: Ootamatu teekond" (2012), "Kääbik: Smaugi laastatud maa" (2013) ja "Kääbik: Viie väe lahing" (2014). Ta oli ka filmide "District 9" (2009) ja "Tintini seiklused" (2011) produtsent.
Klamathi maakond
pisi|Asend Oregoni osariigis pisi|Klamathi maakonna kohtumaja Klamath Fallsis pisi|[[Williamsoni jõgi]] Klamathi maakond (Klamath County) on maakond USA-s Oregoni osariigis. Geograafilised koordinaadid on
Maakonna halduskeskus on Klamath Falls.
Maakonna pindala on 15 892 km², millest 497 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 66 380. Aastal 2000 oli elanike arv 63 775.
Ajalugu
Klamathi maakond moodustati 17. oktoobril 1882. Maakond on saanud nime klamati (Klamath) indiaanlaste järgi.
Otto Friedrich Benedict von Krusenstiern
Otto Friedrich Benedict von Krusenstiern (13. juuni 1870 Hagudi – 23. juuli 1923 Tallinn) oli baltisaksa keemik ja tööstur.
Ta õppis Tallinna Toomkoolis ja lõpetas Tallinna Reaalkooli 1890. aastal ja õppis aastatel 1890–1896 Riia Polütehnikumis keemiat. Ta töötas Peterburis Prantsuse-Belgia vasktorude tehases, olles aastatel 1896–1897 laboris keemik ja 1897–1899 elektrolüütiliste torude tehase juhataja, saades hiljem kogu torude tehase juhatajaks ning 1905. aastast ka valtsimistehase juhatajaks. Aastatel 1912–1913 ehitas ta uue tehase hoone vase elektrolüütiliseks puhastamiseks ja 1914–1918 oli kogu tehase juhatuse esimees.
1918. aastal oli ta Ajutise Põhja–Balti Komitee liige Rootsi saatkonnas. Aastatel 1912–1919 omas ta ta Järlepa ja Umbru mõisasid ja 1921–1922 oli ta diplomaatilisel missioonil Belgias ja Prantsusmaal kaubanduslepingute sõlmimiseks.
Isiklikku
Ta abiellus 1899. aastal Marie Amalie von Rammiga, neil oli neli last.
Välislingid
https://amburger.ios-regensburg.de/index.php?id=70991
Halina Górecka
Halina Sylwia Górecka (neiupõlvenimi Halina Richter, hiljem Halina Herrmann; sündinud 4. veebruaril 1938 Chorzówis) on Poola ja Saksamaa endine kergejõustiklane, jooksja.
1960. aastal Rooma olümpiamängudel kuulus Halina Górecka pronksi võitnud Poola 4×100 meetri jooksu teatevõistkonda. Neli aastat hiljem Tōkyō olümpiamängudel võitis ta 4×100 meetri teatejooksus Poola naiskonna koosseisus kuldmedali.
1968. aastal México olümpiamängudel esindas ta Lääne-Saksamaa naiskonda.
Södra Sandby
pisi|left|Södra Sandby tuulik Södra Sandby on küla Rootsis Skåne läänis ja Lundi vallas, Södra Sandby distrikti halduskeskus.
Asula tekkis 1906. aastal rajatud ja praeguseks suletud Lundi–Revinge raudtee ühe jaama juurde. Sealne kirik rajati XI sajandi lõpus. Külas asuvad ka aastal 1820 rajatud tuulik ja aastal 1903 rajatud viinavabrik.
196. aastal sündis külas Rootsi ratsutaja Rolf-Göran Bengtsson.
Södra Sandby järgi on nime saanud ordoviitsiumi Sandby lade.
Bremen (Eestimaa aadlisuguvõsa)
Nicolaus de Brema põlvnemise küsimus
Bremeni suguvõsa päritolu ei ole üheselt selge. Eestimaa rüütelkonna genealoogilises käsiraamatus ja mõnes teises käsitluses on seisukoht, et suguvõsa esimene esindaja Liivimaal oli Nicolaus de Brema, keda on mainitud 1205. aastal Bremenis ja seejärel 1211. aastal juba Vana-Liivimaal. Tema vend Tietwerdus de Brema kohta on ürikulisi teateid 1218. aastast. Mitmed baltisaksa ajaloolased ja genealoogid seda seisukohta kummatigi ei toeta. Eestimaa rüütelkonna genealoog Nikolai von Essen (1885−1945), kes koostas 1931. aastal Eestimaa Üldkasuliku Ühingu matriklikomisjoni tarbeks Bremeni suguvõsa genealoogia, vendasid Bremasid oma töös ei nimeta. Viimaseid ei mainita ka 1933. aastal ilmunud Paul Johanseni (1901−1965) Taani hindmisraamatut analüüsivas teoses, kus on Bremenite sugupuu, mis käsitleb selle aadlisoo esimesi teadaolevaid sugupõlvi Eestimaal. Astaf von Transehe-Roseneck (1865−1946) on oma 1960. aastal postuumselt ilmunud teoses seisukohal, et Nicolaus de Brema ja tema vend kuulusid Bremeni peapiiskopkonnast pärit tuntud ministeriaalisuguvõsasse.
Études finno-ougriennes
"Études finno-ougriennes" on prantsuskeelne teaduslik jätkväljaanne (aastaraamat), mis käsitleb soome-ugri kultuuride ja keeltega seonduvat. Seda annavad välja organisatsioon Association pour le Développement des Études-Finno-Ougriennes (ADÉFO) ja kirjastus L'Harmattan. Aastaraamatu peatoimetaja on Eva Toulouze. See ilmub kord aastas.
Bremen (Eestimaa aadlisuguvõsa)
Wilhelmus de Brema päritolu
Omaette küsimusi on tekitanud Eestimaa rüütelkonna genealoogilises käsiraamatus nimetatud Taani kuninga vasalli Wilhelmus (ka Willekinus) de Brema päritolu. Viimase kohta on Eestimaal ürikulisi teateid aastatel 1254−1277. Transehe-Roseneck on seisukohal, et tema päritolu ei ole allikate vähesuse tõttu võimalik tuvastada ja seega siduda Eestimaa Bremenitega. Ka Paul Johanseni arvates ei peaks viimase ja Bremenite suguvõsa vahel seoseid otsima. Tema hüpoteesi kohaselt võis Wilhelmus de Brema olla identne Taani hindamisraamatus nimetatud dominus Willelmus de Kedingiga, kellele kuulus Eestimaal suur 75-adramaaline maavaldus. Tema järeldus põhines arutluskäigul, et Keding oli paik Bremeni peapiiskopkonnas. Johanseni arvates võis ta olla suguluses Virumaal maavaldusi omanud Embeke vasallisuguvõsaga.
Études finno-ougriennes
Väljaandele panid 1964. aastal aluse Aurélien Sauvageot ja Jean Gergely.
Bremen (Eestimaa aadlisuguvõsa)
Vestfaali Bremenid
Enamasti on Eestimaa Bremenite suguvõsa päritolu seostatud Vestfaaliga. Ühes 1250. aastast pärit ürikus nimetatakse seal vendasid Bremeneid, kes müüsid oma Wilboldinchuseni mõisa Stades asunud Himmelpforteni kloostrile ja abt Rastede Lambert andis selle kloostrile üle. Wilboldinchuseni naabrusse jäi aga koht nimega Bremen. Arvatavasti sai suguvõsa oma nime selle Werli ja Neheimi vahel asuva paiga (praegu Soesti kreisi Ense valla osa) järgi.
Harilik nelgipuu
pisi|Õitsev harilik nelgipuu Harilik nelgipuu (Syzygium aromaticum) on taim mürdiliste sugukonnast.
Harilik nelgipuu kasvab troopilistel aladel, ta pärineb Indoneesiast Maluku saartelt. Nelgipuu kuivatatud õiepungi kasutatakse toiduvalmistamisel vürtsina, mida kutsutakse nelgiks.
Alexis Lafrenière
Alexis Lafrenière (sündinud 11. oktoobril 2001 Saint-Eustache'is Québeci provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis New York Rangers ründajana vasakäärel.
Aastatel 2017–2020 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Rimouski Océanic. Debüüthooajal sai ta liigas kirja 42 väravat ja 38 väravasöötu ning valiti liigahooaja parimaks uustulnukaks. Hooajal 2019/20 oli ta liigas resultatiivseim mängija (35+77), pälvides Jean Beliveau Trophy. Hooaegadel 2018/19 ja 2019/20 valiti Lafrenière kogu Canadian Hockey League'i kõige silmapaistvamaks mängijaks.
2020. aastal valis New York Rangers ta NHL-i draft'is esimese valikuna. Rangersiga sõlmis ta lepingu sama aasta oktoobris. NHL-is debüteeris ta 14. jaanuaril 2021 mängus New York Islandersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 28. jaanuaril mängus Buffalo Sabresi vastu ning sai 19 aasta ja 109 päeva vanuselt NHL-i kõige nooremaks mängijaks, kes on oma esimese värava löönud lisaajal. Debüüthooajal sai Lafrenière NHL-is kirja 12 väravat ja üheksa väravasöötu.
2020. aastal tuli Lafrenière Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Ta sai turniiril viie mänguga kirja 4+6 ja valiti turniiri väärtuslikumaks mängijaks.
Julija Tšekaljova
pisi|Julija Tšekaljova (2010) Julija Vladimirovna Tšekaljova (sündinud 6. veebruaril 1984 Vologdas) on Venemaa murdmaasuusataja.
Maailmakarikavõistlustel
Julija Tšekaljova on individuaalarvestuses osalenud (<FONT COLOR=PURPLE> seisuga 20. veebruar 2015</FONT> ) 105 maailma karikavõistluste etapil ja jõudnud esikolmikusse viiel korral, neist ühe etapi on ta võitnud.
Merinõela tänav
Merinõela tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe asumis.
Kullamaa mõis
Kullamaa mõis oli mitme Eesti mõisa nimi:
Ravšana Kurkova
Ravshana Bahram qiz Ko‘rkova [ravš'aana kurk'oova] (sündinud 22. augustil 1980 Taškendis) on Usbekistani filminäitleja.
Loodi paisjärv
Loodi paisjärv on Viljandi vallas Loodi külas asuv paisjärv.
Järv asub Loodi mõisa taga ja on paisutatud on paisutatud Sinialliku ojale. Järve kõrgus merepinnast on 55 m.
Trepimägi (tänav)
pisi
Trepimägi (ka Viljandi Trepimägi) on tänav Viljandi linnas.
Tänav saab alguse Linnu tänava ja Johan Laidoneri platsi ristist, ristub Oru tänavaga ja lõpeb Ranna puiestee lähedal.
Oru tänavast kagus on Trepimägi jalakäijate tänav, selle lõigu pikkus on umbes 120 meetrit ja kõrguste vahe umbes 24 meetrit. Jalakäijate osas vahelduvad jalgrada ning trepid. Trepil on viis osa ning sellel on kokku 158 astet.
Trepimäel asuvad Viljandi raekoda, August Maramaa skulptuur, elamu Johan Laidoneri plats 1, Nemwaltzi villa ja Sellheimi villa.
Ajalugu
Tänav rajati 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses linna ja Viljandi järve vaheliste ühendustee parandamiseks. Üheks rajamise eeltööks oli vanalinna ümbritseva vallikraavi täitmine, milleks kasutati 1894. aasta suurtulekahju tagajärjel tekkinud rususid. Esimene trepp valmis 1906 või paaril järgneval aastal.
Trepimägi rekonstrueeriti 1991. aastal.
Üritused
Viljandi Hansapäevadel viiakse läbi trepimäe jooks, kus kõik osalejad, kes ületavad Viljandimaa kunagise maavanema Helir-Valdor Seederi joostud rekordaja 40,0 sekundit, saavad kaela medali. Trepimäe jooksu pikkus on 0,15 km. Raja absoluutne rekord on 28,67 sekundit.
Allika tänav (Lihula)
Allika tänav on tänav Lihula linnas, paikneb linna keskosas ning suunaga loodest kagusse.
Tänava-ala on 595 meetrit pikk ning põhiosas 9 meetrit lai. Allika tänav saab alguse Tallinna maantee ristmikult, kagu poole kulgedes ristub Kalmu tänavaga ning lõpeb Veski tänava ristmikul.
Tänava algus jääb Lihula vanima asustuse muinsuskaitseala (nr 27014), mis hõlmab maa-ala piki Tallinna maanteed kirdes, piirile. Allika tänav on põhjaosas hoonestamata, kesk- ja lõunaosas paiknevad ühepereelamud. Tänavavalgustus on paigaldatud, kõnniteed ei ole rajatud, sõidutee laius 3,5–4 meetrit.
Friedrich Adolf Greinert
Friedrich Adolf Greinert (26. september 1857 Tarvastu – 12. märts 1922 Streganzberg, Berliini lähedal) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1869–1879 Tartus gümnaasiumis ja 1880–1885 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Viljandis. Ordineeriti õpetajaametisse 1. jaanuaril 1887.
Oli aastatel 1887–1919 Anseküla Maarja koguduse õpetaja, olles aastatel 1915–1919 (pärast senise praosti Johannes Walteri küüditamist) Saaremaa praost.
Kolis 1920. aastal Saksamaale.
Eleanor Alberga
Eleanor Alberga (sündinud 1949 Kingstonis) on Jamaica kaasaegse muusika helilooja.
Ta õppis Jamaica Muusikakoolis ja 1970 võitis ta kaheaastase stipendiumi, mis võimaldas tal õppida Kuninglikus Muusikaakadeemias, mis asub Londonis.
Merihärja tänav
Merihärja tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe asumis.
Merihärja tänav sai nime 14. juunil 1996. Tänav on saanud nime kalaliigi merihärja järgi.
Telefe
pisi| Telefe on Argentina telejaam, mille omanik on Paramount Global. Selle asutasid 1990. aastal Avelino Porto ja teised kaastöötajad. Selle peakorter asub Buenos Aireses.
Vilho Lampi
Vilho Henrik Lampi (19. juuli 1898 Oulu – 17. märts 1936 Oulu) oli soome maalikunstnik.
Elulugu
Vilho Lampi elas suurema osa oma elust Liminkas Oulu lähedal. Aastatel 1921–1925 õppis Lampi Helsingi kunstiakadeemias, mille lõpetamise järel pöördus ta Liminkasse tagasi. Kodutalus elades osales ta talutöödes ja pidi nende kõrvalt maalimiseks aega leidma.
Uuetoa saunakask
Uuetoa saunakask on kask Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Raadna külas Uuetoa talu alal.
Vilho Lampi
Looming
Oma loomingus kujutas Lampi põhiliselt kodukoha Liminka loodust, eluolu ja inimesi. Samuti maalis ta palju autoportreesid. 14 aasta jooksul maalis ta umbes 550 pilti. Tema varajane looming aastatel 1922–1925 oli ekspressionismimõjuline. Lampi loominguperioodi aastatel 1929–1931 kutsutakse "heroiliseks", mil ta maalis jõulisi ja dramaatilisi teoseid. 1931. aastal külastas ta Pariisi. Selle tulemusel muutus ta kunstilooming klassikalisemaks ja uusasjalikumaks.
Uuetoa saunakask
Puu ümbermõõt on 337 cm (mõõdetuna 1,2 m kõrguselt) ja kõrgus 19 m.
Rahkla mõis (Simuna)
Rahkla mõis (saksa keeles Rachküll) oli rüütlimõis Simuna kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Rahkla küla lähedal Vinni vallas Lääne-Viru maakonnas.
Mõis kuulus Zöge, Steinheili, Schmelingi, Wrede, Dellingshauseni, Rentelni perekondadele.
Hüvasti, noorus! (film 1927)
"Hüvasti noorus!" on Augusto Genina poolt Itaalias 1927. aastal loodud tummfilm. Filmi süžee tugineb Sandro Camasio ja Nino Oxilia samanimelisele operetile.
Lõhe tänav
Lõhe tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe asumis.
Lõhe tänav sai nime 15. septembril 1995.
Tallinna Sport (spordiklubi)
Klubis olid mitme spordiala sektsioonid, näiteks jalgpalli-, korvpalli-, võrkpallisektsioon.
Eri spordialades tuli klubi mitu korda Eesti meistriks:
Ukraina merejalavägi
Ukraina merejalavägi (ukraina keeles Морська піхота Військово-морських сил Збройних сил України) on Ukraina Relvajõudude väeliik ja struktuuriüksus. Aastatel 1993–2023 kuulus see Ukraina mereväe koosseisu.
Areng 2014-2022
Alates 2019. aastast paiknes 140. luurepataljon Skadovskis.
Alates 2022. aastast
2023. aasta maikuu seisuga olid formeerimisel 37. ja 38. merejalaväebrigaad. 2023. aasta mais teatas Ukraina president Volodõmõr Zelenskõi, et Ukraina relvajõudude koosseisus moodustatakse Ukraina merejalaväe korpus. 25. juunil 2023 nimetas prsident kõik merejalaväe koosseisu kuuluvad üksused.
Struktuur
Struktuur 25. juunil 2023 seisuga.
Johan Laidoneri ratsamonument
pisi Johan Laidoneri ratsamonument on kindral Johan Laidoneri mälestuseks püstitatud mälestusmärk Viljandis Lossimägedes.
Monumendi autor on Terje Ojaver. Monument avati 22. juunil 2004.
Monument asub Viljandi lauluväljaku ja Pärimusmuusika Aida vahel.
Cyanoboletus
Cyanoboletus on puravikulaadsete seltsi puravikuliste sugukonda kuuluv perekond seeni.
Võru kalmistu mälestusmiiting
Võru kalmistu mälestusmiiting oli Võru noorte korraldatud massimeeleavaldus 21. oktoobril 1987 Vabadussõjas langenute mälestuseks Võru kalmistul.
Ajalugu
9. oktoobril 1987 hakkasid kolm Võru töölisnoort, 20-aastane Argo Männimets, 17-aastane Meelis Ivask ja punkarina tuntud 19-aastane Ain Saar Võru kalmistul Vabadussõjas langenute kalme korrastama. Päev-päevalt liitus nendega uusi noori, keda lõpuks oli üle 30.
21. oktoobriks 1987 kavandasid nad Võru kalmistul mälestusmiitingu Vabadussõjas langenute kalmudel. Võimud keelasid miitingu ettekäändel, et tegemist on valgekaartlaste, klassivaenlaste ja kodanlike timukate mälestamisega ning asusid tegema koolides ja töökollektiivides keelitustööd.
21. oktoobri varahommikul viis Võru Rajooni Sõjakomissariaat mälestusmiitingu korraldajad Tallinna. Vaatamata sellele kogunes õhtul kell 18.30 erinevatel hinnangutel 3000–5000 inimest Võru kalmistu esisele platsile. Kalmistu olid ümber piiranud umbes 400 miilitsat, rahvamalevlast ja julgeolekutöötajat. Tekkis vastasseis, milles rahvas haaras initsiatiivi. Kalmistut piiravast ahelikust murti läbi ja suunduti Vabadussõjas langenute kalmudele, mille noored varem korda olid teinud.
Kuuldustest, et juhid on ära viidud, vallandus pahameeletorm. Vihane rahvamass, mis oli kahanenud 500–600 inimeseni, suundus kalmistult Võru kesklinna Punaste Küttide väljakule. Tagasihoidlikust mälestusmiitingust kasvas välja Nõukogude-vastane meeleavaldus. Õhtul kell 21 liikus rahvas sõjakomissariaadi juurde ja viskas sisse 2 akent.
Karistuseks saavutas KGB meeleavalduse juhtide lahtilaskmise töölt. Nii miilitsa kui ka KGB töötajad kuulasid neid korduvalt üle, kuid kellegi vastu ei esitatud kriminaalsüüdistust. Üks neist viidi psühhoneuroloogiahaiglasse. Ühe osalenu vend vabastati töölt ainuüksi selle tõttu, et tal on "selline vend". Töölt vabastati ka miilitsatöötaja Aare Urm, kes oli keeldunud andmast käsku rahvast tulistada.
Noorte aktsioonist sündis poliitiline ühendus: 20. detsembril 1987 asutati Võrus Vaba-Sõltumatu Noorte Kolonn Nr. 1.
Mälestuse jäädvustamine
21. oktoobril 1987 Võru kalmistul Vabadussõjas langenute auks korraldatud miitingu mälestuseks on kehtestatud Võrulaste tahteväljenduspäev (võru keeles Võrokõisi julgusõ päiv), mida peetakse iga aasta 21. oktoobril Vaba-Sõltumatu Kolonni Nr. 1 eestvedamisel koostöös Võru Linnavalitsuse, Võrumaa muuseumi ja kultuurimajaga Kannel.
Tonpilz
Tonpilz või "akustiline seen" viitab üldiselt teatud tüüpi veekeskkonnas kasutatavatele elektroakustilistele muunduritele. Asetades näiteks piesoelektrilised või magnetostriktiivsed materjalid väikes massiga jäiga heli kiirgava "peamassi" ja raske "sabamassi" vahele, võib selline muundur töötada heliallikana (elektrivoolu mõjumisel kiirata helilaineid veekeskkonda) või hüdrofonina (veealuse helilainete andurina). Muunduri nimetus tuleneb tema suurusest, kujust ja võimest helilaineid kiirata. Nimetus "tonpilz" tuleneb saksakeelsetest sõnadest Ton (toon) ja Pilz (seen), kuna muundur on seene kujuline.
Tavaliselt kasutatakse tonpilzi muundureid erinevates sonarite rakendustes. Nende tõhususe suurendamiseks paigutatakse muundurid sageli ridadesse: mõnikord sadadest muunduritest koosnevatesse võredesse. Selline paigutus võimaldab ka kiire moodustamist ja juhtimist.
Selliseid muundureid kasutatakse ka sonarite hüdrostaatilise rõhu kompenseerimiseks, eriti allveelaevade puhul.
Lubja tänav (Pärnu)
Lubja tänav on tänav Pärnus Ülejõe linnaosas.
Tänav saab alguse Vana-Sauga tänavalt, suundub kirdesse ja lõppeb Niine tänavaga ristudes. Lubja tänav ristub veel Loode, Kitse, Vahe, Uus-Sauga, Sarve, Turu, Voorimehe ja Lille tänavaga.
Tänava pikkus on 1,4 km.
Ajalugu
Tänava ajalooline saksakeelne nimi on Kalkstraße.
¡Basta Ya!
¡Basta Ya! ('Aitab juba!') on Hispaania poliitiline liikumine, mis on suunatud terrorismi (eriti ETA) vastu, terroriohvrite abistamisele ning õigusriigi, Hispaania põhiseaduse ja praeguse Baskimaa autonoomiastatuudi vastu.
Korraldatakse meeleavaldusi ja protestiaktsioone.
Aastal 2000 sai ¡Basta Ya! Sahharovi auhinna.
Loomuse tänav
Loomuse tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe asumis.
Loomuse tänav sai nime 16. mail 1989. Tänav on saanud nime kalanduse mõiste "loomus" ('kalasaak') järgi.
Alfred Lepp
Alfred Elmar Lepp (19. jaanuar 1900 Saru – 14. september 1984 Mõniste) oli eesti vaimulik ja kultuuritöötaja. Ta on Mõniste külamuuseumi asutaja.
Ta võttis osa Vabadussõjast. Aastal 1923 lõpetas ta Võru Rahvahariduse Seltsi Poeglaste Gümnaasiumi. Aastal 1930 lõpetas Tartu Ülikooli usuteaduskonna. 22. mail 1932 ordineeriti ta Tallinna Jaani kirikus õpetajaks piiskop Jakob Kuke poolt.
Ta oli 18. maist 1932 kuni 5. juulini 1933 Rõuge Maarja koguduse õpetaja Valter Viksi isiklik adjunkt. Seejärel oli ta 2. maini 1935 Tallinna Pauluse koguduse asetäitja-õpetaja.
Aastatel 1935–1937 oli ta hingeravikabineti omanik, misjärel pidas ta isatalu. 1946–1957 töötas ta Mõniste kultuurimaja juhatajana ja asutas Mõniste koduloomuuseumi, mille teaduslik töötaja oli 1957–1963.
Ta on kirjutanud raamatuid toortaimetoitlusest.
Pjotr Gussev
Pjotr Andrejevitš Gussev (vene keeles Пётр Андреевич Гусев; 29. detsember (vkj 16. detsember) 1904 Peterburi – 30. märts 1987 Leningrad) oli vene balletitantsija, koreograaf ja ballettmeister.
Alfred Lepp
Maetud Hargla kalmistule.
Pjotr Gussev
Pjotr Gussev lõpetas 1922. aastal Petrogradi koreograafiakooli. Aastatel 1922–1935 tantsis ta Leningradi Ooperi- ja Balletiteatris. 1935. aastal sai ta Moskva Suure Teatri juhtivaks balletisolistiks. Tema lavapartnerid seal olid näiteks Galina Ulanova, Olga Lepešinskaja ja Maia Plissetskaja.
Teatrijuht, pedagoog ja lavastaja
Aastatel 1945–1950 oli Gussev Kirovi-nimelise Riikliku Akadeemilise Ooperi- ja Balletiteatri kunstiline juht ja 1950–1956 töötas ta Stanislavski ja Nemirovitš-Dantšenko Moskva Muusikateatris balletipedagoogina. Ühtlasi töötas ta külalislavastajana mitmes teatris (näiteks Leningradi Väikeses Riiklikus Akadeemilises Ooperi- ja Balletiteatris ja Aserbaidžaani NSV Riiklikus Akadeemilises Ooperi- ja Balletiteatris).
Aastatel 1958–1960 töötas Gussev balletipedagoogi ja ballettmeistrina Hiinas. Pekingis aitas ta organiseerida esimest balletiteatrit (Hiina Rahvusballett).
Aastatel 1960–1962 oli Gussev Leningradi Väikese Riikliku Akadeemilise Ooperi- ja Balletiteatri ja 1963–1966 Novosibirski Riikliku Akadeemilise Ooperi- ja Balletiteatri balletitrupi kunstiline juht.
1966. aastal asutas Gussev balletitrupi Kammerballett, millest hiljem kujunes Leonid Jakobsoni Peterburi Riiklik Akadeemiline Balletiteater.
Aastatel 1966–1983 oli Gussev Rimski-Korsakovi Peterburi Riikliku Konservatooriumi ballettmeistrikateedri juhataja, alates 1973. aastast ühtlasi selle professor.
Filmiroll
1983. aastal linastunud Emil Loteanu filmis "Anna Pavlova" mängis Gussev Marius Petipa rollis.
Roman Ludwig Gross
Roman Ludvig Fjodorovitch von Gross (19. jaanuar 1875 Tallinn – 18. detsember 1957 Soome) oli vene sõjaväelane.
Gross oli kaupmehe poeg ja luteri usku. Lõpetas 1892. aastal Tallinna Reaalkooli, asus seejärel vabatahtlikult teenistusse, lõpetas Vladimiri sõjakooli Peterburis ja sai 1895. aastal alamlipniku auastme. 1896. aastal ülendati ta alamleitnandiks, 1900. aastal leitnandiks, 1904. aastal alamkapteniks ja aasta lõpus alamrittmeistriks.
Ta osales Vene-Jaapani sõjas ja sai vigastada.
1908. aastal ülendati ta rittmeistriks, 1916. aastal alampolkovnikuks. 24.12.1918 vabastati ta Sõjaministeeriumi Varustusvalitsuse vanem käsutäitja ohvitseri teenistusest. 1919. aastal eemaldati ta loodearmee nimekirjast ja ta astus ohvitseride reservi, samal aastal sai temast Rahumäe vangilaagri ülem, kuid ta tagandati 18.03.1920 ametikohalt alkoholi tarvitamise, ebaviisaka käitumise ja ohvitseride solvamise tõttu. Ta lahkus Soome.
Keskküla (perekonnanimi)
Keskküla on perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Keskküla 228 inimesel: 116 mehel ja 112 naisel. Perekonnanimede levikult oli Keskküla meeste puhul 661. ja naiste puhul 785. kohal.
Keskküla oli kõige levinum perekonnanimi vanuserühmas 20–24, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,85. Perekonnanimi Keskküla oli kõige sagedasem Võru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 4,59 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Pöide kihelkonna Saare, Käina kihelkonna Putkaste ja Kolga-Jaani kihelkonna Võisiku mõisavaldades talupoegadele perenimeks Keskküla ja Keskkülla.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus Eestis keegi perekonnanimest Keskküla ei loobunud. Uueks nimeks võeti Keskküla 22 korral kui loobuti nimedest Aroll(Arroll) neljal juhul, Krivanoi ja Vocht kahel juhul, samuti nimedest Smironin, Nimvalts, Nebokat, Murri, Traugot jne.
Cluny liikumine
pisi|Vaade Cluny kloostrile pargist Cluny liikumine, Cluny reformid ehk Cluny reformiliikumine oli Cluny kloostrist alguse saanud vaimulik reformiliikumine, mis pani vaimuliku aluse kõrgkeskajal toimunud orduliku paavstikiriku ülesehitamisele, aadlist rüütlite kujundamisele ja ristisõdadele.
Kloostri rajamine
Cluny kloostri loomise (910) eelduseks oli sajandeid väldanud germaani aadli tõmme kloostrielu ja pühaduse poole. Tegemist oli klerikaliseerunud aadli kloostriga, kes maailmast pagemise asemel oli oma sihiks seadnud vastavalt oma arusaamadele kirikuriigi ja Euroopa ülesehitamise. Cluny kloostril õnnestus säilitada oma õigused ja valitsev seisund vähemalt 200 aasta vältel.
Cluny klooster asutati ületamaks senist kloostrite sõltuvust maavaldajast. Selle asemel allutati klooster otse paavstile. Frangi omandkiriku süsteem, milles kloostrid olid maaomanike meelevallas, oli mõjunud neile laostavalt. Enamasti olid nende asutajateks olnud feodaalid, kes olid küll huvitatud hingeõndusest, kuid sellest enam huvitas neid oma aladele tugevate ja korrastatud majandusüksuste saamine. Cluny kloostri asutamisel oli Akvitaania hertsog Wilhelm asutamisürikus, mis kindlustas tehingu püsivuse ka järgnevate valitsejate ajal, andnud kloostrile kaks privileegi: vabaduse valida abt ja sõltumatuse ilmalikust ja kirklikust territoriaalvõimust. Selleks allutati klooster otse paavstile loobudes senisest traditsionaalsest maakirikule omasest õigussidemest.
Cluny kloostrireformi ajalugu
Reaktsioonina paavstluse pimedale ajale oli 9. sajandi lõpul ja 10. sajandi algul alanud munkluses reformiliikumise aeg, mille kaks peamist keskust olid Metzi lähistel asuv Gorze klooster, mille elu oli korraldatud piiskoplikul initsiatiivil teistele kloostritele eeskujuks, ja õhtumaisele munklusele ja kirikuriigile otsustava mõjuga Cluny klooster Burgundias (rajatud 910). Aastal 931 väljaantud reformilitsentsiga sai klooster paavstilt õigusliku aluse Cluny reformide levitamiseks. Litsentsi kohaselt oli Cluny kloostril lubatud vastu võtta munki neist kloostritest, kus reformidele vastu seisti, ja teisi kloostreid reformide läbiviimise eesmärgil üle võtta. Juba 10. sajandil ühines Cluny reformidega suur hulk kloostreid. Tekkis võimas ühtse tsentralistliku ordukorraga kloostrite ühendus üle kogu Euroopa. Seniste sõltumatute kloostrite asemel valitses üks võimas Cluny klooster, muutudes nii ka ilmalikuks suurvõimuks. Oma kõrgajal, 12. sajandi alguses, kuulus Cluny kloostrisüsteemi (Ordo Cluniacensis) umbes 3000 kloostrit.
1100. aasta paiku pidi Cluny oma juhtpositsioonist loobuma tsistertslaste ordu kasuks, kuid püsis võimsa orduliiduna kuni Prantsuse revolutsioonini (1789). Tsistertslaste uus ideaal oli vaesus, kuid mitte üksikmunga, vaid kogu ordu vaesus. Nende kloostrid pidid erinevalt Clunyst elatuma üksnes oma kätetööst. 12. sajandil hakkas Cluny mõju kiiresti kahanema ning sajandi lõpul algas ka majanduslik allakäik.
Clunys puudus kaptiil, kõige tähtsamaks oli abti ülemvõim. Tekkis omalaadne konföderatsioon, sest kloostrite maa ei kuulunud otseselt ei Prantsuse kuningale ega paavstile. Clunys hakati ka esimesena tõeliselt surnutekultusega tegelema. Kloostris viidi läbi rüütlikslöömise tseremooniaid ja korraldati rüütlite koolitusi. Paljud Cluny mungad said hiljem ka paavstideks (Gregorius VII). Klooster muutus tasapisi elitaarseks. Friedrich II andis sinna hoiule riigiõuna. Eemalduti Benedictuse reeglitest (Regula Benedicti), pikendati liturgilist talitust ja loobuti kehalisest tööst. Tekkis ilmikvendade ehk konverside institutsioon, kes tegid füüsilist tööd. Külalisi jaotati majutamisel vastavalt rikkusele ("kes tuli hobusega, kes mitte"). Clunyd hakati kritiseerima tema rikkuse pärast. 1126. aastast on säilinud hiljem tihti tsiteeritud Clairvaux Bernardi tekst Cluny pillavusest.
17. sajandil olid Cluny abtideks nii Richelieu kui ka Mazarin.
Cluny liikumisele omane
Cluny oli eelkõige monastilise ja kirikliku reformiliikumise keskus. Selle kloostrikoolides kasvatati Euroopa aadlikke. Kloostrit kui aadlikristluse keset ja reformiliikumist, eristas teistest:
Bruemmer
Ajalugu
Suguvõsast on teada 1529. aastast Wolmar Bruemmer, kes oli Virumaa orduvasall.
Suguvõsa oli märksa rohkem esindatud Liivimaal kui Eestimaal.
Suguvõsa kanti 1745. aastal Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Tudu Pilvepuu
Tudu Pilvepuu (lühemalt Pilvepuu) oli hõbepappel Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Tudu asulas Tudu põhikooli juures. 2019. aastast loetakse puu hävinuks.
Toomas Lasmann
Toomas Lasmann (sündinud 12. septembril 1944) on eesti telerežissöör, raadiodiktor ja filmitekstide lugeja.
Tudu Pilvepuu
Puu ümbermõõt on 536 cm (mõõdetuna 0,6 m kõrguselt) ja kõrgus 24 m.
Toomas Lasmann
Haridus
Toomas Lasmann on lõpetanud Tallinna 20. keskkooli. Kooliajal osales rahvateatris Noorus.
Tudu Pilvepuu
Puu istutati kevadel 1929 uue Tudu koolimaja valmimise puhul. Kool oli sisse õnnistatud detsembris 1928.
Toomas Lasmann
Haridus
Eesti Teatriühingu lavakunstistuudios õppis ta näitlemist aastatel 1966–1968 (lavakõne õpetajad Leo Martin, Kaarel Toom, Aksel Küngas), 1972 õppis Moskvas telerežissööride kursustel, 1973–1978 õppis Tallinna Pedagoogilises Instituudis kultuurharidust ja näitejuhtimist, mille lõpetas cum laude.
Alamosa maakond
Alamosa maakond (Alamosa County) on maakond USA-s Colorado osariigis. Geograafilised koordinaadid on 37°57' N, 105°78' W.
Toomas Lasmann
Töö
Kõigepealt töötas Eesti Raadios diktorina, filmi- ja seriaalitekste on peale lugenud 1968. aastast.
Filmitekstide pealelugemine
Eesti Televisioonis loeb loodusdokumentaalide tekste praeguseni. On lugenud filmitekste ka telekanalitele TV1 ja TV3.
Alamosa maakond
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Alamosa.
¡Bastardos!
"¡Bastardos!" on ansambli Blues Traveler kaheksas stuudioalbum (2005).
Alamosa maakond
Maakonna pindala on 1874 km². Veepindala on 2 km².
Ajalugu
Alamosa maakond moodustati 8. märtsil 1913 Costilla maakonna loodeosast.
2000. aasta rahvaloenduse andmed
Alamosa maakonnas oli 12 966 inimest, 5467 leibkonda ja 3651 perekonda.
Rahvastiku tihedus oli 8 in/km².
Elamuühikuid (housing units) oli 6088 (keskmine tihedus 3/km²).
Rassiline koosseis oli järgmine:
Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 41,41%.
5467 leibkonna seas oli
Leibkonnas oli keskmiselt 2,56 inimest ja perekonnas keskmiselt 3,14 inimest.
Elanikud jagunesid ealiselt nii:
Browne
Browne, ka Browne-Camus (vene keeles Броун) oli Iirimaa päritolu Liivimaa ja Austria aadlisuguvõsa.
Ajalugu
Browne´i suguvõsa täpne päritolu on ebaselge ja nende põlvnemise kohta on käibel mitmeid versioone. Ühe teooria kohaselt olid nad algselt normanni päritolu. Täpsem põlvnemisliin algab XVII sajandi alguses elanud iiri aadlimehe William Browne´iga, kelle kahest pojast sai alguse suguvõsa kaks haru. Limericki krahvkonnas sündinud George von Browne (1698−1792) siirdus XVIII sajandi alguses Venemaale, kus ta tegi hiilgavat karjääri; temast sai kindral en chef ja ta oli kauaaegne Liivimaa- ja Eestimaa kindralkuberner. 1773. aastal sai ta Püha Rooma keisrilt krahvitiitli. 1746. aastal võeti ta Eestimaa, 1780. aastal Liivimaa ja 1784. aastal Kuramaa matriklisse. Tema haru kustus meesliinis 1827. aastal.
Alamosa maakond
2000. aasta rahvaloenduse andmed
Ea mediaan oli 31 aastat.
Browne
Ajalugu
William Browne´i nooremast pojast Ulysses (Ulick) Browne´ist sai alguse liin, mille esindajad tegid karjääri Austria teenistuses. 1716. aastal said vennad George Browne (1657−1729) ja Ulysses Browne (1659−1731) Püha Rooma keisrilt krahvitiitli; samaaegselt anti neile tiitel vabahärra von Browne Camus und Mountany. Vanem vend George sai 1726. aastal titulaarkuningalt James III krahvitiitli, mis pärandus tema surma järel nooremale vennale Ulyssesile ja viimase järeltulijatele. Krahv Maximilian Ulysses von Browne (1705−1757) oli keisri sõjaväelane ja tõusis feldmarssaliks. Browne´i suguvõsa Austria haru kustus 1803. aastal.
Alamosa maakond
2000. aasta rahvaloenduse andmed
Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 99,00 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 95,30 meest.
Sakala Keskus (Viljandi)
Keskus pakub võimalusi harrastustegevuseks ning kultuuriürituste, konverentside, seminaride ja muude ürituste korraldamiseks.
Alamosa maakond
2000. aasta rahvaloenduse andmed
Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 29 447 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 38 389 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 27 733 dollarit, naistel 22 806 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 15 307 dollarit.
Sakala Keskus (Viljandi)
Sakala Keskuse peahoone asub Viljandi kesklinnas aadressil Tallinna tänav 5.
Lisaks kuuluvad Sakala Keskuse kui munitsipaalasutuse haldusalasse :
Alamosa maakond
2000. aasta rahvaloenduse andmed
21,30% elanikkonnast ja 15,60% perekondadest elas allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 27,40% alla 18-aastasi ja 13,90% üle 65-aastasi.
Urmas Kaal
Urmas Kaal (sündinud 6. aprillil 1973 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (kaitsja). Ta mängib Eesti III liiga klubis JK Kernu Kadakas.
Saksa praostkond
Saksa praostkond oli Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku praostkond, aastatel 1921–1939. Praostkond eksisteeris saksa vähemusrahvuse lahkumiseni Eestist Teise maailmailmasõja ajal.