cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Urson
Jooksuaeg saabub sügisel või sügistalvel. Isased hulguvad mööda metsa ja toovad kuuldavale kõrgeid helisid. Pärast 7 kuud kestnud tiinust toob emane ajavahemikus aprillist juunini ilmale ühe poja. Poeg on suur, avatud silmadega ja hästi arenenud. Vastsündinu tüvepikkus on üle 6 cm, mass kuni 560 g.
Juba pool tundi pärast sündi hakkavad pojal okkad kõvastuma. Esimesest elupäevast peale järgneb poeg emale ja ilmutab kõiki ursonile tüüpilisi kaitsereaktsioone. Juba 3.–5. elupäeval hakkab poeg hambaid laksutama. Poeg imeb tihti. Imetav emasloom istub, toetudes kintsudele ja sabale. Juba esimesel elukuul hakkab poeg pisut tahket toitu sööma. Vangistuses toidab ema poega piimaga 4–5 kuud.
Urson ei tekita olulist majanduslikku kahju. Ta võib paha tekitada puude, sealhulgas viljapuude ja ilupuude "rõngastamisega". Kui urson satub teraviljapõllule, siis tallab ta rohkem taimi kui sööb.
Urson on hirmus närija. Otsides pekki või midagi muud, millel on soola, kasvõi inimese higi lõhn, võib urson läbi närida nii telgiriide, kirvevarre, aeru kui sadula.
Looduses on ursonid üsna laisad, aga vangistuses ärrituvad nad kergesti ja satuvad isegi raevu. Vangistuses on ursoni eluiga üle 10 aasta.
Urson on soodsas seisundis liik. Ta ei kuulu looduskaitse alla.
Adramaa
Alates 16. sajandist kasutati kokkulepitud adramaid järgmiselt :
Adramaarevisjon
Liivimaa kubermangus oli esimene adramaarevisjon 1586. ja Eestimaa kubermangus 1582. aastal.
Liivimaa kubermangus kasutati 1688. aastal revisjoniadramaa mõõtühikuna põllumaa suurust, mis andis 60 speetsietaalrit puhastulu.
Alates 1872. aastast mõeldi adramaa all sellist maakasutust, mille pealt tuli aastas maksta 300 rubla renti. Aastal 1901 asendati ka Liivimaal adramaa taalriarvestus puhaskasurublaarvestusega.
Roméo Elvis
Roméo Johnny Elvis Kiki Van Laeken (esinejanimi Roméo Elvis; sündinud 13. detsembril 1992 Uccles Belgias) on belgia räppar. pisi|vasakul|Roméo Elvis 2018. aastal
Robert Fischer
Robert James Fischer (hüüdnimi Bobby Fischer; 9. märts 1943 – 17. jaanuar 2008) oli USA maletaja, kes viimased eluaastad elas poliitilises asüülis Islandil.
Fischer on nooruspõlves mänginud malet Moskvas. Noorena oli tal paranoiahood. Eesti maletaja Iivo Nei sõnul polnud Fischer päris normaalne. Fischeri abilise male tsoonidevahelisel turniiril Bill Lombardy sõnul oli Fischeril probleeme.
Fischer katkestas oma osavõtu Nõukogude Liidu sportlaste omavahelise viigistamise kahtluse tõttu male esimesel rahvusvahelisel tsoonidevahelisel turniiril.
Fischer tuli male maailmameistriks 1. septembril 1972. Selleks pidi ta kõigepealt tulema USA 1969. aasta meistrivõistlustel esikolmikusse, aga loobus turniirist, sest ei jõudnud korraldajatega kokkuleppele turniiri vormingu ja auhinnafondi asjus. Kuid Pál Benkö loobus oma kohast USA koondises ja Fischer pääses tsoonidevahelisele turniirile. See toimus 1970. aasta novembris-detsembris Palma de Mallorcal ning Fischer võitis selle 18½ punktiga 23-st, edestades Bent Larsenit, Jefim Gellerit ja Robert Hübnerit, kes jagasid 15 punktiga teist kohta. Keegi pole tsoonidevahelist turniiri suurema vahega võitnud. Pretendentide turniiril alistas ta 6:0 Mark Taimanovi ja seejärel Denveris 6:0 Larseni. Kui arvestada, et ta lõpetas tsoonidevahelise turniiri 7 järjestikuse võiduga, oli ta võitnud 19 partiid järjest. Pretendentide turniiri finaalis alistas ta Tigran Petrosjani 6½:2½, alistades ta avapartiis. Tema 20-mänguline võiduseeria on 20. sajandil ainulaadne. MM-tiitlimatšis Islandil Reykjavíkis alistas ta Boris Spasski 12½:8½ ja tuli 11. maailmameistriks.
Pärast maailmameistriks tulekut halvenes Fischeri vaimne tervis.
Kogu oma ülejäänud elu pidas Fischer end maailmameistriks, aga osales veel üksnes ühel mitteametlikul turniiril, revanšmatšil Spasskiga 1992. aastal. Fischer võitis selle 17½:12½.
Saarjõgi
Saarjõgi on jõgi Järva, Viljandi ja Pärnu maakonnas, Navesti jõe parempoolne lisajõgi.
Jõe pikkus on 38 km, valgla pindala 187,4 km², langus 46 m ja lang 1,21 m/km. Jõgi saab alguse Järvamaal Saareotsa külas 64,5 m kõrgusel ja suubub Pärnumaal Kaansoo külas 18,5 m kõrgusel paremalt poolt Navesti jõkke 26,2 km kaugusel selle suudmest. Jõgi kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Saarjõgi voolab läbi Saarjõe maastikukaitseala ja Nõmme raba looduskaitseala kaguservas. Saarjõe kaitsealal asuvad jõe kaldal Saeveski metsaonn ja Saarjõe õpperada.
Cyril Lignac
pisi|Cyril Lignac Pariisi šokolaadimessil 2017. aastal Cyril Lignac (sündinud 5. novembril 1977 Rodezis Aveyronis) on peakokk, kondiiter ja prantsuse telesaatejuht.
Talle kuuluvad restoran "Le Chardenoux" Pariisi XI linnaosas, restoranid "Aux Prés" ja "Le Bar des Prés" VI linnaosas, kokteilibaar "Dragon" VI linnaosas, butiigid "La Pâtisserie Cyril Lignac" VI, XI, XV, XVI ja XVII linnaosas ning butiik "La Chocolaterie Cyril Lignac" XI linnaosas.
Ta oli gurmeerestorani "Le Quinzième" (1 Michelini täht) omanik ja peakokk Pariisi XV linnaosas kuni selle sulgemiseni 2019. aasta juulis.
Ta on paljude kokandussaadete saatejuht kanalil M6 ja kokaraamatute autor, peamiselt kirjastustes Hachette Pratique ja Editions de La Martinière. 2012. aastal valiti ta ühes küsitluses prantsuse lemmik tele-kokaks. 2019. aastal oli ta üks kolmest enimjälgitud prantsuse kokast Twitteris. 2020. aasta mais oli tema Instagrami kontol 2,1 miljonit jälgijat.
Ishikawa prefektuur
Ishikawa prefektuur on Jaapani prefektuur Honshū saare keskosas Jaapani mere kaldal. Piirneb läänes Toyama ja Gifu ning lõunas Fukui prefektuuriga.
Sophie Marceau
pisi|Sophie Marceau [[Cannes'i filmifestivalil 2004. aastal]] Sophie Danièle Sylvie Maupu (kunstnikunimega Sophie Marceau; sündinud 17. novembril 1966 Pariisis) on prantsuse näitleja ja filmitegija.
Ishikawa prefektuur
Sümbolid
Ishikawa prefektuuri tunnuslind on kaljukotkas (Aquila chrysaetos), tunnuspuu on hiibapuu (Thujopsis dolabrata) ja tunnuslill kamtšatka püvilill (Fritillaria camtschatcensis).
Haldusjaotus
Ishikawa prefektuur on jaotatud 19 omavalitsusüksuseks, millest 11 on linnad (市 shi).
Sophie Marceau
Tänu filmile "La Boum" sai temast juba 13-aastaselt Prantsusmaal filmitäht. "La Boum 2" eest sai ta lootustandva naisnäitleja Césari.
Karjääri algus (1980. aastad)
Taskuraha teenimiseks liitus Sophie Maupu laste ja noorte reklaamiagentuuriga, kus teda märgati.
Pärast juhuslikku prooviesinemist sai ta 1980. aastal, 13-aastaselt, oma esimese rolli Claude Pinoteau kultusfilmis "La Boum", mis ületas põlvkondadevahelisi piire. Romantilise ja mässumeelse nooruki Vici karakter tõi talle kohe kuulsuse. Ta kehastas sama tegelaskuju ka järjefilmis "La Boum 2" 1982. aastal, mis tõi talle 1983. aastal parima lootustandva naisnäitleja Césari.
Claude Pinoteau pakkus talle 1988. aastal Valentine'i rolli romantilises komöödias "L'Étudiante", mis osutus samuti väga menukaks.
"La Boumi" võtete ajal soovitas Claude Pinoteau tal võtta kunstnikunimi ja valida see Pariisi avenüüde nimekirjast. Ta valis Marceau, et jätta alles oma perekonnanime esitäht.
Julie Depardieu
pisi| Julie Depardieu [[Berliin|Berliinis 2007. aastal]] Julie Marion Depardieu (sündinud 18. juunil 1973 Boulogne-Billancourtis) on prantsuse näitleja.
Tunnustus
Julie Depardieu pälvis 2004. aastal Césari parima lootustandva naisnäitleja kategoorias ja Césari parima naiskõrvalosa eest Claude Milleri filmis "La Petite Lili". Aastal 2008 pälvis ta taas Césari parima naiskõrvalosa eest filmis "Un secret".
Isiklikku
Tema isa on filminäitleja Gérard Depardieu ja ema näitleja Élisabeth Guignot.
Aastatel 2001–2008 oli ta suhtes viiuldaja Laurent Korciaga.
Nüüd elab ta Philippe Katerine'iga, keda kohtas 2010. aastal filmi "Je suis un no man's land" võtetel. Neil on kaks last: 16. juunil 2011 sündinud Billy ja 8. augustil 2012 sündinud Alfred.
Häziä Däülätšina
pisi Häziä Däülätšina (Һәҙиә Дәүләтшина; 5. märts 1905 Samara oblast – 5. detsember 1954 Birsk) oli Baškortostani luuletaja, proosa- ja näitekirjanik.
Cristina Córdula
pisi Cristina Córdula (õieti Maria Cristina Córdula da Cunha; sündinud 30. oktoobril 1964 Rio de Janeiros) on prantsuse-brasiilia telesaatejuht ja stilist ning endine modell.
Deportivo de La Coruña
Klubi asutati 1906. aastal nime Club Deportivo de la Sala Calvet all. Klubi sai kuningliku staatuse 1907. aasta mais ja kuningas Alfonso XIII sai klubi aupresidendiks.
Deportivo de La Coruña on tulnud korra Hispaania meistriks (hooajal 1999–2000) ning võitnud kaks korda Hispaania karika (hooaegadel 1994–95 ja 2001–02) ning kolmel korral Hispaania superkarika (aastatel 1995, 2000 ja 2002). 1990. ja 2000. aastatel mängis klubi sageli UEFA Meistrite Liigas ja UEFA karikavõistlustel. UEFA Meistrite Liigas on parimaks tulemuseks pääs poolfinaali hooajal 2003–2004, mil poolfinaalis kaotati kahe mängu kokkuvõttes hilisemale meistrile FC Portole. UEFA karikavõistlustel oli parimaks kohaks neljandasse ringi ehk kuueteistkümnendikfinaali jõudmine hooajal 1999–2000.
Deportivo de La Coruña mängis püsivalt Hispaania kõrgliigas aastatel 1991–2011. Hooajal 2010–2011 saadi kõrgliigas 18. koht ja langeti esiliigasse. Hooajaks 2012–2013 tõusti tagasi kõrgliigasse, kuid eelviimase koha tõttu tuli järgmine hooaeg taas alustada esiliigast. Alates 2014–2015 on klubi püsinud kõrgliigas.
Deportivo de La Coruña kodustaadion on Estadio Riazor, mis mahutab 32 912 pealtvaatajat.
Deportivo de La Coruña suurim rivaal on samuti Galicia piirkonnas tegutsev klubi Celta de Vigo ja klubide vahelised mängud on tuntud Galicia derbina.
Praegune meeskond
''Seisuga 24. august 2017''
Guillebert de Lannoy
thumb|Guillebert de Lannoy Guillebert de Lannoy (1386–1462) oli flaami päritolu Burgundia sõjaväelane ja diplomaat, Villervali isand (sgr. de Villerval)
1403. aastal võttis ta Prantsusmaa vägedes osa Wighti saare ründamisest. 1405–1406 käis ta palverännakul Palestiinas. Sealt naastes võttis Hispaanias osa võitlusest mauridega ning osales Prantsusmaal armanjakkide ja burgundlaste vahelistes võitlustes.
Burgundia hertsog Jean Kartmatu määras Lannoy sadamalinna Ecluse'i asevalitsejaks. 1419. aastal võttis ta Burgundia esindajana osa Inglise kuninga Henry V ja Prantsusmaa Catherine'i pulmadest.
1421. aastal saadeti ta Palestiinasse uurima võimalusi vabastada Jeruusalemm muslimitest. Esmalt reisis ta läbi Ida-Euroopa Konstantinoopolisse ning sealt edasi Rhodosele, Kreetale, Egiptusesse ja lõpuks Jeruusalemma. Burgundiasse tagasi läks ta läbi Rhodose, Veneetsia ning Saksamaa.
Seejärel käis Lannoy Burgundia saadikuna Šotimaal ja Iirimaal, samuti osales ta 1433. aastal Baseli kirikukogul. 1430. aastal oli ta üks Kuldvillaku ordu asutajaliikmetest. 1435. aastal võttis ta osa Arras' kongressist.
1440. aastatel hakkas Philipp Hea taas hellitama mõtet ristisõjast. Lannoy saadeti Napoli kuninga Alfonso V juurde ja seejärel mereteed mööda edasi Jeruusalemma. Teel peatuti mitmetes paikades, et uurida kuidas suhtuvad kavandatavasse ristisõtta kohalikud valitsejad. Tagasiteel liiguti laevadel läbi Kreeka saarestike ja mööda Dalmaatsia rannikut. Veneetsiast edasi liiguti maad mööda läbi Austria ja Saksamaa tagasi Burgundiasse.
Lannoy hilisema elu kohta on teada väga vähe.
Autobiograafilises teoses "Voyages et Ambassades" annab ta ülevaate oma elust ja kirjeldab oma reise. Muuhulgas on teoses mainitud ka mitmeid paiku Eestis, mida ta külastas 1413. aastal.
Imetajad
Imetajad ehk mammaalid (Mammalia) on loomade klass keelikloomade hõimkonnast.
Teadusharu, mis tegeleb imetajate uurimisega, nimetatakse terioloogiaks.
Süstemaatika ja evolutsioon
Esimesed imetajad arenesid välja roomajatest juuraajastu algul, umbes 220 miljonit aastat tagasi.
Üldiseloomustus
Selle klassi ühed tähtsamad tunnused on
Imetajatele on eriti iseloomulikud piimanäärmed, mis puuduvad teistel selgroogsetel. Imetajad toidavad oma poegi piimanäärmete nõrega – piimaga.
Alalõug koosneb vaid ühest (hamba)luust. Hambad eristatakse lõike-, silma-, ja purihammasteks. Kõrva trummiõõnes on kolm kuulmeluukest: vasar, alasi ja jalus. Kahepaiksetel, roomajatel ja lindudel on üks kuulmeluu. Süda sarnaneb lindude südamega, on neljaosaline, ühe (vasaku) aordikaarega. Vere punalibledel puuduvad tuumad, mis suurendab nende hapnikumahtuvust.
Levik maakeral
Imetajad on levinud praktiliselt kogu maakeral. Nad puuduvad üksnes Antarktika siseosas, kus valitsevad ekstreemsed keskkonnatingimused. Antarktika rannaaladel esineb hülgeid ja vaalu. Põhjapooluse piirkonnas leidub jääkarusid, loivalisi, vaalalisi (narvalid).
Imetajate levik on laialdane ka elukeskkonna mõttes. Piisab meenutamisest, et maismaaliikide kõrval – keda on enamik – on hulk liike vähemal või suuremal määral seotud veekogudega ning paljud lendavad õhus. Peale selle elab rohkesti imetajaid pinnases, kus nad veedavad kogu elu või valdava osa sellest. Üheski selgroogsete klassis pole niisugust vormiküllust kui imetajate omas.
Imetajate anatoomia ja füsioloogia
Imetajate katteelundkond võtab vastu välisärritusi ja kaitseb organismi väliskeskkonna negatiivse mõjude eest. Nahk koosneb imetajatel, nagu ka selgroogsetel, kahest kihist, välimisest marrasnahast ja sisemisest ehk pärisnahast. Nahk on kaetud karvadega. Karvad sisaldavad pigmenti, mis määravad ära välise värvuse. Pikemad ja tugevamad pealiskarvad kaitsevad nahka ja pehmemad aluskarvad ehk villkarvad kaitsevad külma ja sooja eest.
Nahas on palju näärmeid: higinääre, rasunääre, mille eritis hoiab karvad märgumatuna ja naha elastsena. Paljudel liikidel on rasunäärmetest kujunenud ka erilised lõhna- või haisunäärmed. Higinäärmetest on tekkinud ka piimanääre. Imetajate nahk on paks ja elastne, selle alumise kihi alla koguneb rasv.
Katteelundkonna hulka lisaks karvadele loetakse ka varvaste kaitseks kujunenud küünised, küüned, sõrad või kabjad, lisaks ka sarved (peale hirvlaste), sarvsoomused ja nahanäärmed. Vaid veelise eluviisiga vaaladel ja delfiinidel on nahk karvutu.
Naha üldpaksus ja tugevus erineb liigiti palju.
Koljut iseloomustab suhteliselt suur ajukolju, mis on tingitud aju suuremast mahust. Koljuluud kasvavad kokku hilja.
Imetajate lihaskond on liigutuste mitmekesisuse tõttu väga diferentseeritud.
Seedeelundid on hambad, keel, süljenäärmed, neel, söögitoru, magu, sooltoru-peensool, jämesool, pärasool, pärak. Seedenäärmed on maks ja kõhunääre.
Imetajate ainsad hingamiselundid on kopsud.
Süda on neljaosaline (2 koda ja 2 vatsakest).
Imetajad on lahksugulised. Viljastamine on kehasisene.
Marcel Desailly
pisi|Marcel Desailly (2011) Marcel Desailly (sünninimega Odenkey Addy Abbey; sündinud 7. septembril 1968 Accras) on Ghanas sündinud endine Prantsusmaa jalgpallur (keskkaitsja).
Klubikarjääri jooksul mängis ta Prantsusmaa kõrgliiga klubides Nantes ja Marseille Olympique, Itaalia kõrgliiga klubis AC Milan, Inglismaa kõrgliiga klubis Chelsea ning Katari kõrgliiga klubides Al-Gharafa ja Qatar SC. Hooajal 1992–93 võitis ta Marseillega UEFA Meistrite Liiga, hooaegadel 1993–94 ja 1995–96 AC Milaniga Itaalia meistrivõistlused ning 1998. aastal Chelseaga UEFA superkarika.
Prantsusmaa jalgpallikoondises mängis Desailly aastatel 1993–2004 ning tuli 1998. aastal maailmameistriks ja 2000. aastal Euroopa meistriks.
Alkmene
Alkmene (ladina keeles Alcmena, Alcummena) oli vanakreeka mütoloogias Amphitryoni abikaasa ning Heraklese ja Iphiklese ema.
Alkmene isa oli Mükeene kuningas Elektryon, kes oli Perseuse poeg. Tema emaks on nimetatud Anaxot, ent Anaxo on teiste allikate järgi hoopis Alkmene meheõde.
Alkmenel oli 9 venda, kellest 8 langesid sõjas tafide vastu. Alkmenele tuli kosja tema onupoeg Amphitryon, ent Alkmene ei tahtnud temaga abielluda enne, kui vendade surma eest on kätte makstud. Amphitryon tegi seda ja nad abiellusid.
Amphitryon tappis kogemata Elektryoni. Võimu haaras Alkmene alaealise venna Likymniose eest nende onu Sthenelos, kes pagendas Amphitryoni. Nad rändasid Teebasse, kus Amphitryonile anti armu.
Zeus võttis endale Amphitryoni kuju ning sigitas Alkmenega surematu Heraklese. Samal ööl sigitas õige Amphitryon temaga sureliku Iphiklese, kes sündis päev hiljem. Mõne allika järgi olid Amphitryon ja Alkmene ka Eurydike vanemad.
Alkmene järgi on nimetatud asteroid 82 Alkmene.
Romb
thumb|Romb Romb on nelinurkne tasapinnaline kujund, mille kõik küljed on võrdsed.
Omadused
Romb on rööpküliku erijuhtum. Seetõttu on rombil kõik rööpküliku omadused. Rombiks nimetatakse rööpkülikut, mille küljed on võrdsed.
Rombi diagonaalid on risti, poolitavad teineteist ja nurki (vt nurgapoolitaja).
Rombil on kaks sümmeetriatelge: need on tema diagonaalid. Lisaks on romb tsentraalsümmeetriline diagonaalide lõikepunkti suhtes.
Rombil on siseringjoon, mille keskpunktiks on diagonaalide lõikepunkt ja raadiuseks pool kõrgust: r = h / 2 = a sin(α) / 2.
Pindala arvutamine
Rombi pindala S saab arvutada mitmeti: kus a on rombi külg ja h sellele küljele rajatud kõrgus.
kus d1 ja d2 on rombi diagonaalid.
kus a on rombi külg ja α rombi nurk.
Erijuhud
Rombi, mille nurgad on täisnurgad, nimetatakse ruuduks.
Helilooming
Helilooming ehk kompositsioon ehk komponeerimine on muusikas heliteose, helikeskkonna või muusikalise protsessi loomise kunst (ars), oskus (techne) ja protsess. Heliloominguga tegelev isik on helilooja.
Heliloomingut võib mõista "mõtlemisena helides". Helilooming on tihti mõjutatud heliloojat ümbritseva ühiskonna poliitilisest, majanduslikust, hariduslikust, kultuurilisest ja õiguslikust situatsioonist.
Heliloomingu aluseks on tavaliselt muusika kompositsioonimeetod.
Heliloomingu refleksiooniga, mõtlemisega "mõtlemisest helidest" tegeleb muusikateooria.
16. sajandil tähendas sõna 'kompositsioon' ühest küljest komponeerimise reegleid (the condition of being composed) ja teisest küljest komponeerimise toimingut (the action of composing). Kompositsiooni sõna kasutati muusikateose kohta, mis oli erinevate esituste puhul äratuntav või ka uue muusikateose loomise tähenduses. Kitsendavalt nii heliteose loomist kui ka selle interpreteerimist eristatakse improvisatsioonist, mille puhul muusika määravad tunnused tekivad esituse käigus, sõltudes esitajate tegevusest erinevates esitusolukordades ning ettevalmistusest.
Muusikast rääkimisel on kompositsiooni omadused tavaliselt üheks olulisemaks teemaks. Kompositsiooni mõistet kasutatakse siis, kui räägitakse kas vokaal- või instrumentaalteose teatud osadest või elementidest või sellest, kuidas need elemendid on omavahel ühendatud või koordineeritud. Stiili või meetodit, kuidas muusikalisi elemente omavahel kombineerida võib nimetada ka teatud kultuuriliseks muutujaks. Samas kultuurist sõltuvalt ei pruugi tegemine, vormimine, leiutamine ja tuvastamine veel tingimata tähendada valitsevat huvi muusika konstruktsiooni ehk siis selle vastu, kuidas muusika on tehtud, vormitud, leiutatud või tuvastatud.
Suhe
Suhe on mitmetähenduslik sõna:
Amar Annus
Amar Annus (sündinud 3. veebruaril 1974) on eesti assürioloog ja tõlkija. Ta on filoloogiadoktor (Helsingi Ülikool).
Elukäik
1992–1998 õppis Annus Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, kaitstes 1998. aastal magistriväitekirja. 2003. aastal kaitses ta Helsingi Ülikooli Aasia ja Aafrika uuringute instituudis Tarmo Kulmari juhendamisel doktoriväitekirja filoloogias teemal "The God Ninurta in the Mythology and Royal Ideology of Ancient Mesopotamia" (oponendid Jaan Puhvel ja Simo Parpola).
Annus on töötanud mittekoosseisulise õppejõuna Tartu Ülikooli usuteaduskonnas (1999), Tallinna Pedagoogikaülikooli Idamaade filoloogia kabinetis (1999–2000), Eesti Humanitaarinstituudi orientalistikaosakonnas (2000 ja 2002) ning 2004. aastal Helsingi Ülikooli Aasia ja Aafrika instituudis. 2003–2005 oli ta Helsingi Ülikoolis uurija.
Amar Annust võib pidada esimeseks professionaalseks eesti assürioloogiks. Ta on tõlkinud eesti keelde mitmeid Mesopotaamia tekste ning koostanud muinasaja kirjanduse antoloogiaid. Samuti on ta toimetanud Haljand Udami Koraani-tõlke, mille andis välja kirjastus Avita.
Isiklikku
Tema vend on näitleja Rednar Annus.
Augeias
Augeias (kreeka keeles 'särav') oli vanakreeka mütoloogias Heliose poeg ja Peloponnesosel asuva Elise kuningas, kellel olid tohutud veisekarjad (mitu tuhat veist). Tema naise nimi oli Epikaste. Augeiase tallide puhastamine ühe päevaga oli Heraklese viies vägitöö (Antiigileksikoni järgi kuues).
Augeiase kari oli jumalate kingitus ja immuunne mistahes haiguste vastu. Sellepärast ei viitsinud Augeias oma talli koristada ja sõnnikut oli sinna mitmekümne aasta jooksul väga palju kogunenud.
Eurystheus andis talle selle ülesande, et Heraklest rahva silmis alandada: kõik eelmised vägitööd olid Heraklesele ainult kuulsust toonud. Ent Herakles ei hakanud sõnnikut kühveldama, juhtides läheduses voolavad Alpheiose ja Peneiose jõe läbi talli ja need uhtusid kogu sõnniku minema.
Augeias oli lubanud Heraklesele kümnendiku oma karjast, kui see ülesande täidab, olles kindel, et Herakles seda ei suuda. Kui Herakles tööga siiski toime tuli, keeldus Augeias tasu maksmast. Herakles vihastas ja lõi Augeiase maha. Uueks Elise kuningaks sai Augeiase poeg Phyleos.
Eurystheus ei tahtnud seda vägitegu lugeda, tuues põhjenduseks, et Herakles leppis Augeiasega tasu suhtes kokku, aga oleks pidanud tegema tasuta. Teine vägitegu, mis talle ei kõlvanud, oli Lerna hüdra tapmine, ja nii pidi Herakles esialgu kokku lepitud 10 kangelasteo asemel 12 sooritama. Siin on nähtud kompromissi osas Heraklese-legendides esinenud 10 ja osas olnud 12 vägiteo vahel.
Selle mälestuseks lõi Zeus Kaljukitse tähtkuju. Nimelt Päike (meenutagem, et Augeiase nimi tähendas säravat) on Kaljukitse tähtkujus kõige vähem näha (ehk teisisõnu on tallis). Nime "Kaljukits" andsid tähtkujule alles roomlased; vanad kreeklased kutsusidki seda tähtkuju Augeiase talliks.
Änari
Änari on küla Järva maakonnas Türi vallas.
Pärnu Hansagümnaasium
pisi|Pärnu Hansagümnaasiumi tekkel Pärnu Hansagümnaasium oli aastatel 1958–2014 Pärnus tegutsenud gümnaasium.
Pärnu Hansagümnaasium suleti 1. augustil 2014 ja koolihoones aadressil Kooli tänav 13 jätkas tööd Pärnu Ühisgümnaasium, kus on koolireformi tulemusel ainult gümnaasiumiklassid.
Koolihoone
Pärnu Hansagümnaasiumi õppehoone oli alates 1971/1972. õppeaastast Pärnu südalinnas aadressil Kooli tänav 13 asuv arhitekt Olev Siinmaa projekteeritud koolihoone. Koolimaja ehitamist alustati 1938. aastal, lõplikult valmis see vahetult enne sõda 1941. aasta juunis. Interjöörid kujundas projekti autor arhitekt Olev Siinmaa ise, valmistades kavandid sisseehitatud mööblile, trepi käsipuu sepisvõrele ja mõnedele kipsdetailidele. Koolimaja eksterjööris ja interjööris on mitmeid skulptor Juhan Raudsepa valmistatud skulptuurikaunistusi ja reljeefe, mis on säilinud tänapäevani. Aastatel 2008–2010 viidi koolimajas läbi põhjalik kapitaalremont.
2006. aastal ehitati koolimaja kõrvale (Väike-Kuke tänav 8c) tööõpetusemaja ja kooli aia asemele kergejõustikuhall, mida esialgu kasutas Pärnu Hansagümnaasium.
Alates 2014. aastast tegutseb Kooli tänav 13 hoones Pärnu Ühisgümnaasium.
Õpilased ja õpetajad
2013. aastal õppis Pärnu Hansagümnaasiumis 337 õpilast. Koolis töötas 54 inimest, neist 33 õpetajat. Enamik õpetajatest olid vanempedagoogi kvalifikatsiooniga. Pärnu Hansagümnaasium tegi koostööd mitme kõrgkooliga, mistõttu olid õppesuundade valikainete õpetajateks ka kõrgkoolide õppejõud.
Raamatukogu
Alates 1966. aasta jaanuarist, kui kool oli veel 8-klassiline ja asus Karja tänava õppehoones, oli koolis ka raamatukogu. Kui kool 1. septembril 1971 Kooli tänava õppehoonesse kolis, asus raamatukogu hilisemas geograafiakabinetis. Pärast maja kapitaalremonti sai raamatukogu 2009. aastal maja soklikorrusel (endised meditsiinikabinet, laoruum ja duširuumid) uued ruumid.
2007. aastal alustati raamatukogu e-kataloogimist (põhifondi raamatute ja õpikute sisestamine RIKS-programmi).
pisi|Pärnu Hansagümnaasiumi lipp
Kooli sümboolika
Koolil oli oma lipp, tekkel ja laul.
Koolileht
Pärnu Hansagümnaasiumi koolilehte Tapeet toimetasid peamiselt 10., 11. ja 12. meediaklassi õpilased. Leht on võitnud koolimeediakonkursside auhindu.
Anna Fotyga
pisi|Anna Fotyga (2007) pisi|Anna Fotyga (2007) Anna Elżbieta Fotyga (neiupõlvenimi Kawecka; sündinud 12. jaanuaril 1957 Lęborkis) on Poola poliitik, esimene naine, kes töötanud Poola välisministrina.
Fotyga lõpetas Gdański ülikooli ja Taani Haldusjuhtimise Kooli. Seejärel töötas ta USA-s tööministeeriumis, New Yorgis asuvas Cornelli ülikoolis ning Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupangas.
Fotyga töötas 1981 ja uuesti pärast 1989 Gdańskis Solidaarsuse peakorteris välisosakonna juhatajana ning oli Lech Kaczyński lähedane liitlane. 2000 oli ta tollase Poola peaministri Jerzy Buzeki välisasjade nõunik. Seejärel oli ta sotsiaalhoolduse haldamise järelevalvenõukogu aseesimees, sest tal oli kogemus Rahvusvahelises Tööorganisatsioonis ja Maailmapangas. 2002–2004 oli ta Gdański aselinnapea.
13. juunil 2004 toimunud Euroopa Parlamendi valimised olid esimesed Euroopa Parlamendi valimised Poolas. Fotyga kogus Pomorze vojevoodkonnas Õiguse ja Õigluse partei kandidaadina 25 994 häält, mis oli vojevoodkonnas suuruselt teine häälte arv. Tema erakond sai valimistel kolmanda koha ning ta valiti Euroopa Parlamenti ühena Õiguse ja Õigluse 7 saadikust.
Ta ei olnud europarlamendis ametiaja lõpuni. 31. oktoobrist 2005 9. maini 2006 oli ta Poola riigisekretär. Poola president Lech Kaczyński määras ta 9. mail 2006 Stefan Melleri asemele Poola välisministriks. Fotyga seisukohad välispoliitikas langesid kokku Õiguse ja Õigluse põhimõtetega. Need tulenesid kontseptsioonist, et Poola on tugev ja sõltumatu riik, mis on vajaduse korral valmis vastu astuma Saksamaale või Venemaale. Ta jätkas ka USA-meelset poliitikat. Vasakpoolne opositsioon kritiseeris tema ministeeriumi isolatsionistliku poliitika eest suhetes Saksamaa ja Venemaaga.
2007. aasta juunis hakkas Kodanikeplatvorm ette valmistama umbusaldushääletust Fotyga suhtes. Selle vältimiseks vabastasid president ja peaminister, kaksikvennad Lech ja Jarosław Kaczyński Fotyga 7. septembril 2007 ametist, aga määrasid ta juba samal päeval välisministriks tagasi. Kuid pärast Jarosław Kaczyński valitsuse langemist 15. novembril 2007 sai Poola uueks välisministriks Radosław Sikorski.
29. novembrist 2007 kuni 20. augustini 2008 oli Fotyga Poola presidendi Kaczyński kantselei ülem.
Isiklikku
Anna Fotyga on abielus ja tal on kaks last. Ta oskab vabalt inglise ja vene keelt.
Laupa
Laupa on küla Järva maakonna Türi vallas Pärnu jõe ääres.
Paikkonna tuntuim vaatamisväärsus on 1913. aasta paiku valminud luksuslik uusbarokne mõisahoone. Hoone on ehitatud 1905. aastal maha põletatud puidust mõisahoone asemele, tänapäeval tegutseb seal Laupa põhikool.
Taikse
Taikse on küla Järva maakonnas Türi vallas.
Külas asub Taikse raudteepeatus.
Külas tegutses 1925–2015 Taikse Raamatukogu.
Äiamaa
Äiamaa on küla Järva maakonnas Türi vallas.
Küla järgi on nimetatud Pirgu lademe Äiamaa kihistu.
Kongo paabulind
thumb|Kongo paabulindude paar [[Antwerpeni loomaaed|Antwerpeni loomaaias]] Kongo paabulind (Afropavo congensis) on linnuliik faasanlaste sugukonnast, perekonna Afropavo ainus liik.
Nomenklatuur ja süstemaatika
Liik kirjeldas alles 1936. aastal James Paul Chapin.
Levik ja arv
Ta on levinud Kongo nõo põhjaosas Kongo jõgikonna vihmametsades Kongo Demokraatlikus Vabariigis.
Välimus
Kongo paabulinnu keskmine kehasuurus on väiksem kui sini- ja rohe-paabulinnul. Isased kasvavad 64 kuni 70 cm pikkuseks, sabad 23 kuni 26 cm pikkuseks. Emaste pikkus ulatub 60 kuni 63 sentimeetrini, sabad kasvavad 19,5 kuni 22,5 cm pikkuseks. Kaal on 1135 kuni 1154 g.
pisi|Isane Isastel kongo paabulindudel on tihe kare valge (osalt must) sulekroon, mis võib olla päris lühike; nende kaelal on sulgedeta piirkonnad, mis on eri isenditel erineva suurusega (sulgedeta kurgupiirkond on punane). Nende täiskasvanusulestik, mille nad omandavad kaheaastaselt, on lillakassinine (pealtiiva kattesuled, rinnasuled, sabasulgede ots), must ja pronksroheline (seljal). Nokk on tinahall, jalaotsad hallid. Kummalgi jalal on pikk kannus.
Emased on roostepruunid, selg ja tiivad on läikivrohelised. Tal on lühike pruun kroon.
Elupaigad
Kongo paabulind on pelglik ja looduses nähakse teda vähe. Ta elab tasandikuvihmametsades madalamal kui 1200 m ja väldib piirkondi, mis on inimasustusele ja maanteedele lähemal kui 25 km.
Ta elab mitmesugustes metsades, kuid sageli seostatakse teda veelahkmenõlvadega, kus on õhuke muld, millel kasvab kuiv avatud põõsarindega mets.
Toitumine
Ta on omnivoor, tõenäoliselt moodustavad suure osa toidust termiidid. Ta sööb muu hulgas puude vilju, putukaid ja teisi selgrootuid.
Paljunemine
Haudeaeg oleneb kohalikust vihmaperioodist. 300 km ekvaatorist lõuna pool nähakse noorlinde jaanuaris ja veebruaris.
Vangistuses teevad nad pesa, mis on ainult nõgus platvorm, umbes 1,5 m kõrgusele põõsastele või puudele. Tavaliselt munevad nad kaks või kolm, harvem kuni kuus muna, ning hauvad neid 27 või 28 päeva. Tibudel on udusuled, mis on seljal mustad kuni mustjaspruunid, kõhu all kollakasvalged. Tiivad on kaneelpruunid.
Gilgameši eepos
pisi|Üks kaheteistkümnest savitahvlist"Gilgameš: "sellest, kes kõike näinud" : Gilgameši lugu manatarga Sinlikiunninni sõnade järgi" on akadi eepos, mis räägib Gilgameši (arvatavasti 27. sajand eKr), Sumeri poolmüütilise valitseja kangelastegudest. Ka sumeritel olid lood Gilgamešist, kuid nad polnud sellisel kujul ühtseks eeposeks seotud.
Kongo paabulind
Looduskaitse
Kongo paabulind on ohualdis. Arvatakse, et neid on vähe ja nende arv väheneb küttimise ja munade kogumise ning elupaikade kaotuse tõttu metsaraiumise, kaevanduste ja põllunduse mõjul. Ebasoodsat mõju avaldavad sõda ja pagulased. Asurkond on fragmenteerunud.
Antwerpeni loomaaed alustas 1962. aastal kongo paabulinnu kasvatamise ja uurimise programmi. Teda kasvatatakse ka teistes loomaaedades. Raskusi valmistab kongo paabulinnu vastuvõtlikkus haigustele. Liiki saab kaitsta Maiko rahvuspargis ja tõenäoliselt Salonga rahvuspargis. Kongo paabulinnud elavad ka Okaapide faunakaitsealal ja Kahuzi-Bienga rahvuspargis.
Gilgameši eepos
12-tahvli eepose sisu
I tahvel: Gilgamešis on kaks osa jumalat ja üks osa inimest. Ta on Uruki valitseja, kõrk ja himur mees. Gilgameš rajab Uruki linna ümber müüri, mis paneb meeleheitel linnakodanikud palvetega jumala poole pöörduma. Jumalad saadavad maa peale jumalanna Arurule, kelle ülesandeks saab luua Gilgamešile vääriline vastane. Jumalanna voolib savist metsiku ja tugeva Enkidu, kes elab metsas metsloomade seas. Gilgameš laseb saata Enkidu juurde "rõõmupiiga" (ehk templiprostituudi) Šhamati, kes õpetab Enkidule inimese kombeid, metslane omandab vaimu ja mõistuse.
II tahvel: Gilgameš plaanib minna öisele orgiale, kuid teda takistab Enkidu. Üpris võrdsete jõududega mehed võitlevad omavahel. Saavad sõpradeks. Gilgameš jätkab oma senist elu, kuid muutub vähehaaval paremuse poole.
III tahvel: Enkidule ei sobi elu Urukis. Gilgameš tunneb talle kaasa ning mehed teevad plaani minna kaugele maale seedrimetsa seedreid raiuma ning tappa seedrimetsa valitseja Humbamba. Gilgameš loodab sellega hävitada kurjuse kogu maailmast ning saavutada surematu kuulsuse. Enkidu läheb kõhklustest hoolimata kaasa.
IV tahvel: Kirjeldatakse teekonda seedrimetsa.
VI tahvel: Mehed jõuavad tagasi Urukki. Jumalanna Ištar armub Gilgameši ning soovib ta kallimaks saada. Gilgameš naerab ta välja, tõmmates kaela Ištari viha. Jumalanna palub peajumal Anul saata Gilgameši kallale taevane härg, lubades muidu surnud allilmast välja lasta. Anu peab nõustuma. Gilgameš ja Enkidu võidavad härja.
VIII tahvel: Enkidu sureb 13. päeval. Gilgameš on sõbra kaotamise tõttu murest murtud. Enkidu matused.
IX tahvel: Gilgameš hakkab pelgama, et ka teda võib tabada Enkidu saatus ning otsib viisi surmast pääsemiseks.
X tahvel: Gilgameš läheb kaugele põhjatu mere äärde, kus jumalik kõrtsiemand Siduri soovitab tal surematuse püüdmine järele jätta ning rõõmsat elu elada. Gilgameš ei nõustu ning otsustab küsida surematuse saladust Šurupaki linna kuningalt Utnapištimilt, kes oli selle saavutanud. Tänu Siduri juhatustele ja paadimees Uršanabi abile jõuab Gilgameš kurnatuna üle surmavee Utnapištimi juurde.
XI tahvel: Utnapištim räägib Gilgamešile loo, kuidas jumalad saatsid maa peale veeuputuse. Jumal Ea käskis Utnapištimil ehitada laeva, mida too tegigi ning pääses uputusest ja saavutas surematuse. Utnapištim paneb Gilgameši proovile käskides tal seitse ööd ärkvel olla. Gilgameš uinub. Ka teine katse surematuse veega ebaõnnestub. Gilgameš peseb end selles joomise asemel. Kõigest hoolimata räägib Utnapištim talle surematuse õiest, mis asub sügaval kaevupõhjas. Gilgameš saab selle küll kätte, kuid tagasiteel näppab õie maduuss. Gilgameš on õnnetu, kuid lepib oma surelikkusega. Jõuab tagasi Urukki. Loetletakse üles Gilgameši teod, sest need on need, mis jäävad teda meenutama.
XII tahvel: Ei kuulu otseselt eepose tegevustiku juurde. Lugu räägib sellest, kuidas Gilgamešil õnnestub Enkidu hing allilmast tagasi tuua ning too räägib talle surnud inimeste saatusest. Sellel tahvlil on mõnede uurijate arvates viide Gilgameši ja Enkidu homosekusaalsele suhtele.
Gilgameš ajaloolise isikuna
Gilgameši elust on teada vähe, kuid ilmselt oli ta Uruki linna valitseja, kes sattus vastuollu Kiši valitseja Akkaga. Kuna Akka isa En-Mebaragesi oli ajalooline isik, kes valitses 27. sajandil eKr, on suhteliselt tõenäoline, et ka Gilgameš ja Akka olid reaalsed ajaloolised isikud. Nendevaheline konflikt on esitatud küllaltki realistlikus lühieeposes "Gilgameš ja Akka", kus Gilgameš oma linna Kiši võimu alt vabastab. Hiljem kujunes Gilgamešist sumerite müütiline kangelane, kes seikles mitmes eeposes ja müüdis.
Retla
Retla on küla Järva maakonnas Türi vallas.
Külast lõunas asub Retla raba.
Gifu prefektuur
Gifu prefektuur on Jaapani prefektuur Honshū saare keskosas, sisemaal. Piirneb põhjas Toyama, idas Nagano, lõunas Aichi ning läänes Mie, Shiga, Fukui ja Ishikawa prefektuuriga. Suurem osa rahvastikust elab prefektuuri lõunaosas.
Loodus
Prefektuuri on mägine, lääneosas asub Ryōhaku mäestik, idaosas Hida ahelik. Suuremad jõed on Hida, Kiso, Ibi ja Nagara jõgi.
Sümbolid
Gifu prefektuuri tunnuslind on lumepüü (Lagopus mutus), tunnuspuu on ida-jugapuu (Taxus cuspidata) ja tunnuslill hundihammas (Astragalus sinicus).
Haldusjaotus
Gifu prefektuur on jaotatud 42 omavalitsusüksuseks, millest 21 on linnad (市 shi).
Eesti Eurovisiooni lauluvõistlusel
Eesti on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel alates 1993. aastast. Eesti on võitnud lauluvõistluse ühel korral: 2001. aastal Kopenhaagenis, kus Eestit esindasid Tanel Padar, Dave Benton ja 2XL looga "Everybody". Sellele järgnenud 2002. aasta lauluvõistlus korraldati Tallinnas.
1990. aastad
Eesti esimene Eurovisioonile saadetud lugu kandis pealkirja "Muretut meelt ja südametuld", seda esitas Janika Sillamaa. Pääsemaks Dublinis toimunud lõppvõistlusele, tuli läbida uute Ida-Euroopa riikide jaoks korraldatud poolfinaal, mis toimus Ljubljanas Sloveenias. Seal jäädi viiendaks ja finaali ei pääsetud.
1994. aastal esindas Eestit Silvi Vrait lauluga "Nagu merelaine". Dublinis toimunud võistlusel jäädi eelviimasele ehk 24. kohale, mistõttu pidi Eesti jätma ühe aasta võistlusel vahele. 1996. aastal naasis Eesti lauluga "Kaelakee hääl", mida esitasid Maarja-Liis Ilus ja Ivo Linna. Laul saavutas Oslos 5. koha.
2000–2002
2000. aastal oli Eesti lugu üks favoriitidest, kellele ennustati võitu. Inese esituses kõlanud lugu "Once in a Lifetime" saavutas seni kõrgeima tulemuse – 4. koha.
2001. aastal purustati Kopenhaagenis aasta varem püstitatud rekord: Tanel Padar, Dave Benton ja 2XL tõid lauluga "Everybody" Eestile võidu. See andis Eesti Televisioonile õiguse korraldada 2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlust, mis toimus Tallinnas Saku Suurhallis. Eestit esindas siis Rootsi lauljatar Sahlene, kes lauluga "Runaway" saavutas 3. koha.
2003–2008
Edukatele aastatele järgnes kuus aastat ebaedu. 2003. aastal esindas Riias Eestit ansambel Ruffus, mille esituses kõlanud lugu "Eighties Coming Back" platseerus 21. kohale. Sellest tulenevalt nimetati järgnenud mõõnaperioodi "Epliku needuseks".
2009–
Septembris 2008 otsustati, et üle kümne aasta "Eurolaulu" produtsendina töötanud Juhan Paadami asemel hakkab Eesti riikliku eelvooru produtsendina tööle Heidy Purga. Oktoobris teatas Purga, et seni toimununud "Eurolaulu" asemel hakatakse korraldama lauluvõistlust "Eesti Laul". Uue võistluse peaeesmärk oli tuua esile uut eesti muusikat. "Eesti Laulu" eesmärgiks pole leida parimat lugu Eestit esindama Eurovisiooni lauluvõistluseks, vaid see on suunatud eelkõige eesti publikule.
Hääletamise ajalugu (1994–2023 finaalid)
Eesti on andnud kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Eesti on saanud kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Elis
Elis oli piirkond Vana-Kreekas Peloponnesose loodeosas praeguse Ileía piirkonnas. Doorlaste sisserändamise ajal sinna tunginud hõimud asustasid ainult viljaka uhtmaatasandiku (Pärsia- ehk Madal-Elise). See ala oli kuulus hobusekasvatuse poolest, seal oli valdav suurmaaomandus.
Poliitikas oli Elisel Vana-Kreeka ajaloos teisejärguline osa. Aastani 420 eKr oli Elis liidus Spartaga, hiljem sai temalt lüüa ja 400–371 allus täielikult tema võimule. 3. sajandil eKr oli Elis Aitoolia Liidu ja aastast 191 eKr Ahhaia Liidu liige.
Sünoikismi tagajärjel tekkis 471 eKr Peneiose jõe äärde maakonna pealinn Elis (praegu Palaiópolis). Antiikaegsest linnast on vähe säilinud.
Oinas (perekonnanimi)
Oinas on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Oinas on pandud 38 mõisavallas. Nimede eestistamisel määrati sellenimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Eelmets, Einas, Jaagumets, Järve, Järvoja, Jõelaid, Jõesaar, Kaldmäe, Kaljussaar, Laidsaar, Lain, Laumets, Lehela, Lehtla, Leisi, Maidla, Murumets, Männik, Oimet, Ojala, Ojalaid, Ojalo, Ojamaa, Ojamets, Ojamäe, Ojarand, Ojasaar, Ojasalu, Ojaste, Oldma, Olingo, Ollen, Ollino, Oluvere, Oras, Orgmäe, Orumets, Orusalu, Oruste, Osula, Raidma, Rand, Rohtlaan, Rommisto, Roodla, Roose, Saristu, Sinisalu, Sirel, Sõstram, Tamm, Tammi, Tammiste, Toompuu, Vallistu, Õismets ja Õunapuu. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Oinas Eestis alla viiel mehel ja alla viiel naisel.
Garri Kasparov
Garri Kasparov (vene keeles Гарри Кимович Каспаров; sünninimi Harri Weinstein (vene Гарри Вайнштейн, aserbaidžaani Harri Vaynşteyn); sündinud 13. aprillil 1963 Bakuus) on Venemaa maletaja, maletreener ja poliitik, üks kahest opositsiooniliikumise Teine Venemaa juhist, FIDE vanemtreener (2009).
Elulugu
Kasparovi ema oli armeenlanna, isa juut. Isa suri leukeemiasse, kui Garri oli seitsmeaastane. 12. eluaastani kandis ta isa perekonnanime, seejärel võttis praeguse perekonnanime, mis on ema perekonnanime Kasparjan venepärastatud kuju.
Garri Kasparov on mitmekordne male maailmameister. 1985. aastal tuli ta seni noorima maletajana 22-aastaselt maailmameistriks, võites valitseva maailmameistri Anatoli Karpovi (2002. aastal tuli ukrainlane Ruslan Ponomarjov FIDE maailmameistriks 18-aastaselt). Kasparov oli maailmameister kuni 2000. aastani.
Alates 1985. aastast oli Kasparov vahetpidamata maailma kõige kõrgema reitinguga mängija kuni 1. aprillini 2006, mil ta arvati reitingutabelist välja, kuna ta polnud 12 kuud turniiridel osalenud. Ta tunnistati maailma aasta parimaks maletajaks aastatel 1982, 1983, 1985–1988, 1995, 1996, 1999, 2001 ja 2002.
Ta võitis 1996 IBM-i maleprogrammi Deep Blue tulemusega 4:2, revanšmatši 1997. aasta mais aga kaotas. Deep Blue edasiarendatud maleprogramm võitis Kasparovit kuuemängulises matšis 3½:2½. Matš oli pärast viiendat partiid viigis, aga kuuenda mängu kaotas Kasparov kiirelt. Esimest korda võitis arvutiprogramm male maailmameistrit.
22.–24. septembril 2009 pidasid Garri Kasparov ja Anatoli Karpov Valencias 12 partiist koosneva matši, mille Kasparov võitis 9:3.
Tegevus poliitikuna
pisi|Garri Kasparov 2013. aastal Eestis 2005. aastal teatas ta, et loobub malest kui kutseliste spordist ja pühendub poliitikale. Ta oli president Vladimir Putini režiimi vastase Ühinenud Kodanikerinde juht ning teda pakuti 2008. aasta presidendivalimistel opositsiooni ühiskandidaadiks. Pärast seda, kui Putin oli teatanud oma soosiku presidendivalimistel, loobus Kasparov presidendivalimistel kandideerimast.
Ta oli üks 10. märtsil 2010 alanud kampaania "Putin peab lahkuma" eestvedajatest. Pärast 2011. aasta Riigiduuma valimisi organiseeris ta protestiaktsioone valmistulemuste võltsimise vastu. Teda on korduvalt vahistatud.
17. augustil 2012 vahistati Kasparov kohtuhoone juures, kus mõisteti kohut Pussy Rioti liikmete üle. Teda peksti vahistamise käigus.
Kasparov nimetas USA 2016. aasta vabariiklaste presidendikandidaati Donald Trumpi "rassistlike ja autoritaarsete kalduvustega kuulsuseks ja šoumeheks" ning on kritiseerinud Trumpi soovi Putiniga tihedamaid suhteid arendada. Ta vastas Trumpi asepresidendikandidaadi Mike Pence'i väitele, et Putin on tugev juht, et "Putin on tugev juht samamoodi nagu arseen on tugev jook".
Ta kuulus alates 1984. aastast komsomoli, hiljem astus ka NLKP liikmeks.
Kasparov on korduvalt külastanud Eestit. Eesti keeles on ilmunud Kasparovi raamat "Male kui elu mudel" (tõlkinud Peedu Haaslava, kirjastus Tänapäev, Tallinn 2009, 400 lk).
Mõdriku mõis
pisi|300px|Kunagise Mõdriku mõisa peahoone (2012) Mõdriku mõis (harvemini Mödriku mõis; saksa keeles Mödders) oli Virumaal Viru-Jaagupi kihelkonnas asunud rüütlimõis. Tänapäeval jäävad Mõdriku mõisa maad Lääne-Viru maakonda Vinni valda.
Nüüdisajal tegutseb Mõdriku mõisa peahoones Tallinna Tehnikakõrgkooli teenusmajanduse instituut.
Ajalugu
Mõdriku mõisa on esmamainitud 1470. aastal, mil see kuulus Brackelite suguvõsale, kelle ajal võis mõisa keskuseks olla väike vasallilinnus. 17. sajandil läks mõis Stackelbergide valdusse ja 1770. aastatel Kaulbarsidele (Hermann Wilhelm von Kaulbars). 1894 omandasid mõisa Dehnid.
Viimaseks võõrandamiseelseks omanikuks oli Georg von Dehn.
Mõisakompleks
Künka otsas asuv kahekorruseline peahoone on valminud mitmes järgus. Hoone vanimad osad on ümartorn ja sellega piirnev majaosa, mis võib olla ehitatud keskaegse vasallilinnuse müüridele. 1780. aastatel sai ümartorniga piirduv idatiib oma barokse kujunduse. Läänetiib rajati mõnevõrra hiljem. Maja tiivad on omavahel ühenduses ainult teise korruse kaudu.
Säilinud on mitu mõisa majandushoonet.
Mõisahoone lähedal kõrge künka otsas paikneb 1812. aasta Vene-Prantsuse sõja mälestussammas (Mõdriku täkusammas).
Mõisapark
Mõdriku mõisapark, pindalaga 11,7 ha, on kaitsealune park.
Tuhala jõgi
Tuhala jõgi (ka Kata jõgi) on jõgi Põhja-Eestis. Jõgi saab alguse Mahtra soo idaservas Kirivalla külast lõunaedela pool ja suubub Pirita jõkke. Jõe pikkus on 22 km ja valgala pindala 112 km².
Saksamaa pankade loend
Siin on loetletud Saksamaal asuvaid panku.
Kreeta
Kreeta on Kreeka suurim saar.
Ta asub Egeuse mere lõunaosas liikluseks soodsas kohas, 100 km Peloponnesosest ja 170 km Põhja-Aafrikast (kunagisest Kürenaikast).
Kreeta saar moodustab põhiosa 1. järgu haldusüksusest Kreeta piirkonnast ja seal paikneb ka selle keskus Irákleio. Suuruselt teine linn Kreetal on Chaniá.
Ajalugu
Hilisneoliitikumis ja pronksiajal oli Kreetal Minose kultuur.
Vanaajal ja sellele järgnenud keskajal kuulus Kreeta saar Rooma vabariigile, keisririigile ja Bütsantsi Ida-Rooma keisririiki.
Veneetsia vabariigi vallutuse järel kuulus Candia kuningriik ja Kreeta Veneetsia vabariigi  ülemerekolooniate hulka. Pärast Küprose vallutamist Osmanite poolt 1571. aastal oli Kreeta Veneetsia viimane suurem ülemerevaldus.
1645–1669 toimus Candia sõda või Viies Osmanite–Veneetsia sõda Veneetsia vabariigi ja selle liitlaste (peamiselt Malta rüütlid, Paavstiriik ja Prantsusmaa) ning Osmanite riigi ja berbeririikide vahel.
Pärast mitut Osmanite riigi vastast mässu sai Kreeta sõltumatuks riigiks. Kreeta Riik eksisteeris aastatel 1898–1913, seejärel sai Kreetast Kreeka kuningriigi osa.
Transport
Suuremad sadamad asuvad Irákleioses, Ágios Nikólaoses, Réthymnoes ja Chaniás.
Peamised lennujaamad on Irákleiose ja Chaniá lennujaam. Väiksem lennujaam on Siteías.
Prantsusmaa linnade loend
''Siin on loetletud Prantsusmaa linnu.
Õlipuu (perekond)
thumb|right|150px|Euroopa õlipuu (Olea europaea ssp europaea)
Prantsusmaa linnade loend
A
Abbeville - Aix-en-Provence - Ajaccio - Albertville - Albi - Alençon - Amiens - Angers - Angoulême - Annecy - Antibes - Argenteuil - Arles - Arras - Auch - Aurillac - Auxerre - Avignon
Õlipuu (perekond)
Õlipuu ehk oliivipuu (Olea) on igihaljaste taimede perekond õlipuuliste (Oleaceae) sugukonnast.
Prantsusmaa linnade loend
B
Bastia - Bayonne - Besançon - Bordeaux - Boulogne-Billancourt - Bourges - Brest
C
Caen - Calais - Cannes - Carcassonne - Chartres - Chamonix - Cherbourg
D
Dijon - Dunkerque
F
Foix - Fontainebleau - Fréjus
G
Gravelines - Grenoble
H
Honfleur
M
Marseille - Metz - Montpellier - Mulhouse - Millau - Moulins - Montauban
O
Orléans
P
Pariis - Pau - Perpignan - Poitiers
R
Reims - Rennes - Rouen - Rochefort
S
Saint-Étienne - Saint-Tropez - Strasbourg
T
Toulon - Toulouse - Tours - Troyes
V
Verdun - Versailles - Vichy - Villeneuve d'Ascq
Nõmme (Lääne-Nigula)
Nõmme on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Kirna (Lääne-Nigula)
Kirna on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.