cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teod
Tigude eellased eristusid teistest loomarühmadest Kambriumi ajastul meres. Karboni ajastul kohastusid mõned teorühmad eluks kuival maal ja neist said maismaaloomad, kes levivad isegi kõrbetes ja kõrgmäestikes kuni igilume piirini. Tigusid võib pidada üheks esimestest loomarühmadest, kes maismaale elama asusid. Enamik tigusid jäi siiski vee-elulisteks ja ka osa maismaatigusid on sekundaarselt tagasi vette pöördunud.
Kuna teod on kõigusoojased, siis jäävad nad külmematel perioodidel talveuinakusse. Tigudel on väga palju looduslikke vaenlasi, mistõttu ei ela nad tavaliselt üle 1–2 aasta, kuid suurte maismaatigude eluiga võib ulatuda kuni 10 aastani.
Ökoloogia
pisi|[[Salu-vööttigu (Cepaea nemoralis) on Eestis harilik liik]]
Elupaik
Tigude globaalne levila on väga lai, ulatudes Antarktika ja Arktika servaaladest troopikani. Nad on hästi kohastunud mitmesugusteks elutingimusteks ja asustavad kõiki loodusvööndeid. Kuigi maismaa- ja mageveeteod on rohkem tuntud, elab kaks kolmandikku kirjeldatud teoliikidest meres, kus nad on lisaks ookeanide ja merede rannavöötmele asustanud ka süva- ja avamere.
Mõned teod, näiteks perekondade Sphincterochila ja Xerocrassa esindajad, on asustanud ariidseid piirkondi, samuti leidub tigusid teistes äärmuslike tingimustega piirkondades, nagu hüdrotermid ja koopad.
Toitumine
pisi|Koonusteo [[Conus consors koda. See tigu on röövloom, kes toitub põhiliselt ussidest, teistest limustest või kaladest]] Enamik maismaatigusid on herbivoorid, kes toituvad taimeosadest, näiteks lehtedest, viljadest ja puukoorest, mahalangenud kõdunevatest osadest; teatud liigid toituvad ka loomaraibetest. Vee-eluliste tigude seas on levinud väga mitmekesised toitumisstrateegiad: leidub herbivoore, kiskjaid, detritofaage, raipesööjaid ja mõningaid filtreerijaid, kellel hõõrel puudub või on redutseerunud. Maismaateod võivad toiduallikana kasutada ka samblaid, samblikke ja seeni ning veeteod võivad kividelt kraapida vetikaid.
Karnivoorsed teod on näiteks perekonnad Testacella, Daudebardia ja "kummitusnälkjas" Selenochlamys ysbryda, herbivooride hulka kuulub näiteks perekond Diastole.
Leidub ka parasiitse eluviisiga liike, näiteks Parenteroxenos doglieli, kellel on mitmed tigudele omased tunnused redutseerunud.
Liikumine ja lima
Limaerituse tõttu on liikumine tigude jaoks energiakulukas, mistõttu nad meeldivas keskkonnas palju ei liigu. Meeldival pinnal liikudes eritab tigu pidevalt lima, ebameeldival - näiteks kuival või halvamaitselisel - pinnal ei toetu tigu maapinnale terve jalaga, vaid tõstab osa sellest kaarjalt üles, jättes vaid katkendliku limaraja. Katkendlikul rajal arvatakse olevat kaks põhjust: väiksem limakulu ja raskem jälgitavus teo vaenlaste, näiteks jaanimardika vastsete ja teotapiku jaoks.
Teolima koosneb valdavalt veest, kuid sisaldab ka elastiini ja teisi valke ning glükoolhappeid, mis kaitsevad tigusid kuivamise eest. Lima mitte ei tõrju, vaid imab vett, hoides teo niiskena. Samuti kaitseb see tigusid röövloomade, haiguste ja ultraviolettkiirguse eest. Näiteks söövad karihiired üksnes ilma limata jäänud nälkjaid.
Inimesed on hakanud kasutama teolima meditsiinis ja kosmeetikas. Juba Hippokrates soovitas määrida põletikulisele nahale purustatud tigusid, tänapäeval tarvitatakse teolima kreemides nahavigastuste kiiremaks paranemiseks ja kaitseks kortsude eest.
Ehitus
vasakul|pisi|[[Eeslõpuseline|Eeslõpuliselise teo siseehitus Helekollane – keha
Pruun – koda ja kojakaas Roheline – seedesüsteem Helelilla – hingamissüsteem Punane – ringesüsteem 1. eesjalg 2. ajunärvitänk 3. sifoon ehk putkes 5. olfaktoorne elund 6. lõpused 7. külgmine närvitänk 8. südamepaun 9. sisusetänk 11. jalg 12. kojakaas 13. aju 14. suuava 15. jätke 16. silm 17. peenis 19. jalatänk 22. mantliõõs 23. keretänk 24. pärak 25. seedenäärmeelund 26. gonaad 27. jämesool 28. neer]] Teod on asümmeetrilise kehaga, mis on selgesti eristunud sisusekotiks ja lihaseliseks jalaks. Jala eesosas on pea, mis kannab jätketel asuvaid meeleelundeid ja suuava. Peas on peaaju, mis koosneb liitunud närvitänkudest. Tigude anatoomilised iseärasused on koja esinemine ja torsioon.
Torsioon on protsess, mille käigus on keha keerdunud kuni 180 kraadi. Selle tulemusena on tigudel välja kujunenud unikaalne organite paigutus ja pärak on nihkunud pea kohale. Torsioon on viinud parema kehapoole elundite täieliku redutseerumiseni, mistõttu on tigude keha asümmeetriline ja paarilistest organitest (nt neerud, kopsud, südamekojad) on säilinud ainult vasakpoolsed. Evolutsioonis toimus torsioon pärast koja keerdumist ja need kaks protsessi kujunesid teineteisest sõltumatult. Torsiooni tekkepõhjused on suures osas veel ebaselged, kuid tõenäoliselt on protsess seotud kaitsefunktsiooniga, sest võimaldab kaitsva koja varju tõmmata esmalt pea ja seejärel jala. Torsiooni väljakujunemise kohta on esitatud ka alternatiivseid hüpoteese. Torsioon väljendub ka mõningate tigude ontogeneesis, kui vastsestaadiumis bilateraalsümmeetrilise looma kere täiskasvanuks saades pöördub.
Koda
Koda on enamasti lubiainest koosnev moodustis, millesse tigu ohu korral varjuda saab. Koda katab ja kaitseb sisusekotti ehk teo seljale väljuvat kotikujulist sopistist, mille sees asuvad mitmed elundid. Paljudel tigudel on koda ja vastavalt sellele ka sisusekott keerdunud spiraalselt ümber oma pikitelje. Enamasti on keerdumine toimunud parempidiselt (kui vaadata koda tipu poolt), kuid mõnede liikide puhul ka vasakpidiselt. Selle alusel eristatakse paremkeermeseid (deksiotroopsed) ja vasakkeermeseid (leotroopsed) kodasid. Teoliikide kojad võivad olla väga erikujulised.
Vähestel maismaarühmadel on koda sekundaarselt redutseerunud, näiteks nälkjatel koda puudub.
Seedimine
Suuava viib mahukasse suuõõnde, kus asub kitiinne lõugplaadike – hõõrel ehk raadula, mille abil kraabib tigu substraadilt toitu ja peenestab seda. Hõõrel koosneb paljudest väikestest kitiinplaadikestest, mille struktuuri järgi saab otsustada teo toitumisstrateegia ja toiduobjektide üle.
Suuõõnest algab peenike söögitoru, mis mõnedel tigudel laieneb mahukaks puguks. Viimane läheb üle maoks, kuhu avaneb seedenääre (primitiivne "maks"). Maole järgneb sool, mis on lühem röövtoidulistel ja pikem taimtoidulistel vormidel. Sool avaneb pärakuga mantliõõnde.
Hingamine
Hingamine toimub lõpuste või kopsudega – selle tunnuse alusel on varem määratletud tigude alamklasse ja seltse. Kõikidel maismaatigudel on kopsuhingamine ja enamik vee-elulistest tigudest hingab lõpustega. Nendel veetigudel, kes pärinevad maismaatigudest, on säilinud kopsuhingamine.
Ringe- ja eritussüsteem
Vereringe on avatud, süda koosneb harilikult ühest vatsakesest ja ühest kojast. Hapnikurikas veri liigub lõpusest või kopsust kotta ja seejärel vatsakesse, kust see kantakse mööda harunevaid aorte kehasse laiali. Süda asub südamepauna õõnes, millega on ühenduses erituselundid – neerud. Neerud on harva paarilised, enamasti on säilinud vaid üks (vasakpoolne). Hapnikku transportivaks valguks on enamasti hemotsüaniin, vähestel maismaatigudel hemoglobiin.
Meeleelundid
Pea piirkonnas asub kaks paari jätkeid, millest ühed kannavad silmi ja teised on kompimiselundiks. Nägemismeel ei ole hästi arenenud ning väikesed silmtäpid suudavad eristada vaid valguse intensiivsust. Kuna enamik maismaatigusid on öise eluviisiga, siis ei mängi nägemismeel nende jaoks olulist rolli. Lisaks on tigudel tasakaaluelundid, mille abil loom ruumis orienteerub, ja olfaktoorsed elundid (lõhnaelundid), mille abil toimub keemiliste signaalide vastuvõtmine. Ka tigude nahas leidub rikkalikult meelerakke. Tigude närvisüsteem koosneb viiest paarist närvitänkudest.
Süstemaatika
pisi|[[Pliotseenis Küprosel elanud Turritella carinata fossiilsed kojad. See perekond elab tänapäevalgi]] Varem on eristatud kolme alamklassi:
Tänapäeval on DNA-järjestuse meetodite rakendamisel ilmnenud, et eelnevad kolm alamklassi ei ole tegelikult monofüleetilised rühmad. Seetõttu töötatakse välja uut klassifikatsiooni, kus toimub pidevalt ümberkorraldusi. Varem kasutusel olnud terminid "eeslõpuselised" ja "tagalõpuselised" on mõnikord kirjeldustes siiski kasutusel. Uute alamklassidena eristatakse tänapäeval:
Margit Mutso
pisi|Margit Mutso 2008. aastal Margit Mutso (sündinud 11. veebruaril 1966 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Keskhariduse omandas Margit Mutso Tallinna 46. Keskkoolis aastatel 1973–1984. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1984–1989.
Aastatel 1989–1990 töötas Margit Mutso riiklikus projekteerimisinstituudis Eesti Kommunaalprojekt arhitektina. Aastatel 1990–1992 töötas ta Soomes arhitektuuribüroos V. Suonmaa. Aastatel 1993–1995 oli ta Tartu Linnavalitsuses maastikuarhitekt. Alates 1995. aastast töötab Margit Mutso arhitektuuribüroos Eek&Mutso OÜ.
Margit Mutso tuntumad tööd on Rakvere bussijaam, elamu-kontorihoone Tatari tänaval Tallinnas, elamu-büroohoone Õle tänaval Tallinnas, elamu Vallikraavi tänaval Tartus ning elamu Noole tänaval Tallinnas. Lisaks on Margit Mutso osalenud edukalt mitmel arhitektuurivõistlusel. Põhitöö kõrvalt on Margit Mutso populariseerinud arhitektuuri Eesti ühiskonnas. Ta on avaldanud artikleid ajakirjandusväljaannetes ning on Eesti Arhitektide Liidu ja Oculos Film AD koostöös valminud arhitektuurifilmide "Maja" 2002, 2003, 2004, 2005 ja 2006–2007 käsikirjade autor ja toimetaja.
Margit Mutso on Eesti Arhitektide Liidu liige ja oli aastatel 2004–2005 liidu esimees.
Triin Reemann
Triin Reemann (sündinud 6. veebruaril 1982) on eesti tantsija ja koreograaf.
Ta lõpetas 2006. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia diplomilavastusega "Hea kuudis", mis sai auhindu ka välismaal (kolmas preemia Saksamaa festivalil, kümne parima seas Londonis festivalil "Aerowaves" ja Moskvas festivalil "Personal Profiles").
Ta ise nimetab oma tantsustiili “trykkimiseks” ning tantsuseadeid “koreograafikaks”.
Aavo Põhjala
pisi|Aavo Põhjala 1999. aastal Aavo Põhjala (sündinud 1. augustil 1957 Tartus) on eesti judotreener.
Aavo Põhjala lõpetas 1980. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuri erialal.
Aastatel 1981–1985 oli ta TRÜ Spordiklubi treener, seejärel treener Kristjan Palusalu Spordikoolis.
Alates 1984. aastast on ta Eesti judokoondise peatreener. Alates 1985. aastast treenis Indrek Pertelsoni. Aavo Põhjala hoolealused on saanud üle 20 tiitlivõistluste medali. Pärast Indrek Pertelsoni ja Aleksei Budõlini medalivõite Sydney olümpiamängudel sai Põhjalast esimene raskejõustikutreener, kes valiti aasta treeneriks.
Aavo Põhjala ise on 13-kordne Eesti meister judos; ühe korra on ta Eesti meistriks tulnud ka sambos.
Ta on alates 2015. aasta jaanuarist Eesti Judoliidu president.
Iván Kaviedes
pisi|2012 Jaime Iván Kaviedes (sündinud 24. oktoobril 1977 Santo Domingos) on Ecuadori jalgpallikoondise endine ründaja.
Kaviedes oli üks Ecuadori koondise paremaid mängijaid. Ta oli esimene ecuadorlasest mängija Euroopa väljakutel.
Rahvuskoondises debüteeris Kaviedes 14. oktoobril 1998, kui mängiti Brasiiliaga. Ta lõpetas koondisekarjääri 2012, olles löönud koondises 17 väravat.
Isiklikku
Iván Kaviedes on 182 cm pikk ja kaalub 71 kg.
John Carl Girard de Soucanton
John Carl Girard de Soucanton (10/22. august 1826 Tallinn – 26. november/8. detsember 1896 Kunda) oli Kunda tsemenditehase asutaja.
Talle kuulusid Kunda ja Selja mõis. Ta oli Tallinna bürgermeistri ja kommertsnõuniku Johann Karl Girard de Soucantoni ja tema abikaasa Eleonora Christina Johanna (sündinud von Scheurmann) noorim poeg.
Elu
Gümnaasiumihariduse sai ta Tallinna Toomkoolis (1836–1845), seejärel õppis Tartu Ülikoolis (1845–1846) majandust ning Jenas ja Mecklenburgis põllumajandust (1846–1849).
1851. aastal sai ta emalt Kunda mõisa, mille oma töö ja hoolsusega muutis üheks eeskujulikumaks mõisaks Eestimaal. 1867. aastast kuulus talle ka Kunda naabermõis Selja.
Venemaa Valitseva Senati määrusega 6. novembrist 1863. aastast sai ta pärandatava Venemaa parunitiitli.
Välisreisidel Saksa- ja Prantsusmaale tutvus ta portlandtsemendi tähtsusega ehituses. See viis teda mõttele oma mõisa maa-alal leiduvat lubjamerglit ja savi portlandtsemendi tootmiseks ära kasutada, mis realiseerus tsemendivabriku aktsiaseltsi rajamisega 1870. aastal.
John Carl Girard de Soucanton oli kihelkonnakohtunik, meeskohtu assessor ja meeskohtunik (1878–1881), alates 1887. aastast Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi auliige, Eestimaa Põllumeeste Seltsi liige, Kalakasvatajate Seltsi liige ja president.
John Carl Girard de Soucanton suri 26. novembril 1896 ootamatult rabandusse.
Perekond
6. juulil 1852 abiellus Kunda vanimas linnaosas Lontovas (Neu London) sündinud Auguste Henriette Wilhelmine (Welly) Häntscheliga (1828–1880), abielust sündisid:
10. aprillil 1884 abiellus ta Meta Rosenfeldtiga (1842–1911). Abielu oli lastetu.
Varssavi Frédéric Chopini lennujaam
pisi|Satelliidipilt Varssavi lennujaamast Varssavi Frederic Chopini lennujaam (IATA WAW, ICAO EPWA) on Poola peamine rahvusvaheline lennujaam ja rahvusliku lennufirma LOT baasjaam.
Lennujaam asub Varssavi kesklinnast 11 kilomeetrit edela pool Okęcies. Lennujaama kõrgus merepinnast on 110 meetrit.
Lennujaama haldab Poola Lennujaamade Riigiettevõte. Lennujaama kasutavad nii tsiviil- kui sõjalennukid.
OT
OT võib tähendada järgmist:
Varssavi Frédéric Chopini lennujaam
Lennujaamas on kaks lõikuvat maandumisrada. Need võimaldavad teenindada (õhkutõusud ja maandumised kokku) 34 lennukit tunnis.
Ajalugu
Lennujaama hakati rajama 1924, kui linna areng Varssavi esialgse lennuvälja Pole Mokotowskie ümber hakkas lennuliiklust segama. Raudteevalitsus ostis maad Okęcie küla lähedal uue lennujaama ehituseks. 1933 viidi kogu Varssavi lennuliiklus üle uuele lennuväljale.
Teise maailmasõja ajal toimusid lennuväljal ägedad lahingud vastupanuliikumise ja Wehrmachti vahel ja lennujaam praktiliselt hävitati. Pärast sõda lennujaam taastati. 1956 võttis Poola riik lennujaama haldamise LOT-ilt endale. 1969 valmis rahvusvaheliste lendude terminal, mis võimaldas teenindada 1 miljonit reisijat aastas. Kodumaiste reiside teenindamist jätkati vanast terminalist.
1979. aastal valmis uus terminal saabuvate reiside jaoks. 2005 see terminal rekonstrueeriti ja hakkas Etluda nime all teenindama odavlennuliine.
1992. aastal valmis uus terminal, mis võimaldas läbi lasta 3,5 miljonit reisijat aastas. Seda terminali nimetatakse tänapäeval T1.
2001. aasta märtsis anti lennujaamale Fryderyk Chopini nimi.
2007. aastal valmis terminali T1 kõrvale teine terminal T2, mis pikkamööda võttis üle suurema osa lennuliiklusest. Täies mahus hakkas T2 tööle 12. märtsil 2008. 2009. aasta märtsis Etluda terminal suleti ja T1 võttis odavlennuettevõtete teenindamise üle.
Lennuõnnetused Varssavi lennujaamas ja selle lähedal
19. detsembril 1962 kukkus alla LOT-i Vickers Viscount 804, mis oli startinud Brüsselist ja sõitis Berliini kaudu Varssavisse. Kõik 33 inimest pardal hukkusid.
14. märtsil 1980 kukkus maandumisel alla LOT-i Iljušin Il-62, mis oli startinud New Yorgist. Kõik 87 inimest pardal hukkusid, sealhulgas poola poplaulja Anna Jantar ja USA amatöörpoksijate koondis.
9. mail 1987 kukkus alla LOT-i Il-62, mis oli startinud New Yorki, kuid pardal toimunud plahvatuse ja tulekahju tõttu otsustas tagasi pöörduda. Kõik 183 inimest pardal hukkusid.
17. detsembril 1991 maandus Alitalia McConnell-Douglas DC 9-32, mis oli startinud Roomast ja jõudnud Varssavisse, pärast ebastabiilset lähenemist maandumisraja kõrval. Selle tagajärjel lagunes lennuki ninaosa täielikult. Kõik 96 inimest pardal jäid ellu, kuid lennuk hävis.
14. septembril 1993 sõitis Lufthansa lennuk Airbus A320-200 maandumisel üle maandumisraja tagumise piiri ja põrkas vastu lennuvälja tagapiiret. Teine piloot hukkus kokkupõrke tagajärjel ja üks reisija hukkus puhkenud põlengus, 68 inimest sai vigastada. Lennukis viibis ka Saksamaa suursaadik Poolas Franz Bertele.
31. detsembril 1993 sai LOT-i Boeing 767-300, mis oli startinud Chicagost, maandumisel tugevasti kahjustada. Inimohvreid ei olnud.
Sakala (täpsustus)
Sakala oli Eesti muinasmaakond. Selle järgi on nime saanud:
Con fuoco
con fuoco (itaalia keeles 'tulega') on karakteritähis noodikirjas, mis tähistab tulist ja särtsakat esitusviisi.
Santa Maria (Rio Grande do Sul)
thumb|left|250px|Santa Maria. Santa Maria on linn Brasiilias Rio Grande do Suli osariigis. Asub osariigi keskosas, Porto Alegrest 290 km lääne pool.
Linnas on mitu avalik-õiguslikku ja eraülikooli ning Brasiilia sõjaväeüksusi.
Embraer ERJ 145
pisi|ERJ 135 Embraer ERJ 145 on Brasiilia lennukiehituskompanii Embraer ERJ 145 sarja lennuk. Sellesse lennukite perekonda kuuluvad: ERJ 135, ERJ 140, ERJ 145, äriklassi lennuk Legacy ja sõjalennukite Embraer R-99 perekond. Lennuki prototüüpi esitleti esmakordselt 1989. aastal, esmalend 11. augustil 1995.
Gimrõ ahelik
Gimrõ ahelik (vene Гимринский хребет) on mäestik Venemaal, ta on osa Suur-Kaukasusest. Kulgeb Dagestanis Sulaki paremkaldal loode-kagu sihis. Kõrgus kuni 2338 meetrit.
Aatom
Aatomiks (vanakreeka sõnast ἄτομος (átomos) 'jagamatu') nimetatakse väikseimat osakest, mis säilitab talle vastava keemilise elemendi keemilised omadused. Aatomid võivad aines esineda üksikuna või molekulideks liitununa.
Keemia piirides on aatom jagamatu, füüsikaliste vahenditega aga saab teda lahutada elementaarosakesteks. Aatomi ehitust võivad muuta looduslikud radioaktiivsed protsessid ja aatomite pommitamine elementaarosakestega.
Aatomite puhul ei kehti klassikalise mehaanika seadused; nende kirjeldamiseks tuleb kasutada kvantmehaanika mõisteid ja seaduspärasusi.
Aatom koosneb positiivse elektrilaenguga tuumast, mis paikneb aatomi keskel ning seda ümbritsevast sama suure negatiivse elektrilaenguga elektronkattest. Aatomi summaarne elektrilaeng on null. Niiviisi mõistetud aatomit nimetatakse neutraalseks aatomiks ehk ioniseerimata aatomiks. Laiemas mõttes nimetatakse aatomiteks ka ioniseeritud aatomeid. Ioniseeritud aatomid erinevad ioniseerimata aatomitest selle poolest, et:
Aatomi ehitus
Aatom koosneb positiivse elektrilaenguga aatomituumast, mida ümbritseb negatiivselt laetud elektronkate ehk elektronkest. Viimane jaguneb elektronkihtideks, mis omakorda koosnevad negatiivse elementaarlaenguga elektronidest. Aatomi tuum annab 99,9% kogu aatomi massist; aatomi elektronkate määrab ära aatomi läbimõõdu. Vähima aatomi, vesiniku mass on suurusjärgus 10−27 kg ja läbimõõt suurusjärgus 10−10 m (ehk üks ongström).
Aatomituum
Aatomituum koosneb lähestikku asetsevatest nukleonidest – positiivse elektrilaenguga prootonitest ja elektrilaenguta (neutraalsetest) neutronitest. Prootoni ja neutroni mass on ligikaudu võrdsed. Sõltuvalt tuuma koostisest ja energiatasemest jagunevad tuumad erinevateks nukliidideks. Prootoneid ja neutroneid hoiab tuumas koos tuumajõud, mis on positiivselt laetud prootonite omavahelisest elektrostaatilisest tõukejõust umbes 100 korda suurem. Et tuumajõudude mõjuulatus on väga väike (efektiivselt mõjub see vaid kõrvuti asetsevate nukleonide vahel), siis ülisuurtes aatomituumades ei suuda tuumajõud tuuma enam koos hoida ning tuum võib laguneda. Sellised aatomid on radioaktiivsed. Planeedi Maa looduses leiduvast 94 keemilisest elemendist on esimesed 80 stabiilsete aatomituumadega, ülejäänud aga radioaktiivsed.
Nii prootonid kui ka neutronid on fermionid, mis tähendab, et nende kohta kehtib Pauli keeluprintsiip – kaks samas ruumiosas asuvat fermioni ei saa korraga olla samas kvantolekus. Prootonite ja neutronite olekud on määratud tuuma kvantarvudega ning neid nimetatakse ka tuumaorbitaalideks. Prootonid ja neutronid ei saa Pauli keeluprintsiibi tõttu olla samas ruumipunktis.
Sama prootonite arvu, kuid erineva neutronite arvuga (N) aatomid on teineteise isotoobid. Eri isotoopide keemilised omadused on reeglina väga sarnased (välja arvatud vesiniku puhul), mis muudab isotoopide eristamise keeruliseks. Et eri isotoopide aatomitel on erinev nukleonide arv (massiarv A), on eri isotoopide füüsikalised omadused erinevad. Isotoopi massiarvuga A ja laenguarvuga Z tähistatakse, kus X on keemilise elemendi sümbol. Kui neutronite arv aatomis erineb oluliselt energeetiliselt kõige soodsamast (kõige madalama seoseenergiaga) neutronite arvust, on tuum ebastabiilne; sel juhul on tegu radioaktiivse isotoobiga. Viimane võib laguneda, kiirates radioaktiivset kiirgust.
Elektronkate, ioonid ja spektrid
Aatomi elektronkate koosneb elektronidest, millel on negatiivne elektrilaeng. Elektronid ei tiirle ümber aatomi selle sõna klassikalises mõistes, vaid moodustavad elektronpilve. Elektronpilve läbimõõt on mitu suurusjärku suurem aatomituuma läbimõõdust, seega määrab elektronpilve läbimõõt ära aatomi mõõtmed.
Kui aatomis on elektrone rohkem või vähem kui prootoneid, siis on tegemist iooniga. Liigse elektroniga on negatiivne ioon (anioon), puuduv elektron on aga positiivsel ioonil (katioon). Kui aatomis ei ole ühtegi elektroni, siis on tegemist täielikult ioniseeritud aatomiga. Elektronide aatomist lahtirebimine või juurdelisamine on aatomi ioniseerimine. Kõige kergemini on aatomist lahti rebitavad need elektronid, mis on aatomiga kõige nõrgemini seotud. Ioonidel on elektrilaeng, mille määrab neutraalsest aatomist välja rebitud või sellele lisandunud elektronide arv; seetõttu reageerivad ioonid ümbritsevate aatomitega palju tugevamalt kui neutraalsed aatomid.
Kui aatom on molekuli koosseisus, tekib tal selle molekuli teiste aatomitega ühine, uute omadustega elektronkate. Keemiliste elementide keemilised omadused sõltuvad elektronide arvust ja nende energeetilisest jaotusest; aatomituum mõjutab neid ainult elektronide arvu kaudu neutraalses aatomis (erandiks on vesinik).
Elektronid (nagu prootonid ja neutronidki) on fermionid. Seega kehtib ka nende kohta Pauli keeluprintsiip, mis ei luba kahel elektronil olla samas ruumiosas samas energeetilises olekus (kvantolekus). Iga elektron, mis lisandub aatomi elektronkattesse, peab valima endale teistest elektronidest erineva energiatasemega aatomorbitaali. Aatomorbitaalid on määratud elektronkatte kvantarvudega.
Elektronkatte peakvantarv (n) määrab ära elektronkihi, millel elektron asub. Täpse orbitaali määramiseks tuleb arvestada veel asimuudi kvantarvu (l), magnetilise kvantarvu (ml) ja elektroni spinniga.
Kui kõik aatomi elektronid asuvad madalaimates (vähima energiaga) lubatud kvantolekutes, siis on aatom põhiolekus. Kui mõni elektron neelab footoni (saab endale footoni energia), siis tõuseb ta mõnele kõrgemale vabale energiatasemele ja aatom läheb ergastatud olekusse. Tagasi põhiolekusse minnes kiirgab aatom footoni; sellega naaseb elektron vähima võimaliku energiaga kvantolekusse.
Sellisel moel kiiratud footon omab energiat, mis võrdub elektroni algse ja kiirgamisjärgse energeetilise taseme energia vahega. Et erinevates aatomites on erinevate kvantolekute energiatasemete vahed erinevad, siis iga aatom kiirgab ergastatud olekust põhiolekusse naastes erineva energiaga (st lainepikkusega) footoneid. Sellest tuleneb erinevate aatomite erinev spekter (kiirgusspekter). Sama efekti võib täheldada ka valguse neeldumist uurides. Täielikult neelduvad ainult need footonid, mille energia (lainepikkus) vastab täpselt aatomi põhioleku ja mõne ergastatud oleku energiatasemete vahele. Sellisel moel tekib neeldumisspekter.
Aatomi mass, isotoobid ja massidefekt
Peaaegu kogu aatomi mass on koondunud tuuma. Elektronide mass moodustab aatomi massist alla ühe promilli.
Aatomi mass on suurusjärgus 10−27 kg kuni 10−25 kg. Et nii väikeste arvudega on tülikas opereerida, siis väljendatakse aatomi massi suhtena teatud kindla aatomi massiga. Seetõttu väljendatakse aatomi massi dimensioonita suurusega, mida nimetatakse aatommassiks. Võrdlusalusena on varem kasutatud vesiniku ja hapniku aatomit; aastal 1961 lepiti kokku kasutada isotoobi süsinik-12 aatomit. Selle aatomi aatommass on definitsiooni järgi 12, nii et aatommassiühik (amü) on 1/12 süsinik-12 aatomi massist.
Enamik keemilisi elemente esineb looduses mitme isotoobina, mistõttu iga keemilise elemendi aatommass antakse isotoopide loodusliku segu keskmisena. Enamasti isotoopide looduslikud proportsioonid ei varieeru, kuid näiteks väävli puhul on see siiski eri leiukohtades erinev.
Heelium esineb ainult isotoobina. Heeliumiaatomi tuum koosneb kahest prootonist ja kahest neutronist, mille summaarne mass on 4,034 amü; heeliumi aatomi mass on aga kõigest 4,003 amü. See masside erinevus, mida nimetatakse massidefektiks, läheb seoseenergia arvele. See energia vabaneb termotuumareaktsioonis, kus vesinikuaatomi tuumade liitumisel moodustub heeliumiaatomi tuum.
Aatomite (ja isotoopide) ning molekulide massi määramiseks kasutatakse tänapäeval massispektroskoopiat.
Aatomi mõõtmed
Aatomi mõõtmed määrab elektronkate.
Aatomi läbimõõdu suurusjärk on 10−10 m. Ühte sentimeetrisse mahuks ritta asetatuna umbes 100 miljonit aatomit.
Antiikaja atomistika
Atomistika pärineb vanakreeka filosoofiast. Aine ehitust püüti kindlaks teha arutluste teel. Näiteks Anaxagoras pidas ainet lõputult jagatavaks.
Leukippos ja tema õpilane Demokritos aga leidsid, et see on loogiliselt võimatu. Seetõttu nad oletasid, et aine koosneb väikestest jagamatutest osadest, mida nad hakkasid nimetama aatomiteks ning mida nad eristasid neid ümbritsevast tühjusest. Leukippos lähtus tõsiasjast, et liikumine on olemas. Järelikult peab olema koht, milles liigutakse, ja see peabki olema tühjus. Aine osad peavad aga tühjusest erinema. Kui aine oleks lõputult jagatav, peaks aine osakeste vahel olema tühjus ning osakesed ise oleksid lõpmata väikesed, mis ei ole võimalik.
Kuigi aatomid on füüsiliselt jagamatud, on nad matemaatiliselt jagatavad ja neil on kuju. Leukippose järgi koosnevad kõik aatomid ühest ja samast ainest ning erinevad ainult kuju poolest.
Demokritose järgi erinevad aatomid peale kuju ka mõõtmete pooles.
Demokritose õpetuse võtsid osalt üle epikuurlased. Seda esitab muu hulgas Lucretius oma poeemis "De rerum naturae".
Aristoteles atomistikat ei pooldanud. Seetõttu ei olnud atomistika antiikajal väga mõjukas ning vajus keskajal kristlikus maailmas (kuid mitte islamimaailmas) hoopis unustusse.
Uusaja atomistika
Atomistika juurde pöördusid tagasi 17. sajandi õpetlased Pierre Gassendi ja Joachim Jungius. Aatomi mõistet kasutasid ka Robert Boyle ja Isaac Newton.
Moodsale aatomiteooriale pani 1807 aluse John Dalton. Daltoni järgi koosnevad kõik keemilised elemendid aatomitest. Ühe ja sama elemendi aatomitel on sama kaal, samad mõõtmed ja sama kuju ning eri elementide aatomitel on erinev kaal, mõõtmed ja kuju. Aatomid ei ole jagatavad väiksemateks osadeks. Elementide aatomid ühinevad "liitaatomiteks" (molekulideks). Edasine keemia areng lähtus nendest postulaatidest. Daltoni aatomiteooria seletas muuhulgas, miks elemendid osalevad keemilistes reaktsioonides kindlates proportsioonides. Juba Dalton püüdis määrata aatomite massi, kuid esialgu ei õnnestunud seda õigesti teha muuseas sellepärast, et molekulide koostis polnud täpselt teada.
Mart Niineste
Mart Niineste (sündinud 15. detsembril 1983 Tallinnas) on eesti ajakirjanik, muusik, reklaamikirjanik ja kommunikatsioonikonsultant.
Aatom
Uusaja atomistika
Aastal 1811 esitas Amadeo Avogadro hüpoteesi, et ühe ja sama ruumalaga gaasid ühe ja sama rõhu juures sisaldavad ühepalju molekule. See aitas kaasa molekulide koostise ning aatomite ja molekulide massi õigele määramisele.
Esialgu käsitati aatomeid struktuurita kõvade keradena.
Mart Niineste
Ta on õppinud Tallinna Ülikoolis ajalugu (2002–2005).
Aatom
Aatomifüüsika
Aastatel 1833–1834 leidis Michael Faraday elektrolüüsi uurides, et elektrivoolu lahustes peavad põhjustama elektrilaenguga aatomid ning peab eksisteerima vähim elektrilaeng (elementaarlaeng). Aastal 1897 näitas Joseph John Thomson, et gaasis võivad esineda ühe ja sama negatiivse elektrilaenguga osakesed, ning oletas, et see ongi vähim elektrilaeng. Neid osakesi hakati nimetama elektronideks. Aastal 1898 näitas Wilhelm Wien, et peavad eksisteerima ka positiivse elektrilaenguga osakesed. Neid hakati nimetama prootoniteks.
Pommitades aatomeid radioaktiivsetest ainetest pärinevate osakestega, leidis Ernest Rutherford, et alfaosakesed tungivad aatomi sisemusse ning aatomisisesed jõud kallutavad neid kõrvale. Ta mõõtis alfakiirguse kõrvalekaldumist õhukese ainekihi läbimisel ning jõudis 1911 järeldusele, et aatomid peavad koosnema raskest positiivse elektrilaenguga tuumast, mida ümbritsevad kerged negatiivse elektrilaenguga elektronid (ainsad tollal tuntud negatiivse elektrilaengu kandjad), mis tiirlevad ümber tuuma sellest suhteliselt väga kaugel. Nõnda meenutab aatom Päikesesüsteemi: aatomituum vastab Päikesele ja elektronid planeetidele. Aatomit hoiab koos elektriline külgetõmbejõud. See nn Rutherfordi aatomimudel oli vastuolus elektrodünaamikaga, mille järgi kiirust või liikumissuunda muutev elektron peab emiteerima elektromagnetkiirgust ning sellega energiat ära andma, nii et elektron peab lõpuks langema tuumale.
Rutherfordi aatomimudelit modifitseeris 1913 Niels Bohr (Bohri aatomimudel). Bohr võttis aluseks hüpoteesi, et aatomitel on statsionaarsed olekud ning elektrodünaamika ei ole nende puhul rakendatav. Elektronide ja aatomite stabiilsus tervikuna peab tulenema tundmatutest loodusseadustest. Bohri esimese postulaadi järgi saab aatom eksisteerida üksnes ühes või mitmes kindlas statsionaarses olekus. Igale olekule on iseloomulik teatud energianivoo. Bohri teise postulaadi järgi saab aatom üle minna ühelt energianivoolt teisele ning selle ülemineku käigus vabaneb aatomist või seotakse aatomiga energiahulk, mis võrdub energianivoode vahega. Energia vabaneb elektromagnetkiirgusena, footonitena; see toimub kindlate annustena (kvantidena); sageduse määrab Einsteini sagedustingimus. Sel alusel õnnestus Bohril arvutada vesiniku spektrijoontele vastavad sagedused; seda peeti tema teooria tugevaks tõendiks. Bohri teooriat püüti rakendada ka teiste elementide aatomitele, kuid rakendatavaid tulemusi ei saadud. Küll aga õnnestus rahuldavalt seletada aatomite järjestust keemiliste elementide perioodilisussüsteemis.
Mart Niineste
On töötanud veebitoimetajana MTV Eestis (2006–2007), kultuuriajakirjaniku ja -kriitikuna Eesti Päevalehes (2007–2010, 2011–2016), saatejuhina Raadio 2s (2010–2017), ürituste korraldajana Rae Kultuurikeskuses (2017) ja Delfis kolumnistina (2016-2017).
Aatom
Aatomifüüsika
1919. aastal tekitas Rutherford maailmas esimesena kunstliku tuumareaktsiooni, pommitades lämmastikku alfaosakestega.
Neutroni avastas 1932. aastal James Chadwick. Alles siis jõuti aatomimudelini, mille järgi aatomituum koosneb prootonitest ja neutronitest.
Mart Niineste
On mänginud kitarri mitmes punkansamblis, võitnud punkansambli Chungin & The Strap-On Faggots kitarristina Eesti Muusikaauhinna (2010) ning andnud autoribändiga Tabloited välja albumid "Tee ise paremini" (2017), "Ekstaole" (2018), "Tühikargaja" (2019), "Võõrad suled" (2021), "No 5" (2022) ning EP-d "Kaua võib?" (2020) ja "Kontsert, mida polnud" (2020).
Uhtekuhik
pisi|Uhtekuhikud [[Argentinas]]
Uhtekuhik on lehvikukujuline vooluveeline pinnavorm, mis tekib kitsas jõeorus voolava mägijõe väljumisel laia orgu või tasandikule.
Orus või tasandikul on jõe setetekandmisvõime vähenenud voolukiiruse tõttu oluliselt väiksem, mistõttu settivad vooluvee poolt kantud purdosakesed ning moodustavad lehvikulaadse kujuga pinnavormi. Uhtekuhiku nõlv on oru suunas väheneva kaldega.
Nõukogude Eesti
Nõukogude Eesti oli de facto Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee võimu aluse maa-ala endises Eestimaa kubermangus mitteametlik nimetus (ametlikku ei olnud). 5. novembril 1917, 2 päeva enne Oktoobrirevolutsiooni Petrogradis, haaras Eestimaa Nõukogude Täitevkomiteele alluv Eestimaa Sõja-Revolutsioonikomitee eesotsas Jaan Anveltiga Tallinnas võimu. 8. novembril 1917 kuulutas Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee end kõrgeimaks võimuks Eestimaal.
Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee alustas "kodanluse" vara natsionaliseerimisega ning kuulutas välja sellekohased dekreedid. Natsionaliseeriti 2 400 000 ha maad, kõik pangad, tehastes ning vabrikutes seati sisse tööliskontroll, likvideeriti seisused ja seisuslikud privileegid.
20. veebruaril 1918 maabusid Saksa väed, mis juba mõnda aega Eesti saari enda käes hoidsid, Virtsus. Sellega oli invasioon Mandri-Eestisse alanud. 1918. aasta veebruari keskpaigas asusid Saksa väed maailmasõja idarindel pealetungile ja tungisid saartelt Mandri-Eestisse.
24. veebruaril 1918 enne Saksa vägede poolt Tallinna vallutamist lahkusid Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee liikmed läbi Soome Nõukogude Venemaale.
25. veebruaril jõudsid saksa väed - 8. armee Tallinnasse ning 4. märtsiks Narva. Saksa okupatsioon kestis 1918.a. veebruarist novembrini. Ajutist Valitsust ei tunnustatud, saadeti laiali rahvusväeosad, osa riigitegelasi vangistati. Majandus allutati Saksamaa vajadustele. Kultuuripoliitika eesmärgiks sai eestlaste saksastamine. Baltisakslased moodustasid Balti hertsogiriigi.
1918. aasta lõpus, kui Punaarmee Eestit vallutama asus, moodustati selle okupeeritud alade valitsemiseks Eesti Töörahva Kommuuni nimeline valitsusorgan, mille juhiks oli taas Jaan Anvelt.
Adolf Ehrnrooth
pisi|Adolf Ehrnrooth, 1963. pisi|Adolf Ehrnrooth vägesid üle vaatamas mõni päev enne Nõukogude Liidu suurrünnakut, juuni 1944 Adolf Erik Ehrnrooth (9. veebruar 1905 Helsingi – 26. veebruar 2004 Turu) oli soomerootsi sõjaväelane, Soome jalaväekindral.
Ehrnrooth osales Talvesõjas ja Jätkusõjas. Jätkusõja alguses sai ta raskelt haavata, kuid paranes ja naasis rindele. Ta läks erru 1965. aastal. Hiljem sai temast sõjaveteranide eestkõneleja ja ta sai tuntuks oma patriootiliste kõnedega. 1980. aastal sai ta jalaväekindrali aunimetuse.
2004. aastal sai ta kõigi aegade suurima soomlase selgitamise küsitlusel Suuret suomalaiset endiste presidentide järel 4. koha.
Liigveelase
Liigveelase on vesiehitis, mis võimaldab liigset tulvavett juhtida paisust mööda või paisust üle. Liigveelaset võidakse kasutada ka suurvee möödajuhtimiseks.
Paisust mööda lastakse tulvavesi tavaliselt kas kiirvoolu või treppveelaskme kaudu. Üle paisu lastakse vesi aga harilikult ülevooluavade kaudu ning sellist paisu, millest vesi üle voolab nimetatakse ülevoolupaisuks.
Enn Kose
Enn Kose (sündinud 26. juulil 1939 Tartus) on eesti näitleja, kes on olnud ka Ugala teatri direktor.
Rollid Ugalas
1962–1963
1963–1964
1964–1965
1965–1966
1966–1967
1969–1970
1970–1971
1971–1972
1972–1973
1973–1974
1975–1976
1977–1978
1978–1979
1981–1982
1982–1983
1983–1984
1984–1985
Enn Kraam
Enn Kraam (õieti Enn Kram ; 20. juuli 1943 Uusküla, Rapla – 18. juuni 2001 Viljandi) oli eesti näitleja.
Enn Kose
Rollid Ugalas
1985–1986
1986–1987
Enn Kraam
Enn Kraam lõpetas 1961. aastal Rapla Keskkooli ja 1965. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (2.lend).
Zagreb Glavni kolodvor
Zagreb Glavni kolodvor ('Zagrebi pearaudteejaam') on Horvaatia pealinna Zagrebi peamine raudteejaam, mis asub kilomeetri kaugusel vanalinnast lõunas.
Enn Kose
Rollid Ugalas
1987–1988
1988–1989
1992–1993
1993–1994
1994–1995
Enn Kraam
Ta on mänginud kuuldemängudes, telelavastustes („Ukse taga”, 1966, „Plekkmehed”, 1984, „Romulus Suur”, 1988, „Andke neile andeks”, 1998) ja filmides („Valge laev”, 1971, „Metskapten”, 1972, „Surma hinda küsi surnutelt”, 1978, „Vana mees tahab koju”, 1991, „Surmatants”, 1991).
Enn Kose
Rollid Ugalas
1996–1997
1997–1998
Enn Kraam
Isiklikku
On olnud abielus Karin Karmiga.
Mälestuse jäädvustamine
2009. aastal paigaldati Enn Kraami sünnikoju Raplas Uuskülas Ott Herodese kujundatud mälestuskivi.
Enn Kose
Rollid Ugalas
2000–2001
2001–2002
2006–2007
2008–2009
Isiklik
Tema õde Ester Kallakas on siiani ainus naisprefekt Eestis.
Seven-card stud
Allpool toodud kirjeldused on tehtud selle eeldusega, et te teate pokkerimängu üldise käigu ning "käte" tugevusjärjestusega. Siin ei tehta oletusi millist panustamisstruktuuri kasutatakse. Kasiinodes on tavaline, et kasutatakse väikest antet ja bring-in panust. Kodumängudes kasutatakse tavaliselt vaid algpanust (ante).
Seven-card stud on H.O.R.S.E. mängus "S" all.
Mängu käik
Mäng toimub alljärgneva kirjelduse järgi ("mängija" viitab vaid neile mängijaile, kes veel mängus osalevad ning ei ole kaartidest loobunud) kusjuures pärast kaartide jagamist toimub panustamine.
Kaartide jaotamine ning panustamine toimub kellaosuti liikumise suunas ning esimesena alustab panustamist see mängija, kellel on kõige tugevam avatud kaart/kaartide kombinatsioon (näiteks 2-2 on tugevam kui K-Q).
Peaaegu kõikides kasiinodes jagatakse kaarte nii:
Mnemonic: Two-four-one (Two down, four up, one down.)
Mõned lauad jätavad ühe panustamisringi ära (tehes nii panustamisringid võrdseks Texas Hold'emiga) jagades alustuseks neli kaarti: kaks kinnist ja kaks avatud. "Fourth Street" panustamisringi seega ei toimu; esimene ühe kaardiga panustamisring on "Fifth Street".
Täpsemad reeglid
Mäng algab igale mängus osalejale kahe kinnise ja ühe avatud kaardi jagamisega. Juhul kui mäng toimub bring-in panusega alustab panustamist see mängija, kellel on avatud kaartidest kõige madalam kaart, misjärel jätkub panustamine kellaosuti liikumise suunas. Bring-in panust loetakse panustamise alustamiseks ning seepärast ei saa järgmised mängijad enam checkkida. Juhul kui kahel mängijal on sarnased kõige madalamad kaardid, alustab panustamist see, kellel on masti järgi madalaim kaart (bridži mastide tugevusjärjestuse järgi). Kui bring-in panust ei ole, alustab panustamist see mängija, kellel on kõige tugevam avatud kaart, kes võib omakorda ka checkkida. Sel juhul ei kasutata tugevuse määramiseks mastide tugevusjärjestust juhul kui kahel või enamal mängijal on suurimad avatud kaardid võrdsed vaid panustamist alustab esimene mängija krupjeest vasakult lugedes (suurimate kaartide omanikest).
Pärast esimest panustamisringi jagatakse järgmine avatud kaart (pärast põletatud kaardi paki pealt eemaldamist ning alustades taas krupjeest vasakult esimesest veel mängus olevast mängijast) millele järgneb teine panustamisring kusjuures panustamist alustab nüüd see mängija, kellel kahest avatud kaardist saab moodustada kõrgeima kombinatsiooni. Kuna avatud kaartidena on jagatud alla viie kaardi tähendab see seda, et ei saa olla ridasid, maste või majasid. Sellel ja järgnevatel panustamisringidel tegutseb esimesena see mängija, kelle avatud kaartidest saab moodustada kõrgeima kombinatsiooni kusjuures nad võivad checkkida või panustada mängus kindlaks määratud limiidi ulatuses.
Teisele panustamisringile järgneb kolmanda avatud kaardi jagamine ja kolmas panustamisring, neljanda avatud kaardi jagamine ning panustamisring ning lõpetuseks viimase kinnise kaardi jagamine millele järgneb viimane panustamisring ja vajadusel avamine. Seven-card stud mängu võib seega kokku võtta kui "kaks kinnist, neli avatud, üks kinnine" mänguna. Avamisel moodustab iga mängija oma seitsmest kaardist parima viie kaardi kombinatsiooni.
Pane tähele, et seitse kaarti kaheksale mängijale + põletatud kaardid annavad kokku 60 kaarti, aga pakis on vaid 52 kaarti. Enamikus mängudes ei ole see probleemiks kuna suur osa mängijatest on varakult kaartidest loobunud kuid alati on olemas madalate panustega kodumängud, millest vähesed mängijad loobuvad. Sel juhul võite mängijate arvu piirata seitsmega. Kui pakis tõesti enam piisavalt kaarte alles ei jää, võite varem põletatud kaardid kasutusele võtta siis, kui vaja on vaid mõnda lisakaarti. Kui aga ka neist ei piisa, siis jagatakse viimasel ringil iga mängija kinnise kaardi asemel lauale üks, ühine kaart, mida kõik võivad kasutada oma parima kombinatsiooni moodustamiseks. Mitte mingil juhul ei tohi kasutada maha läinud ehk loobutud kaarte mängijatele jagamiseks. Erinevalt draw pokkerist, kus ühtki kaarti enne avamist näha ei ole kasutavad stud pokkeri mängijad seda infot mida nad saavad avatud kaartide põhjal tehtava analüüsi põhjal oma strateegiliste otsuste tegemisel. Mängija, kes näeb mõnda kaarti maha minemas, teab selle põhjal, et vastasel seda kaarti enam tulla ei saa isegi kui tal seda vaja peaks minema.
Näidisjaotus
Allpool olev näidisjaotus eeldab, et mäng toimub nelja mängija vahel: Alice, kes jagab kaarte; Bob, kes istub tema vasakul käel; Carol on Bobi vasakul käel ning David, kes on Carolist vasakul.
Kõik mängijad panevad mängu 25¢ ante panuse. Alice jagab igale mängijale kaks kinnist kaarti ning ühe avatud kaardi alustades Bobist ning lõpetades endaga. Bobile jagatakse 4♠, Carolile K♦, Davidile 4♦ ja Alice'ile 9♣. Kuna nad mängivad $1 bring-in panusega peab David panustamist alustama $1 bring-in panusega (tema 4♦ on madalam kui Bob'i 4♠, arvestades masti tugevust). Tal oli võimalus panustamist alustada ka suurema summaga kuid otsustas siiski teha minimaalse $1 panuse. Bring-in panus seab minimaalseks panuseks $1, seega Alice ei saa checkkida. Ta otsustab callida. Bob foldib, andes sellest teada oma avatud kaardi tagurpidi pööramisega ning seejärel kaartidest loobudes. Carol reisib (tõstab panuse) $3 dollarini. David loobub ja Alice callib.
Alice jagab nüüd igale mängijale, kes veel osaleb, ühe avatud kaardi: Carol saab J♣ ja Alice K♥. Alice'i kaks avatud kaarti ei moodust paari, andes talle K-9-high ning Carolil on K-J-high, seegaon Caroli kord panustada. Ta checkib ning Alice teeb sama lõpetades sellega panustamisringi.
Jagatakse veel üks avatud kaart: Carol saab 10♥ ja Alice K♣. Alice'il on nüüd avatud kaartidest moodustunud kuningate paar ja Carolil ei ole veel avatud kaartidest ühtki paari seega alustab panustamist Alice. Ta panustab $5 ja Carol callib.
Järgmisel ringil jagatakse Carolile 10♦ mis annab talle avatud kaartidest kokku K-J-10-10. Alice saab 3♠. Alice'i avatud kaardid on 9-K-K-3; kuningate paar on ikka kõrgem kui Caroli kümnete paar seega alustab panustamist taas Alice tehes $5 panuse mille Carol callib.
Iga mängija saab nüüd viimase kaardi mis jagatakse pildipool allapoole. Panustamist alustab taas Alice kuna kinnine kaart ei muuda panustamise järjekorda. Ta checkib, Carol panustab $10 ning Alice callib. See lõpetab viimase panustamisringi ja kuna mängus on vähemalt kaks mängijat, toimub avamine (showdown).
Alice näitab oma kaarte: 9♥ 5♦ 9♣ K♥ K♣ 3♠ 5♠. Parim viie kaardi kombinatsioon, mille ta moodustada saab, on K-K-9-9-5, andes talle kaks paari, kuningad ja üheksad. Carol näitab Q♠ 2♥ K♦ J♣ 10♥ 10♦ A♦. Ta saab moodustada A-K-Q-J-10 äss kõrge rea ning seega võidab tema panga.
Lewis (telesari)
"Lewis" on Briti kriminaalsari, "Inspektor Morse'i" (1987–1992) jätkusari.
Seriaal põhineb Colin Dexteri teostel, stsenaristid ja režissöörid on jagude kaupa varieerunud. Sarja muusika on kirjutanud Barrington Pheloung.
Peategelast peainspektor Robbie Lewist kehastab Kevin Whately, tema abilist seersant James Hathawayd Laurence Fox.
Eestis on telesarja näidanud Eesti Televisioon.
Pumbioja Kool
Pumbioja Kool oli kool Vana-Vändra vallas.
Kool tegutses aastail 1854–1963. Erinevail aastail oli koolis 7–132 (enamasti 40–70) õpilast.
Koolimaja asus alates aastast 1864 Vändra jõe ääres Kullimaa talu vastas.
Vigala-Vanamõisa
Vigala-Vanamõisa  on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vigala valda.
Ylva Johansson
Ylva Johansson õppis 1983–1988 Lundi Ülikoolis ja 1991–1992 Stockholmi Haridusinstituudis ning tal on pedagoogikaalane magistrikraad. Ta on töötanud matemaatika-, füüsika- ja keemiaõpetajana.
Vigala-Vanamõisa
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Vigala valda kandis küla nime Vanamõisa.
Ylva Johansson
1988. aasta Rootsi üldvalimistel valiti Johansson Rootsi parlamenti Vasakpartei liikmena. Hiljem lahkus ta parteist ja liitus sotsiaaldemokraatidega. 1992–1994 töötas ta õpetajana, kuni peaminister Ingvar Carlsson määras ta oma valitsusse koolide ministriks. 2004. aastal sai ta Göran Perssoni valitsuses hoolekande ja eakate ministriks.
Isiklikku
Alates 1998. aastast on tema kaaslane toonane rahandusminister Erik Åsbrink.
Vigala-Vanamõisa
Vigala-Vanamõisa asub Jädivere-Silla maantee ääres ning Velise jõe parempoolsel kaldal. Külast lähtub kohalik tee Araste kaudu Päärdusse. Läänepoolset osa Vanamõisa külast on Kesk-Vigala paikkonna alla.
Huviväärse objektina jääb Vanamõisa piiresse jõe kaldal olev Annuse talu kalmistu (nüüdseks metsistunud). Külas on ka lavastaja Elmo Nüganeni ja näitleja Anne Reemanni suvila. Vanamõisa piiresse jääb Araste bussipeatus.
Kosmoloogiline printsiip
Kosmoloogiline printsiip hõlmab loodusteadusliku kosmoloogia kaks põhieeldust või -oletust (Universumi homogeensus ja isotroopsus suurtes mastaapides), mis on aluseks Universumi kui terviku mudelitele.
Vigala-Vanamõisa
Ajalugu
Vanimad teated Vanamõisa (Wannemouse) kohta pärinevad 1512. aastast. Ala kuulus Kivi-Vigala mõisale, hiljem Vana-Vigala mõisale.
1770. aastast on teateid Velise jõe silla (nn Vati silla) juures Vati kõrtsi (ei ole säilinud) kohta.
Küla tagamaal Tünumaa raba äärde rajas 1800. aastal Antsimõisa karjamõisa (saksapäraselt Antzen; kuulus vana-Vigala mõisale)
Kosmoloogiline printsiip
Kosmoloogilise printsiibi sõnastas 1933 astrofüüsik Edward Arthur Milne. Universumi homogeensuse ja isotroopsuse võttis 1917 aluseks Albert Einstein. Universumi homogeensusest on varem rääkinud Nicolaus Cusanus.
Homogeensuse ja isotroopsuse seos
Homogeensuse puudumine toob kaasa isotroopsuse puudumise (anisotroopia), isotroopsuse puudumine aga ei pruugi kaasa tuua homogeensuse puudumist.