cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hautes Fagnes
pisi|Hautes Fagnesi kaart Hautes Fagnes ehk Hohes Venn (prantsuse keeles Hautes Fagnes 'kõrged sood', saksa keeles Hohes Venn 'kõrge soo', hollandi keeles Hoge Venen 'kõrged sood') on kilbikujuliselt võlvitud suurelt osalt rabaga kaetud lavamaa Saksamaa ja Belgia piiril.
pisi|Ardennid ja Eifel Hautes Fagnes piirneb Schevenhüttega põhjas, Großhauga idas, Spa vallaga läänes ja Malmedyga lõunas. Geograafilised koordinaadid on 50° 46' N ja 50° 28' N vahel ning 5° 58' E ja 6° 21' E vahel.
Selle pindala on üle 600 km², sealhulgas 133 km² Saksamaa territooriumil. Belgias on üle 45 km² suurune looduskaitseala Réserve naturelle domaniale des Hautes Fagnes.
Regionaalne kuuluvus
Hautes Fagnesi ei peeta alati eraldi looduspiirkonnaks, vaid arvatakse Eifeli lääneossa ja Ardennide idaossa.
Hautes Fagnes kuulub Hautes Fagnesi – Eifeli rahvusparki ning asetseb ühelt poolt Belgia idaosa Valloonia piirkonnas osalt prantsuskeelsetes, osalt saksakeelsetes valdades, ja saksakeelses kogukonnas, teiselt poolt Nordrhein-Westfalenis Roetgeni, Monschau, Simmerathi, Hürtgenwaldi, Langerwehe ja Stolbergi ümbruses.
Vennvorlandiks nimetatakse madalamat ala Aachenist kagust.
Nimi
Ala on nime saanud soo järgi (saksa Venn, hollandi veen).
Pinnamood
Lavamaa kõrgeim tipp on Botrange (629 m üle merepinna), mis on ühtlasi Belgia kõrgeim tipp.
Geoloogiline ehitus
Geoloogiliselt kuulub Hautes Fagnes Reini Kiltkivimäestiku Reini vasakkalda ossa, nagu ka piirnevad Ardennid ja Eifel ning Moseli jõest lõunas paiknev Hunsrück.
pisi|Puitrada Hautes Fagnesis
Kliima
Kliima on suhteliselt karm, aasta keskel oluliselt jahedam kui naaberpiirkondades, ning kõrguse tõttu 700 m üle merepinna väga sademeterikas. Kaitsmata asend Belgia alamiku äärel sunnib niisket Atlandi ookeani õhku kõrgemale tõusta. Seejuures õhk jahtub ning selle niiskus sajab vihma või lumena alla. Aasta keskmine sademete hulk on 1400–1700 mm. Peaaegu kõik sajab alla sügisest kevadeni. Seevastu varasuvi on väga kuiv.
Lund sajab peamiselt jaanuarist märtsini, mis on kohalik talispordihooaeg.
Metsatulekahjud
Sestsaadik kui rabasid on ulatuslikult kuivendatud, esineb turbapõlenguid. Suvel 2004 hävis 200 hektarit, aprillis 2011 hävis suurpõlengus umbes 10 km².
Veestik
Varasematel aegadel tasakaalustas rabadesse kogunenud vesi hästi vee hooajalist äravoolu ning tagas ojade veehulga suurema stabiilsuse.
pisi|Soomaastik Belgias [[Brackvennis]]
Maastik
Iseloomulikud on hekkidega piiratud künklikud aasamaastikud, metsad ning hajali külad ja talud. Majad on tuule- ja vihmapoolsest varustatud maani ulatuva katusega, majakõrgused hekid pakuvad halva ilma eest kaitset.
Reema
Reema on lause teatestruktuuris teate sihtpunkt ehk uus informatsioon.
Reema esineb lauses koos teemaga. Tavaliselt asub teema lauses eespool ja reema tagapool.
MHL-liides
pisi|180px|MHLi logo''' MHL-liides (lühend ingl k nimetusest Mobile High-definition Link) on mobiilseadme (nutitelefoni, tahvelarvuti) liides audio- ja videoinfo edastamiseks kaabli kaudu pildiseadmele (nt teleri ekraanile, videoprojektorisse).
Erinevus samaotstarbelisest HDMI-liidesest seisneb selles, et mobiilseade saab läbi kaabli toitevoolu kuni 900 mA pingel 5 V (liidese standard MHL 2.0).
Signaalid kantakse üle tihendamata kujul: audiosignaal 7.1-ruumihelisüsteemis (Dolby Digital kaheksal kanalil) ja videosignaal 1080p-süsteemis (standard MHL 2.0) või 4K Ultra HD (MHL 3.0).
Pistmiku tüüp on enamasti mikro-USB. Selle kontaktipaigutus vastab MHL-spetsifikatsioonile (mis on tavalisest USB-st erinev). Samsung on võtnud nutitelefonis Galaxy S III kasutusele spetsiaalse, 11 kontaktiga pistmiku, mis pakub täiendavaid ühendusvõimalusi.
HL-liidese väljatöötajaks on konsortsium , kuhu kuuluvad Nokia, Samsung, Toshiba, Sony ja Silicon Image. Spetsifikatsioon MHL 1.0 kinnitati 2010. aastal.
Aleksander Pals
Aleksander Pals (18. oktoober 1911 Tallinn – 6. aprill 1995 Årsta/Stockholm) oli eesti metsateadlane ja metsandusajaloolane.
Elulugu
Aleksander Pals oli majaomaniku poeg.
Lõpetas 1930 Tallinnas Prantsuse Lütseumi ja 1936 Tartu Ülikooli metsaosakonna. 1935 õppis ka Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Oli 1935 üliõpilasena Vihterpalu metskonnas metsahindaja, 1935–1936 Soome riigi stipendiaadina diplomieelsel praktikal Soomes (Helsingi Ülikoolis), sh 1936 Enso Gytzeit OY Enso sulfaattselluloositehases Imatra lähedal, 1936–1937 Karula metskonnas saeveski töökorraldaja, 1937–1944 Eesti Metsa ja Tselluloosi Aktsiaühingu puiduosakonna juhataja, sõja ajal ka Kehra Tselluloositehase metsaosakonna juhataja. Läks 1944 Rootsi, kus oli 1946–1963 Rootsi riigimaade ja -metsade valitsuse metsataksaator ja -takseersalga juhataja, 1963–1972 büroosekretär ja fotogrammeetria spetsialist.
Teadustöö
Uurinud puidukasutust Eestis, Kehra Tselluloositehase ajalugu (pikem käsikiri Eesti Arhiivis Austraalias) ja eesti metsateadlaste käekäiku paguluses. Kuulus korp! Rotaliasse, hiljem selle vilistlaskonda. Oli aastast 1934 Tartu Üliõpilaskonna Esinduse liige, tegevsportlasena tegeles üliõpilasspordi arendamisega. Eesti Metsateadlaste Ühingu Rootsis juhatuse liige 1957, 1959–1992, ajakirja Eesti Metsamees Eksiilis toimetaja ja toimetuskolleegiumi liige 1956–1976, ajakirja Eesti metsateadlastele ja -tegelastele pühendatud erinumbri (89, 1989) koostaja. Üle 60 teadustrükise ja aimeartikli.
Rétság
Asulat on esmamainitud 1393. aastal. Linnaõigused sai Rétság 1989. aastal.
Sentinelid
pisi|Aerofoto Põhja-Sentneli saarest pisi|Andamani saarestiku [[pärismaalased|põlisrahvaste võrdlev territoriaalne jaotus 19. saj alguses ja tänapäeval (2004). Suurandamanid (roheline), džarauad (kollane), džangilid (oranž; 1920. aastateks välja surnud), sentinelid (punane), onged (sinine), mittepõlisrahvad või asustamata (valge)]] Sentinelid on negriidne põlisrahvas, kes elab Põhja-Sentineli saarel, mis asub Andamani saarestikus Bengali lahes India ranniku lähedal. Kuna Põhja-Sentineli saar kuulub Andamani saarestikku, arvatakse sentinelid andamanide hulka. Nad kuuluvad India registreeritud hõimude loetellu.
Sentinelid kuuluvad isoleeritud rahvaste hulka, kellega ülejäänud maailmal puuduvad püsivad suhted. Rahvarühm koosneb hinnanguliselt 40 kuni 500 inimesest, on arvatavasti elanud Põhja-Sentineli saarel kuni 55 000 aastat ning kõneleb sentineli keelt. India võimud on seadusega keelanud läheneda saarele rohkem kui 4,8 km (3 miili) kaugusele; selle põhjuseks on niihästi külastajate turvalisus, kuna sentinelid on võõraste suhtes vaenulikud, kui ka sentinelide kaitse, kuna neil puudub geneetiline immuunsus mujal tavaliste viiruste vastu nagu gripp ja rõuged.
Erinevalt teistest Andamani saarte rahvarühmadest, kes olid võõraste suhtes sõbralikumad ja nüüd suhtlevad nendega enam-vähem regulaarselt, on sentinelid pikka aega keeldunud mis tahes kontaktidest välismaailmaga. 2018. aasta novembris tapeti saarel illegaalselt maabunud Ameerika misjonär John Allen Chau.
Kombed
Sentinelid on kütid ja korilased, kes tõenäoliselt kasutavad vibu ja nooli kuivamaaloomade jahiks ja muid meetodeid mereelukate, nt krabide püüdmiseks. Toitu valmistavad nad sarnastel viisidel kui önged. Kultuuriarengu seisukohalt ei paista sentinelide tavad olevat kaugemal kiviaegseist: nad ei tunne metalle, põllumajandust ega tuletegemist. Siiski paistavad nad tunnistavat metallide väärtust: nad koguvad randauhutud metalli tööriistade ja relvade jaoks ning võtsid vastu 1974. aastal National Geographic Society ekspeditsiooni poolt randa jäetud alumiiniumnõud, ehkki tavaliselt nad kinke vastu ei võta.
Rannast on leitud saarerahva tapetud võõraste laipu, mistõttu on oletatud, et sentinelid on kannibalid. Kuna nende kultuuri pole uuritud, on aga teadmata, kas nad harrastavad inimsöömist ka omaenda hõimu siseselt või mitte.
Välimus ja geneetika
pisi|Andamani põlisrahvas kalal, ca 1870 Sentinele peetakse negriidideks. Neil on tume nahk ja nad võivad olla lühemad kui inimesed keskmiselt - Heinrich Harreri teatel oli üks mees umbes 160 cm pikkune. Selle põhjuseks võib olla nn saareefekt ("saarekääbuslus"), toitumine või ka geneetiline pärand. Nähtavasti ei kanna nad rõivaid.
Keel
Teadaolevalt kõnelevad sentinelid omaenda, sentineli keelt, millest pole praktiliselt midagi teada. Kuna saarerahvas teiste keelte kõnelejatega ei suhtle, ei ole ka kakskeelseid inimesi, kes saaksid neid tõlkida. 1980. aastal tehtud katse käigus saarlastega suhelda järeldasid uurijad siiski sõnadest, mida pärismaalased karjusid, et sentineli keel ei ole suguluses önge keelega, mida kõneleb naabruses asuval Väike-Andamani saarel elav önge rahvas. Samuti pole see vastastikku mõistetav džarava keelega, mida kõnelevad Andamanidel elavad džaravad. Seniks, kuni uusi andmeid ei lisandu, jääb sentineli keel klassifitseerimata keeleks.
Check Point
Check Point Software Technologies Ltd. on Iisraeli küberturvalisuse tarkvara ja riistvara tootev ettevõte.
420. aastad eKr
420. aastad eKr on ajavahemik 429. aasta eKr algusest kuni 420. aasta eKr lõpuni.
Tallinna Teataja
Tallinna Teataja oli ajaleht, mis ilmus aastatel 1910–1922 Tallinnas.
Ajalehe asutasid 1910 aastal ajalehe Virulase juurest lahkunud ajakirjanikud (Jakob Mändmets, Paul Olak, Eduard Hubel jt), ajaleht oli Eesti Rahvaerakonna häälekandja, mis ilmus kuus korda nädalas. Esimene number ilmus 13. veebruaril 1910. 1911–1916 aastatel, kui Konstantin Päts oli peatoimetajaks, oli leht suhteliselt radikaalne. Konstantin Päts kindlustas Tallinna Teataja ja Tallinna Uudiste majandusliku baasi, andes lehtede väljaandmise Peterburi Eesti Kirjastusühisuse "Ühiselu" (1911. aasta augustist Eesti Kirjastuse Osaühing "Ühiselu") kätte. 1910–1919 ilmus kolm korda nädalas lisaks lühiväljaanne Tallinna Uudised. Lisaks veel mitu lisa. Tallinna Teataja toimetuses töötasid Kaarel Eenpalu ja Eduard Hubel.
31. oktoobril 1917 tegi Eestimaa Sõja-Revolutsioonikomitee (oli end kõrgeimaks võimuks kuulutanud 27. oktoobril 1917) otsuse sulgeda Tallinna suuremad ajalehed, kelle hulgas oli ka Tallinna Teataja, ning nende varandus konfiskeerida. Varanduse konfiskeerimise otsus oli aga nii vägivaldne ja enneolematu (ilmselt kohaliku komitee omaalgatus), et see tühistati juba järgmisel päeval. Suletud Tallinna lehed hakkasid aga uute nimede all edasi ilmuma ja Tallinna Teatajast sai Teataja. Kui Teataja 12. detsembril 1917. aastal suleti, süüdistatuna nõukogudevastases kihutustöös, hakkas ajaleht ilmuma teiste nimede all – Eestimaa (18.–21. detsembril 1917) ja Kodumaa (23. detsember 1917), kuni 23. detsembril otsustas Eesti Töörahva ja Sõjaväelaste Nõukogu Täitevkomitee kõik "võõrad" lehed sulgeda ja Teataja varanduse enamliku Eesti Teataja käsutusse anda.
Peale sakslaste okupatsiooni andis kindral Senckendorff 25. veebruaril 1918 välja käskkirja, mille 16. punkt keelas igasuguste trükiste tootmise ja levitamise. Et perioodiline väljaanne saaks uuesti ilmuda, tuli saksa võimude poolt ametisse seatud ajakirjanduse järelevalve asutuselt – Trükiasjade Ametilt ehk Pressestellelt luba taotleda. Tallinna suurematest lehtedest saigi ilmumisloa Tallinna Teataja (Päevaleht ei saanud), kuid kaotas selle juba 28. mail, sest keeldus avaldamast talle etteantud saksameelseid kirjutusi.
Viimane number ilmus 16. mail 1922.
Pervis Estupiñán
Ta alustas klubikarjääri Ecuadori klubis LDU Quito, debüteerides Ecuadori kõrgliigas 2015. aastal. Ta murdis kohe esimesel hooajal klubi põhikoosseisu.
2016. aasta juulis sõlmis ta lepingu Inglismaa klubiga Watford. Watfordi põhimeeskonnas ei mänginud ta üheski ametlikus mängus kordagi ning oli aastatel 2016–2020 laenul Hispaania klubides: 2016–2017 Granadas (mängis põhiliselt Granada reservmeeskonnas), 2017–2018 Almerías, 2018–2019 Mallorcas ja 2019–2020 Osasunas.
2020. aasta septembris sõlmis ta seitsmeaastase lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga Villarreal.
2022. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Brighton & Hove Albioniga.
Ecuadori jalgpallikoondises debüteeris Estupiñán 13. oktoobril 2019 sõprusmängus Argentina vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 17. novembril 2020 MM-i valikmängus Colombia vastu. Ta kuulus Ecuadori koondisse 2021. aasta Copa Américal, kus valiti turniiri sümboolsesse koosseisu.
Johan Hurt
Johan Hurt (12. aprill 1895 Himmaste, Koiola vald, Võrumaa – 3. november 1968) oli eesti omavalitsustegelane.
Johan Hurt oli Mälismetsa talu peremees.
1924 jaanuaris valiti ta Koiola vallavanema abiks.
1934 veebruaris valiti ta Koiola vallavanemaks.
1935 detsembris lahkus ta vallavanema ametist omal soovil tervislikel põhjustel.
Pärast vallavanema ametist taandumist oli ta Koiola vallavolikogu liige kuni Koiola valla ühinemiseni Põlva vallaga 1. aprillil 1939.
Ta on maetud Põlva kalmistule.
Usuline terrorism
Usuline terrorism ehk religioosne terrorism on äärmuslik vägivaldsus, mis põhineb usulistel eelarvamustel, motiividel ja eesmärkidel. Usuline terrorism on mistahes aate (jumalik õigus), maailmavaate või organisatsiooni eesmärkide ellu viimine terroristlike vahenditega ning õigustamine anarhismi, nihilismi või revolutsioonilise poliitikaga.
Usulise terrorismi mõistel on kaks tähendusvälja:
a) terror mida teevad usklikud,
b) terror mida õigustatakse usuga.
Kuna uskumine ja religioon ei põhine tõsiasjadel (faktidel) vaid emotsioonidel ja ühtsustundel (kokkukuuluvuse tundel) on kerge inimesi religiooniga mõjutada. Näiteks ristisõjad, inkvisitsioon, nõiajahid, kirikumaksud jne. Kui inimene järgib mingit usundit liiga süvitsi siis ta kaotab maailmataju ja tõlgendab enda ümber toimuvat ebaadekvaatselt. Tekkivad probleemid teiste ühiskonna liikmetega ja ühiskonnas toimimine saab häiritud. Sellises olus on võimalik vägivalda õhutada ja õigustada. Islami puhul on olemas vägivaldsuse probleem.
Alates 1980-est on suurenenud terrorismi õigustamine usuliselt ja religioosselt. Kuigi viimasel ajal on üldsuse tähelepanu keskpunktis (ilmselt õigustatult) islami äärmuslik fundamentalism, siis kontseptuaalselt ei erine see nähtus teistes religioonides ja kultuurides toimuvatest samalaadsetest äärmustesse kaldumistest (radikaliseerumisprotsessidest).
Vaata ka
Islami terrorism
Paul Dummett
Ta liitus Newcastle Unitedi noortekaadeemiaga 2000. aastal. Hooaja 2011–12 lõpus mängis ta Newcastle Unitedist laenul Inglismaa tugevuselt viienda liiga klubis Gateshead. Hooajal 2012–13 oli ta laenul Šotimaa kõrgliiga klubis St Mirren.
Newcastle Unitedi meeskonnas debüteeris Dummett 5. jaanuaril 2013 Inglismaa karikamängus Brighton & Hove Albioni vastu. Inglismaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 19. augustil 2013 hooaja esimeses mängus Manchester City vastu. Esimese värava lõi ta Inglismaa kõrgliigas 19. oktoobril 2013 mängus Liverpooli vastu.
Art Raudva
Art Raudva (sündinud 22. juulil 1966) on eesti veemootorisportlane.
Ta on lõpetanud 1984. aastal 16. Kutsekeskkooli mööblitisleri erialal.
Veemootorispordiga hakkas tegelema 1981. aastal Ta on 12-kordne Eesti meister.
Isiklikku
Tema isa Aldur Raudva, vend Air ja poolvend Maik on samuti veemootorisportlased.
Kahtluskoolkond
Kahtluskoolkond on Paul Ricœur'i välja pakutud fraas, mille eesmärk oli tabada ühist joont, mis läbiks 19. sajandi mõjukaimate saksa kultuuriruumi mõtlejate Marxi, Freudi ja Nietzsche kirjutisi. Ta nimetas noid kolme "peakahtlustajateks". Too nii-nimetatud koolkond (sekundaarses kirjanduses teatud ka kui kahtlustatavuse hermeneutika) piiristas tuvastuvuse ja taju tasakaalu "seletuse" ja "mõistmise" vahel, mis omakorda kehtestas esituse väljendusi.
Ruth Jacott
pisi|Ruth Jacott (2019) Ruth Jacott (sündinud 2. septembril 1960 Paramaribos) on Suriname päritolu Hollandi laulja.
1993. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hollandit lauluga "Vrede", saavutades 92 punktiga kuuenda koha.
Mõõtesüsteem
Tänapäevased mõõtesüsteemid on ülekaalukalt elektroonsed, kuigi sisaldavad vajaduse korral ka elektrilisi ja mitteelektrilisi osi.
Mõõtesüsteem koosneb mõõtevahenditest, mis on ühenduskaablite või sidevahendite abil ühendatud mõõteandmete vastuvõtjaga, mis registreerib ja töötleb mõõteandmeid ning milleks tavaliselt on arvuti.
Mõõtesüsteemid on mõõteelektroonika üks kõige olulisemaid rakendusi.
Mõõtesüsteemi osade vahelise side jaoks on kasutusel kas juhtmetega või juhtmeteta sidevahendid. Teatud juhtudel kasutatakse sidevahendiks Ethernetti või Internetti. Varem on selleks kasutatud mitmeid spetsiaalseid liideseid nagu seda olid HP-Bus ja muud sellel baseeruvaid lahendused 1970ndatel (IEC Instrument Bus), CAMAC veelgi varasemast perioodist, ning arvutite interfeisse (ühendussiine/ühissiine).
Tuntuimad mõõtesüsteemid on tehnoloogiliste protsesside iseloomulike parameetrite mõõtesüsteemid, näiteks ehitusmaterjalide tööstuses ja keemiatööstuses, aga ka hoonetesse sisse ehitatud mõõtesüsteemid hoonete sisekliima jälgimiseks ja juhtimiseks.
Mõõtesüsteemid võivad olla ka hajusa struktuuriga (ilma keskse juhtimiseta).
Erilise osa mõõtesüsteemidest moodustavad biomeditsiiniliste mõõtmiste süsteemid (alates patsiendi monitooringu süsteemidest).
WirelessHD
WirelessHD ehk WiHD on HD- (High Definition: kõrglahutusega) videosignaali kaablita ülekandmise tehnika, mis töötati välja paljude elektroonikafirmade koostöös (spetsifikatsiooni esimene versioon 2008. a).
Signaali raadioedastus toimub tihendamata kujul 60 GHz sagedusribas kiirusega vähemalt 4 Gbit/s 10 m raadiuses (suuremal kaugusel on vajalik otsenähtavus). Arendustöö tulemusena on kasvanud nii andmekiirus kui ka ühenduskaugus.
Raadiosagedust moduleeritakse UWB- (Ultra WideBand) meetodil 500 MHz laiuses sagedusribas.
WirelessHD-liides võimaldab nt edastada audio-videosignaali DVD- või BD-mängijast juhtmevabalt videoprojektorisse või telerisse.
Walther Bothe
pisi Walther Wilhelm Georg Bothe (8. jaanuar 1891 Oranienburg – 8. veebruar 1957 Heidelberg) oli saksa tuumafüüsik.
1954. aastal anti talle ja Max Bornile Nobeli füüsikaauhind.
Marta Jandová
Marta Jandová (sündinud 13. aprillil 1974 Prahas) on Tšehhi laulja.
Ta on Saksa alternatiivroki ansambli Die Happy esilaulja.
2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Viinis esindas ta koos Václav Noid Bártaga Tšehhit lauluga "Hope Never Dies". Oma poolfinaalis said nad 33 punktiga 13. koha ega pääsenud finaali.
4D-printimine
Neljamõõtmeline printimine ehk 4D-printimine on protsess, mille kaudu 3D-prinditud objekt muudab end teiseks struktuuriks välise energiasisendi kui temperatuuri, valguse või muude keskkonnast tingitud tegurite mõjul. Seetõttu on ta programmeeritav aine. Seda on võimalik teha peaaegu lõpmatutest konfiguratsioonidest mikromeetri eraldusvõimega, luues tahkeid aineid molekulaarsete ruumiliste jaotustega ja võimaldades seeläbi enneolematut multifunktsionaalset jõudlust. See tehnoloogia on osa MIT (Self-assembly Lab) projektist. Selle projekti eesmärk on tehnoloogia ja disaini ühendamine üheks, et leiutada isekomplekteeritavad ja programmeeritavad materjalitehnoloogiaid, mille eesmärgiks on ümber kujundada ehitus, tootmine, toodete kokkupanek.
Kolmemõõtmeline printimine on eksisteerinud juba peaaegu 30 aastat. Selle kõrval välja töötatud uus tehnoloogia, 4D-printimine, käsitleb füüsilist toodet kui elulaadset üksust, mis on võimeline aja jooksul iseseisvalt vormi ja füüsikalisi omadusi muutma. See on arenev tootekujunduse ja teadusuuringute valdkond, mis on seotud materjalide skaala sarnaste kontseptsioonidega (programmeeritav aine ja neljamõõtmeline printimine), kuid tavaliselt kasutatakse andureid ja ajame, et reageerida keskkonna- ja inimoludele, muutes kuju, toote värv, iseloom ja muud füüsikalised omadused.
Printimistehnikad
Stereolitograafia on tehnoloogia, kus kasutatakse kihtide loomiseks ja kõvendamiseks fotopolümeersete vaikude fotokeemilisi protsesse. Erinevalt sulatatud sadestamise modelleerimisest, kus prinditud materjal kõveneb kohe kihtide moodustamiseks, põhineb 4D-printimine põhimõtteliselt stereolitograafial, kus enamasti kasutatakse kihiliste materjalide ravimiseks UV-valgust pärast printimisprotsessi lõppu. Anisotroopia on ülitähtis transformatsioonide suuna ja suuruse projekteerimisel antud tingimustes, paigutades mikromaterjalid selliselt, et valmisprinditud objektile oleks juba sisseehitatud suund.
Termoreaktiivsed polümeerid / hüdrogeelid
Poly(N-isopropylacrylamide) või lühendatult pNIPAM on tavaliselt kasutatav termotundlik materjal. PNIPAMi hüdrogeel muutub hüdrofiilseks ja paisub 32 °C-ni vesilahuses, mis on lahuse madal-kriitiline temperatuur. Temperatuur, mis ületab hüdrogeeli dehüdreerimist ja selle kokkutõmbumist, saavutades seeläbi kuju muundumise. PNIPAM-ist ja mõnest muust polümeerist, näiteks 4-hüdroksübutüülakrülaadist koosnevatel hüdrogeelidel on tugev pöörduvus, kus isegi pärast 10 kuju muutumise tsüklit ei esine kuju deformatsiooni. Shannon E. Bakarich jt lõi uut tüüpi 4D-trükivärvi, mis koosnes ioonilistest kovalentsetest põimhüdrogeelidest, millel on tavaliste topeltvõrgu hüdrogeelide struktuuriga sarnane struktuur. Esimene polümeerivõrk on ristseotud metallikatioonidega, teine ​​aga ristkootud kovalentsete sidemetega. Seejärel seotakse see hüdrogeel pNIPAM-võrguga kõvastamiseks ja termiliseks käivitamiseks. Laboratoorsetes testides näitas see geel kuju taastumist 41–49% võrra, kui temperatuur tõusis 20–60 °C-ni (68–140 °F) ja taastati seejärel 20 °C-ni. Sellest materjalist trükitud vedelikku reguleeriv nutiventiil(Pildil paremal) oli mõeldud kuuma vee puudutamisel sulgemiseks ja külma vee puudutamisel avanema. Ventiil jäi külmas vees edukalt avatuks ja vähendas kuuma vee voolukiirust 99%. See uut tüüpi 4D-trükitud hüdrogeel on mehaaniliselt vastupidavam kui teised termiliselt toimivad hüdrogeelid ja näitab potentsiaali sellistes rakendustes nagu isekomplekteeritavad struktuurid, meditsiinitehnika, pehme robootika ja sensoritehnoloogia.
Termoreaktiivsed fotopolümeerid
pisi|Lukustuv ja isevoltiv SMP jäljendab USPS-i postkasti voltimisprotseduuri. Seda tüüpi polümeerset aktiveerimist võib kirjeldada kui foto põhjustatud relaksatsiooniks. See tehnoloogia kasutab ära temperatuuril põhinevat polümeeri painutamist. Andes materjali fokuseeritud ribadele intensiivset valgust saadakse soovitud materjali painutused. Need painduvad õmblused trükitakse pingeseisundis, kuid need ei deformeeru enne valgusega kokkupuudet. Aktiivne aine, mis kutsub esile materjali paindumise, kandub intensiivse valguse kaudu üle soojuse. Materjal ise on valmistatud keemilistest fotoreaktiivsetest polümeeridest. Need ühendid kasutavad amorfse, kovalentselt ristsidemetega polümeeri moodustamiseks polümeerisegu koos fotoalgatajaga. See materjal vormitakse lehtedeks ja koormatakse soovitud paindekortsuga risti. Seejärel lastakse materjal valguse kindla lainepikkusega kokku puutuda, niipea kui fotoalgataja tarbitakse, siis see polümeriseerib ülejäänud segu, kutsudes fotoalgatusega esile stressi lõõgastumise. Materjalikogust, millele paljastatakse valgust, saab kontrollida šabloonidega, et luua konkreetsed paindemustrid. Selle protsessi jaoks on võimalik käivitada ka mitu kordust, kasutades sama kordusmaterjali näidist erinevate laadimistingimustega või šabloonmaske iga korduse jaoks. Lõplik vorm sõltub iga korduse järjekorrast ja sellest tulenevast vormist.
Digitaalse kuju-mälu polümeerid
Kujundusmälu polümeerid (SMP – shape-memory polymers) suudavad teatud tingimustes, näiteks teatud aja jooksul teatul temperatuuril viibides, taastada oma esialgse kuju deformeerunud kujust. Olenevalt polümeerist võib materjalil olla mitmesuguseid vorme, mida materjal võib kasutada mitmetes temperatuuritingimustes. Digitaalsed SMP-d kasutavad 3D-printimise tehnoloogiat, et täpselt kujundada erinevate omadustega - geomeetria ning segamise ja kõvenemise suhet. Yiqi Mao meeskond (Hunani ülikoolist) kasutas seda digitaalsete SMP-hingede seeria loomiseks, millel on erinevad ettekirjutatud termomehaanilised ja vormimälu käitumisviisid, mis on omakorda põimitud jäikadele mitteaktiivsetele materjalidele. Seega suutis meeskond välja töötada isevoltiva näidise(vt pilti), mis oleks võimeline ennast iseseisvalt kokku voltima ja isegi ühendada lukustavalt, et luua tugevam struktuur. Üks projektidest sisaldab isepakitavat kasti, mis on modelleeritud Ameerika Ühendriikide Postiteenistuse postkasti järgi.
Biomeditsiin
Dr Lijie Grace Zhangi uurimisrühm George Washingtoni ülikoolist lõi uut tüüpi 4D-prinditava, fotokõveneva vedelvaigu. See vaik on valmistatud taastuvast sojaoaõli epoksüdeeritud akrülaatühendist, mis on samuti bioühilduv. See vaik on uus lisand 3D-prinditavate vaikude väikesesse grupeeringusse ja on üks väheseid, mis on ühilduv bioloogiliselt. Selle vaigu 3D-trükiga laserproovile sooritatud temperatuuri kõikumise katsed vahemikus –18 °C kuni 37 °C ja selle esialgne kuju oli täielikult taastunud. Selle materjali trükitud raamistikud osutusid edukaks aluseks inimese luuüdi mesenhümaalse tüviraku (hMSC) kasvule. Selle materjali vormimäluefekti ja biosobivuse tugevad omadused panevad teadlasi uskuma, et see edendab tugevalt biomeditsiiniliste tellingute arengut. See uurimisartikkel on üks esimesi, mis uurib taimeõlipolümeeride kasutamist vedelate vaikudena stereolitograafia tootmiseks biomeditsiinilistes rakendustes.
Leonid Ionovi (Bayreuthi Ülikool) uurimisrühm on välja töötanud uudse lähenemisviisi, et printida elusrakkudega kuju muutvat biosobivat / biolagunevat hüdrogeeli. Lähenemisviis võimaldab õõnsate isekeeratavate torude valmistamist enneolematu juhtimisega, nende läbimõõdu ja arhitektuuri üle kõrge eraldusvõimega. Lähenemise mitmekülgsust demonstreeritakse kahe biopolümeeri (alginaat ja hüaluroonhape) ja hiire luuüdi stroomarakkude kasutamisega. Trükkimis- ja järelprintimisparameetrite kasutamine võimaldab saavutada keskmise toru siseläbimõõdu kuni 20 μm, mida teiste olemasolevate bioprintimisviiside abil pole veel võimalik saavutada ja mis on võrreldav väikseimate veresoonte läbimõõtudega. Kavandatav 4D-bioprintimisprotsess ei avalda negatiivset mõju trükitud rakkude elujõulisusele ning isevolditud hüdrogeelipõhised torud toetavad rakkude ellujäämist vähemalt 7 päeva jooksul ilma rakkude elujõulisuse vähenemiseta. Sellest tulenevalt võimaldab esitatud 4D-bioprintimise strateegia valmistada dünaamiliselt ümberkonfigureeritavaid arhitektuure koos häälestatava funktsionaalsuse ja reageerimisvõimega, mida juhib sobivate materjalide ja rakkude valik.
Võimalikud rakendused tulevikus
Praegu on juba olemas osad tehnikad ja tehnoloogiad, kus oleks võimalik kasutada 4D-printimise tehnoloogiat. Võimalus arendada praeguseid 3D-prinditud detailid, mida saaks asendada efektiivsuse ja kasutusvõimaluste poolest 4D-prinditud detailidega.
Elektrilised ja magnetilised nutimaterjalid
Tänapäeval eksisteerivad elektritundlikud materjalid muudavad oma suurust ja kuju sõltuvalt välise elektrivälja intensiivsusest või suunast. Polüaniliin ja polüpürrool (PPy) on eriti head juhtivad materjalid ja neid saab elektrofotograafiaga kokkutõmbumiseks ja paisumiseks lisada tetrafluoroboraadiga. Nendest materjalidest valmistatud robot pandi 5 sekundi jooksul 3V elektrilise impulsi abil liikuma, põhjustades ühe jala pikenemist, eemaldades seejärel stiimuli 10 sekundiks, pannes teise jala edasi liikuma. Bioloogiliselt ühilduvate ja kõrgelt elektrijuhtivate süsiniknanotorude uuringud näitavad, et süsiniknanotorust ja vormimälu proovil valmistatud komposiidil on kõrgem elektrijuhtivus ja elektroaktiivse reageerimise kiirus kui kumbki proov eraldi. Magnetiliselt reageerivad ferrogeelid tõmbuvad kokku tugeva magnetvälja juuresolekul ja seetõttu on neil rakendusi ravimite ja rakkude kohaletoimetamisel. Süsiniknanotorude ja magnetiliselt reageerivate osakeste kombinatsioon on biotrükitud kasutamiseks rakkude kasvu ja adhesiooni soodustamiseks, säilitades siiski tugeva juhtivuse.
Rakujõud
Rakujõude nimetatakse raku tõmbejõududeks (CTF – Cell Traction Force). Rakud kasutavad tõmbejõude mitmesuguste ülesannete täitmiseks, sealhulgas raku kuju säilitamiseks, kudedes migreerumiseks, ECM-i ümberkorraldamiseks ja naaberrakkudega suhtlemiseks. See on võimalik aktiini polümerisatsiooni ja aktomüosiini vastastikmõjude tagajärjel rakus. Looduslikes protsessides reguleerib rakujõud haavade paranemist, angiogeneesi, metastaase ja põletikku. Takeuchi ettevõtte külvas rakud kahele mikroplaadile ja kui klaaskonstruktsioon eemaldati, ületasid rakud mikroplaadil oleva tühimiku ja algatasid seega isevoltimise. Meeskond suutis selle meetodiga luua anuma sarnaseid geomeetriaid ja isegi suure jõudlusega dodekaeedreid. Spekuleeritakse, et selle raku voltimistehnika kasutamine viib rakkutega koormatud struktuuri kujundamise ja printimiseni, mis võib pärast printimisprotsessi lõppu jäljendada nende mittesünteetilist olekut.
Iseparandatav torusüsteem
4D-printimise üks potentsiaalne rakendus reaalses maailmas oleks torustikud torustikest, mis muudavad dünaamiliselt läbimõõtu, reageerides voolukiirusele ja veenõudlusele. Torud, mis võivad pragunemise või purunemise korral ise automaatselt paraneda, kuna neil on võime keskkonna muutuste tõttu muutuda.
Riidemaailm
4D-printimine võib ka moe nägu muuta. MIT teaduslabor Self-Assembly Printing Lab uurib 4D-tehnoloogiate võimalikke rakendusi. Üks ideedest on see, et riietus võiks vastavalt ilmastikule või tegevusele muutuda. Näiteks võivad jalatsid oma jooksu alustades oma kuju muuta, et pakkuda kasutajale paremat mugavust ja vetruvust.
Kättesaadavus
Kõik need potentsiaalsed rakendused tunduvad tuleviku jaoks tõesti väga inspireerivad ja paljulubavad. Kõigi 3D-trükitud materjali omaduste kohta seni läbi viidud uuringutel on lisandite töötleval tööstusel palju pakkuda ja see aitab kindlasti kaasa selle kasvule. Isegi kui oleme 4D-printimise tehnoloogia alguses, ei saa me oodata, kuidas see mõjutab lisandite tootmise tulevikku, nagu ka 3D-printimine muutis traditsioonilist tootmist. 4D-printimine nõuab endiselt rohkem uurimis- ja arendustegevust ning see pole kõigile veel kättesaadav.
Mihhail Poretšenkov
pisi|220px| Mihhail Poretšenkov (2015)
Mihhail Jevgenjevitš Poretšenkov (vene keeles Михаил Евгеньевич Пореченков; sündinud 2. märtsil 1969 Leningradis) on vene filminäitleja.
Aastatel 1986–1990 õppis Poretšenkov Tallinna Kõrgemas Ehitusvägede Poliitilises Sõjakoolis, kuid ei lõpetanud seda, sest lahkus koolist 10 päeva enne lõpetamist. Õpingute kõrval tegeles spordiga, täitis meistrikandidaadi järgu nõuded poksis.
1996. aastal lõpetas Poretšenkov Peterburi Riikliku Teatriakadeemia.
Film
Ta on mänginud enam kui 110 mängufilmis. Paljude filmirollide seas oli Poretšenkovil ka peaosa kaks hooaega väldanud krimiseriaalis "Sild" (2018–2020). Filmivõtted toimusid Venemaal ja Eestis.
Intsident Donetskis
pisi|220px| Mihhail Poretšenkov valitsusvastaste vägede positsioonil 30. oktoobril 2014 Oktoobris 2014 käis Poretšenkov uut filmi esitlemas tunnustamata Donetski Rahvavabariigis. Selle käigus külastas ta 30. oktoobril valitsusvastaste vägede positsioone Donetski lennuvälja lähedal, kust tulistas raskekuulipildujast mitu valangut Ukraina vägede kaitsepositsiooni suunas. Selle asjaolu tõttu algatasid Ukraina võimud näitleja vastu kriminaalasja. Vastukaaluks andsid valitsusvastased Poretšenkovile 9. novembril 2014 Donetski Rahvavabariigi rahvakunstniku aunimetuse.
Läti välisminter teatas pärast seda kui internetti ilmus video, milles Poretšenkov Donetskis viibides tulistas kuulipildujast Donetski lennujaama suunas, et Poretšenkov lülitatakse isikute nimekirja, kellel pole Lätti sisenemise luba.
Jaanuaris 2015 ilmus meedias teade, et Ukraina Julgeolekuteenistus kuulutas Mihhail Poretšenkovi tagaotsitavaks seoses kahtlustusega terroriakti sooritamises.
Willeke Alberti
pisi|Willeke Alberti (1962) Willeke Alberti (tegelikult Willy Albertina Verbrugge; sündinud 3. veebruaril 1945 Amsterdamis) on Hollandi laulja.
1994. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hollandit lauluga "Waar is de zon", saavutades nelja punktiga 23. koha.
Xədicə İsmayılova
Aastal 1997 lõpetas ta Aserbaidžaani Riikliku Ülikooli.
On juhtinud telesaadet "İşdən Sonra". Töötab Vabadusraadios – Raadio Vaba Euroopas.
Ismailova on aserbaidžaani keelde tõlkinud Saḩar Delījānī romaani "Children of the Jacaranda Tree".
Armen Haruthjunjan
Armen Haruthjunjan (sündinud 7. märtsil 1964 Jerevanis) on Armeenia jurist.
17. septembrist 2015 Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik.
Fabián Balbuena
pisi|Fabián Balbuena 2019. aastal [[West Ham Unitedi särgis]] pisi|Fabián Balbuena 2018. aastal [[West Ham Unitedi särgis]] Fabián Cornelio Balbuena González (sündinud 23. augustil 1991 Ciudad del Estes) on Paraguay jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Corinthians ja Paraguay jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri 2010. aastal Paraguay klubis Cerro Porteño PF. Seejärel mängis ta Paraguay kõrgliigaklubides Rubio Ñu, Nacional ja Libertad. 2014. aastal jõudis ta Nacionaliga Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistluste Copa Libertadorese finaali, kus kaotati Argentina klubile San Lorenzo. Hiljem samal aastal tuli ta Libertadiga Paraguay meistriks.
2016. aastal siirdus Balbuena esimest korda välisklubisse ja liitus Brasiilia kõrgliigaklubiga Corinthians. 2017. aastal tuli ta klubiga Brasiilia meistriks. Samal hooajal valiti ta liiga sümboolsesse koosseisu.
2018. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Inglismaa Premier League'i klubiga West Ham United. 27. oktoobril 2018 lõi ta mängus Leicester City vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas.
2021. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Moskva Dinamoga. Vene-Ukraina sõja tõttu läks ta 2022. aasta juulis tagasi laenule Corinthiansesse.
Paraguay jalgpallikoondises tegi Balbuena debüüdi 31. märtsil 2015 sõprusmängus Mehhiko vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 23. septembril 2022 sõprusmängus Araabia Ühendemiraatide vastu. Ta on alates 2015. aastast kuulunud Paraguay koondisse neljal Copa América turniiril.
Albert Paltser
Albert Paltser (17. jaanuar 1931 Tartu – 29. jaanuar 2007 Tartu) oli eesti õigusteadlane.
Elulugu
Lõpetas 1950 Tartu 1. Keskkooli, 1955 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, õiguskandidaat (1966, TÜ), väitekiri "Kriminaalvastutusest vabastamine nõukogude kriminaalõiguse järgi".1955-1960 töötas RJKs. 1963–1967 TÜ kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri vanemõpetaja, 1967–1985 dotsent, 1970–1985 juhataja; seejärel oli MI vanemteadur, Eesti Majandusjuhtide Instituudi õppetooli juhataja ja professor ning ühtlasi ka Concordia Ülikooli ja Mainori Kõrgkooli professor. Õpetanud kriminoloogiat, kriminaalõigust ja kohtustatistikat.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: seadusandluse areng ja tõlgendamine, kriminoloogia, kuritegelik käitumine, tsiviilõigus. Mitme õigusakti (asjaõigusseadus, äriseadustik, pankrotiseadus jmt) kommenteeritud väljaande autor. Üks Eesti kriminoloogia rajajaid. Üle 30 teadustrükise.
Maxine
Gonny Buurmeester (esinejanimega Maxine; sündinud 14. oktoobril 1970 Rotterdamis) on Hollandi laulja.
Suure-Jaani voorestik
Suure-Jaani voorestik on voorestik Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas. Voorestik on kirde-edelasuunaline. Voorestiku voorete suhtelised kõrgused on kuni 10 m ja pikkused kuni 2,2 km. Voorestiku üks voori on Vingissaare voor.
Maxine
1996. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta koos Franklin Browniga Hollandit lauluga "De eerste keer", mis sai 78 punktiga seitsmenda koha.
Riiklik Erakorralise Seisukorra Komitee
Riiklik Erakorralise Seisukorra Komitee (vene keeles Государственный комитет по чрезвычайному положению, ГКЧП) oli kaheksast Nõukogude Liidu kõrgest riigitegelasest koosnenud isehakanud organ, mis püüdis 1991. aastal augustiputšiga võimu haarata. Riigipööre kukkus 21. augustiks läbi, Janajev andis ise välja seadluse, millega GKTšP laiali saadeti, ja asjaosalised arreteeriti, Boriss Pugo lasi end maha.
Eine
Eine on enamasti kerge söögikord. Kerget varahommikust einet on rahvakultuuris nimetatud linnupetteks.
450. aastad eKr
450. aastad eKr on ajavahemik 459. aasta eKr algusest kuni 450. aasta eKr lõpuni.
Kalle Onno
Kalle Onno (7. aprill 1927 Tallinn – 31. mai 2016 Stockholm) oli aktiivne rootsieestlaste ühiskonnategelane.
Ta oli Siim Saare ja Sven Tillu Hansoni kõrval ESTO 80 juhtiv tegelane ning koos samade meestega Estivalide algatajaks 1982. aastal.
Laiemalt sai Kalle Onno Rootsis tuntuks mälestussamba Vabaduse värav projektijuhina.
2002. aastal pälvis ta Valgetähe V klassi teenetemärgi.
Liit 90/Rohelised
Liit 90/Rohelised, mitteametlikult ka Rohelised, (saksa keeles: Bündnis 90/Die Grünen või Grüne) on rohelise ideoloogiaga erakond Saksamaal, mis sündis 1980 Lääne-Saksamaal asutatud Roheliste erakonna ja 1990 Ida-Saksamaal asutatud erakonna Liit 90 liitumisel 1993. aastal. Rohelised ise oli juba 1990. aastal pärast Saksamaa taasühinemist liitunud Ida-Saksamaa Rohelise Parteiga.
Alates jaanuarist 2018 on parteid koos juhtinud Annalena Baerbock ja Robert Habeck. Erakonnal on hetkel Liidupäevas 67 kohta, millega on nende fraktsioon praeguse parlamendi kuuest fraktsioonist kõige väiksem.
Ajalugu
1989. aastal loodi Ida-Saksamaal roheliste partei, mis ühines järgmisel aastal Lääne-Saksa rohelistega.
1993. aastal liitusid Liit 90 ja Rohelised ning erakond hakkas kandma nime Liit 90/Rohelised.
Rohelised võitsid oma esimesed kohad Saksamaa Liidupäevas juba 1983. aastal. 1987. aasta Lääne-Saksamaa valimistel said 8,3% häältest.
1990. aasta detsembris, pärast Saksamaa taasühinemist, langes partei allapoole 5% valimiskünnise ja jäi parlamendist välja.
Pärast Ida-Saksamaa Bündnis 90 ühinemist rohelistega 1994. aastal sai partei 7,3% häältest ja 49 kohta. 1998. aasta valimiste tulemus oli 6,7% häältest ja 47 kohta, kui rohelised moodustasid SPD-ga punarohelise valitsuse.
2002. aasta valimistel võitis erakond 8,6% häältest ning sai 55 kohta Liidupäevas.
2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel said rohelised Saksamaa 99 saadikukoha seast 13 kohta.
2013. aastal tabas erakonda laastav pedofiiliaskandaal. Leitud materjali kohaselt seisis partei vähemalt 1980. aastate keskpaigani mitte ainult seksuaalvähemuste, vaid ka pedofiilide õiguste eest.
Ideoloogia
Lääne-Saksamaa Rohelised mängisid olulist rolli rohelise ideoloogia arendamises Euroopas. Partei esimene programm pani paika neli põhimõtet: ökoloogiline arukus, sotsiaalne õiglus, rohujuuretasandi demokraatia ja mittevägivaldsus. Partei tegutsemise algusaastatel valitses erakonnas vastasseis vasakpoolsemate fundamentalistide ja mõõdukamate realistide leeride vahel ning erakond liigitus vasakäärmuslaste alla. See vastasseis kaotas oma tähtsuse, kui erakond võttis suuna poliitilise peavoolu poole 1990. aastatel.
21. sajandil on Liit 90/Rohelised keskendunud keskkonnakaitse ja sotsiaalselt progressiivsele poliitikale ning erakond paigutatakse üldjuhul vasaktsentristide sekka. Suurt rõhku pannakse kliimamuutuste pehmendamisele, süsinikheitmete vähendamisele, kestlikkuse toetamisele ja keskkonnasõbralikele praktikatele. Nad toetavad võrdsust, sotsiaalset õiglust ja humanitaarseid lahendusi sündmustele nagu Euroopa migratsioonikriis. Nende rahandusprogramm on paindlik ja selle eesmärk on tasakaalustada sotsiaalseid, majanduslikke ja keskkonna huve. Partei on tugevalt Euroopa Liidu liikmelisuse ja integratsiooni poolt ning toetab Euroopa Liidu föderaliseerimist ja propageerib laiemat rahvusvahelist koostööd, sealhulgas olemasolevate liitlassuhete tugevdamist.
Meelis Saueauk
pisi|Meelis Saueauk [[Augustibluusil Haapsalus]] Meelis Saueauk (sündinud 17. veebruaril 1971) on eesti ajaloolane.
Meelis Saueauk lõpetas 1998. aastal Tartu Ülikooli ajaloo bakalaureuseõppes, 2007. aastal alustas ta samas doktoriõpinguid. Sai doktorikraadi 2013. aastal.
Aastatel 2006–2009 oli ta Inimsusevastaste Kuritegude Uurimise Eesti Sihtasutuse teadur, seejärel on ta olnud Sihtasutuse Eesti Mälu teadur ja vanemteadur. Ta uurib peamiselt Eestis Teise maailmasõja ajal ja järel toime pandud inimsusvastaste kuritegusid.
460. aastad eKr
460. aastad eKr on ajavahemik 469. aasta eKr algusest kuni 460. aasta eKr lõpuni.
Leon Cooper
pisi|Leon N Cooper (2007) Leon N Cooper (sündinud 28. veebruaril 1930 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide füüsik.
1972. aastal pälvis ta koos John Bardeeni ja John Robert Schriefferiga ülijuhtivuse mikroteooria eest Nobeli füüsikaauhinna.
Engelschoff
Engelschoff on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Stade kreisis. Valla pindala on 19,69 km². 31. detsembril 2017 elas seal 761 inimest.
Ajalugu
Engelschoff kuulus 1180. aastal loodud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esmalt personaalunioonis Rootsi – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. Pärast Preisi ja Prantsuse okupatsiooni aastatel 1806–1810 annekteeris hertsogkonna üürike Vestfaali kuningriik, 1. jaanuaril 1811 annekteeris selle Prantsusmaa.
1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast ülendamist Hannoveri kuningriigiks 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ja hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Engelschoffist Amt Himmelpfortenis, sai 1823. aastal loodud Stade regiooni osa. 1885. aastal ühendati Amt Himmelpforten uude Stade kreisi, millest Engelschoff moodustas osa.
Arenal
Arenal on aktiivne kihtvulkaan Costa Rica loodeosas San Josést umbes 90 km loode pool Alajuela provintsis San Carlose kantonis La Fortuna vallas. Selle absoluutne kõrgus on 1633 m. Arenal on koonusekujuline mägi, selle kraatri läbimõõt on 140 meetrit.
Geoloogia seisukohast on Arenal suhteliselt noor vulkaan, selle vanus on alla 7500 aasta. Vulkaani kohta on kasutatud ka nimesid Pan de Azúcar, Canaste, Volcán de Costarrica, Volcán del Río Frío ja Guatusos.
Sadu aastaid oli ta uinunud vulkaan, mille tipus oli üks kraater. Vulkaani nõlvad olid kaetud tiheda taimkattega. 1968. aastal toimus ootamatu purse, mille käigus hävis väikelinn Tabacón. Purske tagajärjel tekkis kolm kraatrit vulkaani läänenõlval, üks neist on alles siiani.
Aastani 2010 oli Arenal Costa Rica aktiivseim vulkaan ja kuulus maailma kümne aktiivsema vulkaani hulka. Oktoobrist 2010 Arenali vulkaaniline aktiivsus vähenes ja pursked muutusid harvemaks.
pisi|left|Arenali vulkaan novembris 2006
left|pisi|800px|Vaade Arenali vulkaanile üle [[Arenali järve. Arenal on üks seitsmest Costa Rica aktiivsemast vulkaanist.]]
Andreas Erlemann
Seminari lõpetamise järel töötas aastatel 1856–1859 kihelkonnakoolmeistri ja köstrina Kanepis, sattus aga vastuollu kohaliku kirikuõpetajaga ning kolis Helmesse. Helmes asus ta aastal 1859 tööle köstri ja kihelkonnakoolmeistrina, seal tegutses ta elu lõpuni. Ta juhatas Helme kihelkonna laulukoori ning võttis sellega osa kolmest laulupeost. Ta kuulus Eesti Kirjameeste Seltsi, tegutses Aleksandrikooli Helme abikomitee esimehena. Ta lõi kaasa ka kohalikus seltsielus: asutas Helme Laulu ja Mängu Seltsi, oli Helme Laenu- ja Hoiuühisuse üks asutajaid ja juhatuse liige, osales Helme Põllumeeste Seltsi töös, oli Liivimaa Maanõunike Kolleegiumi peavolinik Helme mõisa agraarstatistika alal.
Erlemann suri aastal 1915 ja ta maeti Helme kalmistule.
Tema vend Julius Erlemann (1851–1898) oli samuti õpetaja.
Guide Michelin
"Guide Michelin" on teatmikute sari, mida Prantsuse rehvitootja Michelin avaldab aastast 1900. Teatmikus antakse valitud ettevõtetele kuni kolm Michelini tärni. Tärnide saamine või neist ilma jäämine võib restorani käekäigule laialdast mõju avaldada. Aastal 2022 oli 3 tärni 142 ning 2 tärni 417 restoranil. Aastal 2023 pälvis teise tähe Tallinnas Noblessneri sadamas asuv restoran 180°.
Registreeritud kastid ja hõimud
Registreeritud kastid ja hõimud (inglise keeles Scheduled Castes and Scheduled Tribes, lühendina vastavalt SC ja ST) on rahvarühmad, mis kuuluvad Indias ametlikku ajalooliselt halvemas seisus olevate rahvarühmade loetellu. Terminid "registreeritud kastid" ja "registreeritud hõimud" on fikseertitud India põhiseaduses ning need rühmad kuuluvad ühte või teise kategooriasse. Suurema osa Briti valitsusajast Indias kasutati nende kohta väljendit "rõhutud klassid" (inglise keeles Depressed Classes). Sisuliselt kuulub registreeritud klassidesse hindu ühiskonna madalaim osa.
India iseseisvumisest saati on registreeritud kastidele ja hõimudele antud reserveeritud seisund, mis tagab teatud ulatuses poliitilise esindatuse. Põhiseadus kehtestab üldised põhimõtted registreeritud kastide ja hõimude positiivseks diskrimineerimiseks.
Authentik
"Authentik" on Prantsusmaa-Alžeeria laulja Kenza Farah' debüütalbum. See anti välja 11. juunil 2007. "Authentik" sertifitseeriti Prantsusmaal kuldplaadiks.
"Authentik Mixtape"
"Authentik Mixtape" on Prantsusmaa-Alžeeria laulja Kenza Farah' teine stuudioalbum, mis anti välja 21. aprill 2008. Aastal 2012 ilmus albumile järg "Authentik Mixtape Vol.2". Albumil on palju laule, mis on valminud koostöös teiste prantsuskeelsetes maades tuntud räpparite ja muusikutega.
Daniel Ståhl
Daniel Arvid Paavali Ståhl (sündinud 27. augustil 1992 Solnas) on Rootsi kergejõustiklane, kettaheitja, maailmameister ja olümpiavõitja.
Ståhl on etniliselt taustalt rootsisoomlane ja räägib vabalt soome keelt. Tema ema Taina Ståhl (Laakso) on pärit Soomest Turust. 1981 kolis ema Rootsi. Ka Daniel Ståhli vanemad on kergejõustikuga tegelenud. Tema ema tuli 1987 kettaheites Rootsi meistriks ja tema nimel oli ka Rootsi rekord 51,90. 1977 võitis Taina Ståhl Soome sisemeistrivõistlustel kuulitõukes pronksmedali.
Ståhli isiklik rekord kettaheites on 71,86, mille ta heitis 2019 Bottnarydis, see on ka Rootsi rekord. Esimest korda püstitas Ståhl Rootsi rekordi 2017 Sollentunas, kui heitis 71.29. Sellega ületas ta 3 sentimeetriga 33 aastat Ricky Bruchile kuulunud rekordi. Kõrvalalana on ta tõuganud kuuli 19.38 m.
2009 osales Ståhl Itaalias Brixenis noorte maailmameistrivõistlustel, kus ta kettaheites 1½-kilose kettaga sai tulemusega 53.94 16. koha ja kuulitõukes 5-kilose kuuliga tulemusega 18.17 samuti 16. koha.
2010 osales Ståhl Kanadas Monctonis juunioride maailmameistrivõistlustel, kus ta kuulitõukes 6-kilose kuuliga saavutas tulemusega 16.36 27. koha. Ta jäi viimaseks nendest, kes tulemuse kirja said.
2011 osales Ståhl Tallinnas juunioride maailmameistrivõistlustel. Kettaheites ei saanud ta tulemust kirja (võitis Lukas Weißhaidinger Austriast), kuulitõukes saavutas tulemusega 17.55 20. koha.
2013 osales Ståhl Soomes Tamperes U23 maailmameistrivõistlustel. Kvalifikatsioonis heitis ta 57.44, millega oli A-grupis 3. montenegrolase Danijel Furtula ja Lukas Weißhaidingeri vahel. Finaalis heitis ta eelviimasel katsel isikliku rekordi 61.29, millega saavutas neljanda koha. Medalilt lükkas Furtula ta välja viimase katsega 61.61. Kulla võitis Andrius Gudžius Leedust (62.40) ja hõbeda Venemaa sportlane Viktor Butenko (62.27).
2014 osales Ståhl Šveitsis Zürichis Euroopa meistrivõistlustel. Kvalifikatsioonis suutis ta kõigest 59.01, mis andis 24. koha. Finaalis oli eestlastest Gerd Kanter teine ja Martin Kupper 9., eakaaslastest Viktor Butenko 5. ja Andrius Gudžius 10.