cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Värnits
Värnits on keedetud taimeõli (lina-, pähkli- või muu taimeõli), mida kasutatakse sideainena õlivärvide valmistamisel. Kuivamise ning tahkestumise (polümeriseerumise) kiirendamiseks lisatakse värnitsale sikatiive.
Värnitsast saab laki (vernis - lakk prantsuse keeles) lisades täiteks muid komponente (vaiku ja lahustit)
Regina Baltica
Regina Baltica on parvlaev, mis kuulus Eesti laevandusettevõttele Tallink. Laev ehitati 1980. aastal Wärtsilä Perno laevatehases Turus Soomes. Ta ehitati ettevõttele Rederi Ab Sally ja hakkas reisijaid teenindama kaubamärgi Viking Line all.
Viking Line
Rederi Ab Sally alustas laevaga Viking Song reisijate teenindamist liinil Helsingi–Stockholm sõsarlaeva Viking Saga asemel. 1985. aastal ostis laeva Fred. Olsen & Co. Norra lipu all sai laeva nimeks Braemar.
Baltic Line
1991. aasta algul soetas laeva Venemaa laevakompanii Sovcomflot ja nimetas selle Balticaks. Suvel 1991 sai laeva nimeks Anna Karenina ja selle üüris Baltic Shipping Co. Oli plaanis suunata see liinile Peterburi–Stockholm. See plaan ei täitunud ja laev saadeti renoveerimiseks Hamburg.
Samal kuul rentis laeva Vene sõjavägi, et vedada sõjaväevarustust ja sõjaväelasi Ida-Saksamaalt, Laeva oli kasutatud nii sõjatehnika kui ka sõjaväelaste transportimiseks.
Laev oli seetõttu tugevalt vigastada saanud ja samuti rüüstatud sõjaväelaste poolt mistõttu saadeti laev uuesti Hamburgi renoveerimiseks.
Märtsis 1991 alustas Anna Karenina liiklust ettevõtte Baltic Line liinil Peterburi–Nynäshamn–Kiel. 1996. aasta jaanuaris Baltic Line pankrotistus. Märtsist juunini kandis laev lühendatud nime Anna K, selle nime all renoveeriti laeva Saksamaal kolmandat korda.
Estline
Anna K. müüdi suvel 1996 ettevõtete Nordström & Thulin ja ASi Eesti Merelaevandus tütarettevõttele Estline ning alustas Regina Baltica nime all liiklust liinil Tallinn–Stockholm. 1998. aastal loobus Nordström & Thulin oma osalusest Estline'is ning Eesti Merelaevandus jäi selle ainsaks omanikuks.
Tallink
2000. aasta lõpul võttis Estline´ilt laeva prahilepingu üle Tallink. Mais 2004 lisati Tallinna–Stockholm liinile vahepeatus Maarianhamina, et pärast Eesti astumist Euroopa Liitu saaks laeval tax free ehk maksuvaba kaupa müüa.
Kevadel 2005 rentis laeva NATO, et kasutada seda õppuse ajal Norras. 27. septembril 2005 sõitis laev Stockholmi saarestikus madalikule, keegi viga ei saanud. Mais 2006, kui Tallink sai uue laeva Galaxy, siirdus Romantika Regina Baltica asemel liinile Tallinn–Maarianhamina–Stockholm ja Regina Baltica suunati Läti lipu all liinile Riia–Stockholm. Nüüd sõidab samal liinil ka Silja Festival. Regina Baltica asemel sõidab liinil Riia–Stockholm alates maist 2009 Romantika.
Regina Baltica sõitis 2009. aastal juunist septembrini firma Acciona Trasmediterranea jaoks liinil Almeria (Hispaania) – Nador (Maroko).
11. septembril 2010 jõudis Regina Baltica Fääri saartele. Alates 17. septembrist 2010 sõitis Regina Baltica Läti lipu all eestlastest tehnilise meeskonnaga Fääri saarte liinil Tvøroyri–Tórshavn, asendades nelja nädala jooksul dokis viibinud laeva Smyril.
25. mail 2011 väljus Regina Baltica Tallinnast Lahesuu sadamast ja võttis kursi Vahemerele, liinile Almeria–Nador. Tagasi Tallinna Lahesuu sadamasse saabus 5. oktoobril 2011.
Aprillis 2015 müüs Tallink Regina Baltica Rootsi ettevõtte Läti tütarettevõttele, mille käsutuses oli laev juba varem prahilepingu alusel.
Heinrich XIII
Heinrich XIII oli mitme valitseja nimi:
Tobias Unger
Tobias Unger (sündinud 10. juulil 1979 Münchenis) on Saksamaa kergejõustiklane (100 m ja 200 m jooksja).
Isiklikud rekordid
100 m jooks – 10.32 (31. mai 2003 Oberkirch) 200 m jooks – 20.41 (1. juuni 2003 Oberkirch)
Isiklikku
Tobias Unger on 180 cm pikk ja kaalub 71 kg. Tobias kuulub klubisse LAZ Salamander Kornwestheim/Ludwigsburg ja tema treener on rumeenlane Michael Corugle.
Jerzy Pelc
Jerzy Pelc (30. september 1924 Varssavi – 2. juuni 2017 Varssavi) oli poola semiootik, filosoof ja loogik.
Ta oli Rahvusvahelise Semiootika Assotsiatsiooni president, hiljem aupresident.
Kadaka bussipeatus
Kadaka bussipeatus asub Mustamäel Kadaka asumis Kadaka teel ja Akadeemia teel. Kadaka bussipeatuses peatuvad liinid nr 9, 11, 13, 20, 20A, 23, 24A, 25 ja 36. Kadaka bussipeatusel on 5 paviljoni. Liinidel nr 9, 11, 23, 24A on Kadaka bussipeatus ka seisuplatsiks.
Rannakaitsepatarei nr 2
Rannakaitsepatarei nr 2 oli Peeter Suure merekindluse mererinde rannakaitsesüsteemi kuulunud rannakaitsepatarei, mille varemed asuvad Harju maakonna Harku valla Suurupi külas.
Rannakaitsepatarei nr 2 koosnes 4 suurtükiplokist, algselt planeeritud kuue 130 mm kahuriga patarei asemel loodi aga 1915. aastal USA firma Bethlehem Steeli toodetud 9,2-tolliste (234 mm) kahuritega patarei.
Rannakaitsepatarei I ja II suurtükiplokist säilinud ainult varemed, III plokk (varjend) koos komandokeskusega on säilinud rahuldavalt. IV plokile on peale ehitatud silikaattellistest maja, varjendisse on kohandatud Eesti Mereside keskus. Patarei juures oli ka kaks helgiheitjat, mis pidi aitama avastada võimalikke ohuobjekte ja tagama parema laskmistäpsuse, üks neist Kivista (Tormi) neemel.
Patarei juurde oli toodud kindlusraudtee harutee.
Harilik saar
Harilik saar (Fraxinus excelsior) on õlipuuliste sugukonda saare perekonda kuuluv ühekojaline mitmeaastane heitlehine lehtpuu.
Nimetus
Rahvapärased nimetused: saarepuu, saarn, saarnas, suar.
Levila ja kasvukoht
Esineb laial alal Euroopas ja Aasia lääneosas. Eestis tavaline, enam Lääne-Eestis, eriti saartel. Tavaliselt kasvab ülemises puurindes laialehistes metsades, salumetsas, lammimetsas, lodumetsas, puisniidul, sooniidul. Mullaviljakuse suhtes nõudlik. Kasvab hästi värsketel ja niisketel huumusrikastel muldadel. Soojalembene, eriti tundlik kevadiste hiliskülmade suhtes. Valgusnõudlik, kuid noorena võib kasvada ka teiste liikide varjus. 10–12-aastane taim talub veel varju, seejärel muutub valgusnõudlikuks. Saab 150–300 aastat vanaks.
Kirjeldus
Harilik saar on kuni 40 meetri kõrgune. Eesti kõrgeim saar (35,2 m, diameeter 60,5 cm) kasvab Järvseljal. Tüvi sirge, hästi laasuv, algul sileda ja rohekashalli koorega, hiljem sügavate peente pragudega korbaga, helehall, oksad hõredalt. Tüve läbimõõt kuni 1,8 m. Pungad väikesed, sametjad, süsimustad. pisi|[[Sargvere saar|Eesti jämedaim harilik saar kasvas Sargvere mõisapargis.]] Paaritusulgjad vastakud liitlehed on teritunud tipuga ja jämedalt saagja servaga lehekesega. Pikkus kuni 40 sentimeetrit. Pealt tume- ja alt helerohelised.
Saarel on nii emas- ja isasõisi kui ka mõlemasugulisi. Õied lihtsad, õiekatteta (ühesugulistes õites võib olla kuni 4 kroonlehte). Asuvad 4–12 cm pikkustes violetjates või tumepruunides pööristes. Isasõied koosnevad vaid kahest tolmukast ning emasõied ühest emakast.
Hariliku saare tiibvili on pähklike. Koos tiivaga on vili 2–4 cm pikk, kuni 1 cm lai, süstjas, mõlemast otsast tömp, pruunikas.
Juurestik on harilikul saarel hästi arenenud, peajuur väga sügavale ei tungi, kuid palju on rohkesti hargnevaid külgjuuri.
Paljunemine
Harilik saar paljuneb peamiselt seemnetega, kuid pärast raiumist annab rikkalikult ka kännuvõsusid. Õitseb mai keskel, enne lehtimist. Pungad puhkevad enamikust Eesti puudest hiljem. Tuultolmleja. Viljad valmivad septembris ja oktoobris ning jäävad puule sageli kevadeni. Seemneaastad korduvad 2–3 aasta tagant.
Kasutamine
Hariliku saare puit on kaunite aastarõngastega ja väga väärtuslik. Kasutatakse mööbli, vineeri, parketi ja suuskade tootmiseks, masinaehituses, siseviimistluseks, on ka kõrge kütteväärtusega. Väga kõva, raske, omapärase lõhnaga. Laialt levinud ka pargipuuna, on rohkesti dekoratiivvorme, kuid on tundlik linna gaaside ja tahma suhtes.
Rahvameditsiinis on kasutatud koort, seemneid, lehti (eriti vastpuhkenuid), eelkõige neis sisalduvate eeterlike õlide tõttu. Koort on tarvitatud ka naha parkimisel ja musta, pruuni ning sinise värvi saamisel. Noori vilju võib süüa marineeritult. Lehti ja võrseid on antud söögiks lammastele. Viljad on söögiks mõningatele lindudele. Kahjureid esineb harva. Ka mädanikke tekitavaid seeni tavaliselt pole.
Konsortsium
Nõrgestatud saarepuudel võivad elutseda väike-saareürask ja suur-saareürask.
Harilikul saarel võib esineda saarevähk.
Saare tüves toituvad saare-salehundlase vastsed. Seda liiki kuni 2023. aastani Eestist leitud ei ole.
Budapesti X ringkond
Budapesti X rajoon (ungari keeles Budapest X. kerülete) on linnarajoon Budapestis, mis asub kesklinnast idas. Rajoon kasutab ka nime Kőbánya ('kivimurd').
Rajoon on nime saanud seal kunagi asunud paekivimurru järgi, kust saadi paasi Buda linna majade ehitamiseks. 1896 rajati sinna üks Kesk-Euroopa suuremaid vanglaid. 19. sajandi lõpus kujunes Kőbánya tööstusrajooniks. Tänapäeval asuvad seal farmaatsiatehased ja õlletehas. Rajoonis asub suur Népligeti park.
Kőbányas asub Kőbánya-Kispesti metroo lõpp-peatus ja samanimeline raudteejaam.
Linnaosad
Kőbánya jaguneb 12 linnaosaks:
Rajoonipea
Rajoonipea on 2010. aastast Kovács Róbert.
Jõulud
pisi|Jõulukuusk pisi|Maailma esimene kaubanduslik jõulukaart (1843, autor [[John Callcott Horsley)]] Jõulud on pühad, milles on kokku põimunud muistne talvise pööripäeva tähistamise kombestik 21.–27. detsembril ja kristlik Jeesuse Kristuse sündimise tähistamise kombestik 25.–27. detsembril.
Eesti tänapäevases jõulukombestikus on liitunud kolm traditsiooni: Põhjala talvine pööripäev, kristlik Jeesuse Kristuse sünnipäev ning Lääne tarbimisühiskonna kommertsjõulud. Igal neist on oma kombestik ja sümbolid ning inimeste silmis on nende osatähtsus erinev: kes peab olulisimaks kinke ja kuuse ehtimist, kes muistset talvepüha ja kes jõulukirikus käimist.
Inimesi, kes tahavad säilitada ühe või teise traditsiooni puhtust, on suhteliselt vähe ning nende seisukohad on tihti ägedalt vastandlikud. Näiteks võivad paganluse pooldajad nimetada jõule vanaks päikesepühaks, mille kristlased alles hiljem üle võtsid (ning see seisukoht on ajalooliselt põhjendatav), samas võidakse jõulude tähistamist halvaks panna nii nende kristliku tausta kui ka kommertsialiseerumise tõttu. Teisalt on kristluses aeg-ajalt peetud jõulude tähistamist paganlikuks kombeks, mis õigele kristlasele kuidagi ei sobi. Uuem, 20. sajandi vältel juurdunud kaubanduslik jõulutraditsioon kipub endasse sulandama aga kõigi teiste tavasid ja sümboolikat.
Tihti ongi üksikute tänapäevaste kommete taga eri traditsioonide tavandid, mida tavaline jõulutähistaja ei pruugi enam eristada. Eestis muudab pildi pisut segasemaks ka asjaolu, et siin elab arvukalt venelasi, kes tähistavad kiriklikke jõule Juliuse kalendri järgi alles jaanuaris, Gregoriuse kalendri kolmekuningapäeva aegu. Samuti kaasnevad õigeusu jõuludega mõnevõrra teistsugused kombed.
Jõulud eesti rahvakalendris
Eesti rahvakalendris olid jõulud tähtsaimad pühad.
Jõulud algasid maarahval pööripäevaga ning lõppesid mõni päev pärast uusaastat.
Uuem jõulukombestik Eestis
pisi|Tänapäeval on Eesti levinumate jõulutavade seas perekeskne rohke söömaaeg, tuppa toodud kuuse ehtimine, vastastikune kingijagamine, vähene liikumine ning kirikukülastus Ristiusu levikuga Eestis omandas muistne talvepüha Jeesuse sünnipäeva lisatähenduse ning jõulupühade kombestikku lisandus kirikuskäimine. Mõisa- ja linnakultuuri kaudu jõudis maarahvani 19. sajandi keskpaiku ka jõuludeks kuuse tuppa toomise ning ehtimise komme. 20. sajandi algul kujunes komme käia jõulude ajal kalmistul ja süüdata küünlad lähedaste haudadel. Jõulukaartide saatmise komme tekkis 20. sajandi algul ja levis laiemalt 1920. aastatel. 20. sajandi algusest hakkas kodusid külastama ka jõuluvana, kes tõi perele kingitusi ja kellele tuli tänutäheks salmi lugeda. Jõululauale lisandusid piparkoogid.
Nõukogude võim käsitles jõulusid religioosse pühana ning nende tähistamist püüti välja juurida, kandes vastava ilmaliku kombestiku üle vana-aasta õhtule ja uusaastale (näärid). Jõuluvana asemele tuli näärivana, lauludes ja salmides asendati sõna "jõulu-" sõnaga "nääri-" jne. Jõulud olid tavalised töö- ja koolipäevad, jõulupühade kodusele tähistamisele vaatasid võimud viltu ning eriti noori püüti takistada kirikus käimast.
Pärast Eesti iseseisvuse taastamist on esimene ja teine jõulupüha (25. ja 26. detsember) riigipühad ja puhkepäevad, alates 2005. aastast ka jõululaupäev. Jõulukombestikku mõjutab järjest rohkem rahvusvaheline traditsioon. Rahvusringhääling kannab üle nii jõululaupäeva kui esimese jõulupüha jumalateenistusi. Paljudes asulates püstitatakse juba advendiaja alguses keskväljakule elektrituledega ehitud jõulukuusk, mis jääb enamasti püsti kolmekuningapäevani (langeb kokku Vene Õigeusu Kiriku jõululaupäevaga). Skandinaaviast on üle võetud komme asetada akendele advendiküünlad. Paljudes lastega peredes pannakse jõulude eel õhtuti aknalauale suss, kuhu toob maiustusi päkapikk – jõuluvana abiline, kes kontrollib ja talle ette kannab, kas lapsed on hästi käitunud. Kaubandusettevõtted rõhutavad jõulude eel külluse, heaolu ja kinkide tegemise tähtsust, püüdes suurendada oma läbimüüki; jõuludekoratsioonid ilmuvad kauplustesse sageli juba novembrikuus. Jõuluaja traditsioonilisteks toitudeks on jäänud verivorstid ning seapraad ahjukartuli ja hapukapsaga. Nii nagu naaberriikides, nõnda ka Eestis sagenevad jõulude ja uusaasta aegu meditsiinistatistikas liigsöömisest ja -joomisest tekkinud vaevused.
Eestis, nagu ka teistes lääneriikides, antakse igal aastal välja jõulupostmarke.
Kristlikud jõulud
Jõuludega pühitseb kristlik kirik Jumala poja Jeesuse Kristuse sündimist. Jeesuse kui oletatavalt ajaloolise isiku täpne sünnipäev ja -aasta on teadmata, teadlastel on selle kohta erinevaid teooriaid.
Jõulupühi on vana traditsiooni kohaselt tähistatud mitme jumalateenistusega: 24. detsembri õhtul, 25. detsembri öösel, varajasel hommikul ja päeval. Suurele osale kristlaskonnast on just jõuluöö missa jõulupühade tähtsaim teenistus ja pühade kõrgpunkt.
Jõululaupäeva õhtusel teenistusel on rõhk prohvetite ennustustel ja nende täitumisel. Jõuluöö on kristlaste jaoks Kristuse sündimise öö. Nagu karjased valvasid öösel oma karja, nii koguneb ka kogudus sel ööl valvama ja palvetama. Jõuluhommiku jumalateenistusel, kus seda peetakse, on rõhk karjastel, kes ruttavad sündinud Päästjat vaatama. Jõulupüha jumalateenistusel tänatakse Jumalat selle eest, et ta on tulnud oma pojas inimesena inimeste keskele.
Enne kui jõulud said oma kuupäeva, pidutsesid Petlemma preestrid ja kogukond 8 päeva vigiiliapidu. Peo sisuks oli liturgilised teenistused Jeesusega seotud paikades, sündimine Petlemmas, ristimine Jordani ääres ja Jeesuse esimene imetegu (Kaana pulm).
25. detsembril 358 pidas Hieronymus jutluse Petlemma Sünnikirikus, millest sai alguse komme tähistada Jeesuse sündi just 25. detsembril. Jeruusalemmas hakati 25. detsembrit pidulikult ja algul vaid Jeesuse perekonna mälestuspäevana tähistama alles piiskop Juvenaiuse ajal (422–458). Esimene ühetähenduslik tõend jõulude või jõulupühade tähistamisest 25. detsembril on Jeruusalemma patriarhi Sophroniuse jutlusest (634–638).
26. detsembrit ehk teist jõulupüha on tähistatud esimärter Stefanose mälestuspäevana. 27. detsember ehk kolmas jõulupüha on apostel Johannese päev.
Ajaloos on jõuludesse suhtutud mitmeti. Veel 200 aastat tagasi ei pidanud puritaanid jõule, kuna pidasid seda liialt paganlikuks pühaks. USA-s kuulutati jõulud ametlikult pühaks alles aastal 1870.
Jõulud on katoliku kiriku ja protestantlike kirikute kirikuaasta suurim püha, samas kui ülestõusmispühad on suurim püha õigeusu kirikus.
Uuem jõulutraditsioon
pisi|Jõuluehteis kaubanduskeskus Torontos, 2008 20. sajandi vältel kasvasid jõulud Lääne ühiskonnas kõige suurema kaubandusliku käibega pühaks. Üks selle põhjustest on tava teha jõulude puhul üksteisele kingitusi. Ärihuvide toel propageeriti jõule üha laiemalt, ühtlasi levis moodne jõulumütoloogia ja -sümboolika. Tänapäevast jõulutraditsiooni kannavad arvukad jõulufilmid, teatrilavastused, jõululaulud ja raamatud, samuti kuulub sellesse tava ehtida rikkalikult nii inimeste eluasemeid kui ka terveid linnu. Peetakse tavapäraseks, et nii eraisikud kui ka omavalitsused kulutavad jõulude tähistamisele arvestatavaid summasid. Kommertsialiseerumise tõttu nihkub ka jõulukampaaniate algus kaubanduses üha varasemaks.
Moodsa jõulutraditsiooni keskne tegelane on jõuluvana (inglise keeles Santa Claus), kes jagab lastele kingitusi. Sageli peetakse kinkide valmistajateks päkapikke, kes kannavad punaseid või (eelkõige anglosaksi maades) rohelisi rõivaid. Ameerikalikus traditsioonis veab jõuluvana kinke üle maailma laiali lendava saaniga, mille ees on põhjapõdrad. (Jõulumütoloogias on neil ka nimed, eriti tuntud on helendava ninaga põhjapõder Rudolf.) Jõuluvanale jäetakse tavapäraselt kaminasimsile või muusse silmapaistvasse kohta piima ja küpsiseid. Üks tuntumaid jõuluvana kujutisi reklaaminduses esineb Coca-Cola reklaamides, mis üldjuhul järgivad ka jõuluvana tavapärast kuvandit.
Tuppa tuuakse kuusk, mida ehitakse ning mille alla pannakse kingid. Et jõulukinkide tava peetakse eriti tähtsaks lastele, kingitakse tihti mänge või mänguasju. Ehkki aeg-ajalt kõneldakse isetehtud ja individuaalsete, just konkreetsele kingisaajale mõeldud kinkide tähtsusest, tavaliselt kingid siiski ostetakse. Seetõttu on omatehtud kinkide osakaal tegelikult kaduvväike.
Kuna jõule seostatakse kunstis, reklaamis ja muudes mütoloogia kandjates saanide, kuuskede, põhjapõtrade, lume ja muu põhjamaise atribuutikaga, on see jõulutööstuse mõjul levinud ka lõunamaades, kus lund praktiliselt ei tunta.
Jõuluootuse loomiseks on tava panna kodus (vahel ka töökohtades) pereliikmete sokkidesse või sussidesse hommikuks komme või muid maiustusi (piparkooke, mandariine vms). Et seda oleks lihtsam teha, asetatakse sussid-sokid sageli aknale või riputatakse kamina kohale. Jõulumütoloogia kohaselt toovad maiustusi päkapikud. Selle kombega on seotud ka jõulukalendrid: advendiaega (1. advendist jõuludeni) või detsembri algust (1. detsembrist jõuludeni) kajastavad kalendrid, kus iga kuupäeva numbri taga on tasku, milles peitub maiustus. Kuigi advendiajal on ka kristlik tähendus, on see paljude jaoks tänapäeval just aeg, mil päkapikud komme toovad.
Tavandis on tähtsal kohal majade akendele ja väliskülgedele helendavate tulede paigaldamine. Mitmes riigis on levinud ka jõulukaunistuste võistlused.
Jõule seostatakse rahu ja rõõmuga. Üks selle traditsiooni osi on komme kuulutada linnas, riigis või muus piirkonnas avalikult välja jõulurahu. Tavaliselt teeb seda linnapea, kohalik riigi- või usujuht. Ka on jõulude ajal kombeks annetada raha või asju heategevuseks, seetõttu keskenduvad paljud heategevuskampaaniad just detsembrile. Televisioonis ja raadios korraldatakse heategevussaateid, kuhu helistades või sõnumeid saates annetavad inimesed raha mingiks otstarbeks (sageli lastehaiglatele, lastekodudele või muudele lastega seotud algatustele), toimuvad heategevuskontserdid.
Et jõulumütoloogia ja -turunduse põhirõhk on suunatud lastele, on lasteasutustes kombeks joonistada jõulueelsel ajal jõuluteemalisi pilte, õppida luuletusi ja laule, lavastada jõulunäidendeid jne. Sel ajal korraldatakse ka mujal avalikke jõulumuusika kontserte, esilinastuvad jõulufilmid ja toimub muid jõuludega seotud kultuuriüritusi. Jõululaule mängitakse avalikes kohtades: tänavail ja kaubanduskeskustes.
Jõuluõhtul või selle eel korraldatakse kodudes, lasteasutustes, töökohtades jm jõulupidusid. Pidudel süüakse, juuakse ning jagatakse kinke, mis on kas tehtud üksteisele (nimeliselt või valitud loosiga), ühiselt (igaühe makstud raha kogutakse kokku ning selle eest ostetakse nt kommipakke) või asutuse poolt. Vahel, ehkki mitte alati osaleb peol jõuluvana, kellelt tuleb kingitused lunastada jõululaulu, -luuletuse või muu etteastega.
Haruldane pole ka kommertsjõulude sidumine kristlusega. Jõulujumalateenistust külastavad paljud, kes muul ajal kirikus ei käi ning vahel ennast otseselt kristlasekski ei pea. Eriti massiliselt külastati jõulude aegu kirikut pärast Eesti taasiseseisvumist, hilisemal ajal on see tava taandunud. Siiski kaunistab paljusid jõulutarbeid kristlik sümboolika, näiteks on inglid levinud kuuseehete seas. Raadios ja kaubanduskeskustes mängitavas jõulumuusikas on kõrvuti laulud jõuluvanast ja Jeesuse sünnist, päkapikkudest ja inglitest.
Eesti vanema jõulutavandiga võib seostada näiteks õlletehaste kommet tulla iga aasta hilissügisel turule tumedate õllesortidega, mille nimes on tihti jõule ka otsesõnu mainitud, näiteks "jõuluõlu" või "jõuluporter". Enamik selliseid sorte kaob müügilt enne kevadet.
Jõuluteemalised kunstiteosed kalduvad uuemas jõulutraditsioonis kordama samu teemasid. Levinud süžeede seas on näiteks jõulude vargus, jõuluvana lapsed, jõuluvana puhkus, kergekujulised mütoloogia tingimuste rikkumised jms. Probleemid leiavad alati positiivse lahenduse, moraalina jääb kõlama vajadus uskuda jõuluimesse ning tähistada pühi sõbralikult teistega koos.
Vaata ka
pisi|Õnnevalamine: sulatina valatakse vette ja hiljem ennustatakse tinatüki varju uurides tulevikku.
Aerosmith
Aerosmith on USA rokkansambel.
Bänd sai alguse 1970. aastal Massachusettsi osariigis Bostonis, kui Steven Tyleri algatusel liideti kaks bändi (Chain Reaction, Jam Band) kokku ansambliks Aerosmith. Bändid mängisid varem samal kontserdil ning kuna Tylerile meeldis väga Jam Bandi kõla, tegi ettepaneku kaks bändi liita. 1970. aasta oktoobris said bändide liikmed kokku, et liitumist arutada. Tyler, kes oli olnud Chain Reactioni trummar ning taustalaulja, keeldus uues bändis trumme mängimast. Ta oli nõus liituma vaid juhul, kui saab olla juhtlaulja. Kuna teised sellega nõustusid, siis moodustatigi Aerosmith.
Bändi algusaastad olid keerulised: liikmed pidid elama ühiskorteris ning aeg-ajalt varastasid nad poest toitu. Hea õnne korral esines bänd mõnesaja dollari eest väikestel üritustel. Reklaami tegid nad endale vaid ise, sest ajakirjanduse tähelepanu nad ei pälvinud.
1972. aastal õnnestus Aerosmithil tänu tutvustele mängida mõnele plaadifirma esindajale. Samal aastal sõlmisid nad esimese plaadistuslepingu Columbia Recordsiga.
Aerosmithi singlid ja debüütplaat lõid laineid ja nende populaarsus kasvas kiiresti. Juba 1975. aastal esines koosseis Detroitis 80 000 inimesele.
Aerosmith salvestas sageli, veel tihedamad olid aga turneed. Aastate jooksul on neil olnud vaid mõni pikem paus, tavaliselt bändivälistel põhjustel.
Usbekistan
Usbekistani Vabariik (usbeki keeles Oʻzbekiston Respublikasi) on merepiirita riik Kesk-Aasias.
Usbekistani naaberriigid on Afganistan kagus, Kasahstan põhjas ja läänes, Kõrgõzstan ja Tadžikistan idas ning Türkmenistan lõunas.
Usbekistanis tähistatakse 1. septembrit rahvuspühana, kuna 31. augustil 1991 kuulutas Usbekistan end iseseisvaks.
Asend ja suurus
Usbekistanil on piir kõigi ülejäänud nelja Kesk-Aasia riigiga. Kõige pikem on piir põhjas ja kirdes Kasahstaniga (2203 km), idas Kõrgõzstaniga (1099 km), idas ja kagus Tadžikistaniga (1161 km), lõunas ja läänes Türkmenistaniga (1621 km). Lisaks Kesk-Aasia riikidele on Usbekistanil lühike piir (137 km) Afganistaniga. Pindalalt on Usbekistan veidi suurem Rootsist. Usbekistan on üks kahest rahvusvaheliselt tunnustatud riigist maailmas (teine on Liechtenstein), millel endal ega selle ühelgi naaberriigil ei ole merepiiri. Usbekistanil on neli eksklaavi, mis on ümbritsetud Kõrgõzstanist. Neist suurima So‘xi rajooni pindala on üle 300 ruutkilomeetri, rahvaarvuks üle 80 000. Usbekistani territoorium omakorda ümbritseb väikest Kõrgõzstanile kuuluvat Baraki küla Fergana lähedal ja teist Tadžikistanile kuuluvat Sarvaki küla.
President
Islom Abdugʻaniyevich Karimov (30. jaanuar 1938 Samarkand – 2. september 2016 Taškent) oli Usbekistani esimene president aastatel 1991–2016.
Tollane Usbeki KP esimene sekretär Karimov võitis esimesed otsesed presidendivalimised 29. detsembril 1991 86% häältega ja sai esimeseks Usbekistani presidendiks. Tema ametiaega pikendati 26. märtsil 1995 toimunud referendumil 2000. aastani. 9. jaanuaril 2000 valiti ta 91,9% häältega teiseks ametiajaks presidendiks. Välisvaatlejad hindasid valimisi mittevabadeks ja mittedemokraatlikeks. 27. jaanuaril 2002 toimunud referendumil lasi ta oma ametiaega detsembrini 2007 pikendada. 23. detsembril 2007 valiti ta 88,1% häältega uueks ametiajaks.
Pärast Karimovi surma presidendiks saanud Šavkat Mirzijojev on samuti jätkanud Usbekistani juhtimist autoritaarselt.
Parlament
Seadusandlikku võimu teostab Usbekistanis ametlikult parlament, mis kannab nime Oliy Majlis. Usbekistani parlament on 2005. aastast kahekojaline ja koosneb Senatist (ülemkoda) ja Seadusandlikust Kojast (alamkoda). Senatisse kuulub 100 parlamendi liiget, kelle valib sinna valimiskogu. Seadusandlikusse Kotta kuulub 150 liiget ja neid valitakse otsevalimistel rahva poolt.
Sisejulgeolek
Usbekistani sisejulgeolekuametkondade ühenduse moodustavad: Usbekistani Rahvuslik Julgeolekunõukogu, Usbekistani Välisluureteenistus, Usbekistani Rahvuslik Julgeolekuteenistus, Presidendi Julgeolekuteenistus, Usbekistani Siseministeerium.
Haldusjaotus
Usbekistan jaguneb halduslikult 12 vilajetiks (viloyat), üheks vabariigiks (Karakalpakkia) ja üheks keskalluvusega linnaks (Taškent). Sulgudes on toodud nõukogude ajal tarvitatud venepärased vilajeti (tollal oblasti) nimekujud.
Vilajetid:
Loodus
Suurema osa Usbekistani alast moodustab kõrb. Ligi kaks kolmandikku Usbekistanist moodustaval Turaani madalikul laiub Kõzõlkumi kõrb (usbeki keeles 'punane liiv'), mille keskosas on ka madalaid mägesid ja kivikõrbi. Kagus kõrgeneb Turaani madalik mäestikueelseks tasandikuks Karši stepiks. Riigi lõunaossa ulatuvad Pamiiri-Alai mäestiku külgmised Turkestani, Zarafšoni ja Hisori ahelikud. Hisori ahelikus piiril Tadžikistaniga asub ka riigi kõrgeim mäetipp, milleks on 4643 meetri kõrgune Hazrati Sulton. Turkestani ahelikust põhja jääb Lõuna-Näljastepp. Metsaga on kaetud kõigest 7% pindalast, peamiselt on metsad mägedes. Kirdeaheliku Ugomi lõuna- ja idaalad on tugevalt seismilised. See on toonud kaasa purustavaid maavärinaid Taškendis (1868. ja 1966. aastal) ning Andidžonis (1889. ja 1902. aastal).
Suur osa oaaside kunagisest rikkalikust elustikust on hävinud, sest kogu oaaside ala on kaetud inimasustusega. Näiteks turaani tiiger on välja surnud.
Väga kuiva kliima tõttu on jõgesid Usbekistanis vähe. Suurimad Usbeki territooriumi läbivad jõed on Amudarja, Sõrdarja, Zarafšon ja Kaškadarjo. Amudarja ja Sõrdarja voolasid ajalooliselt Araali merre, kuid laiaulatuslikud niisutussüsteemid kõrbes on põhjustanud Araali mere kokkukuivamise ja paljude põllumaade sooldumise. Sõrdarja kuivab juba enne Araali mereni jõudmist ära. Araali meri on kokku kuivanud eriti Usbekistani pool, sest puuvilja kasvatamiseks läheb vaja palju vett, aga Usbekistan ei ole huvitatud kasumliku tööstusharu vähendamisest.
Kliima
Usbekistanis valitseb kontinentaalne kliima. Kuna Usbekistan asub merest ja ookeanidest kaugel, on riigi kliima mandriline, kuum ja kuiv. Suvel on väga palav, temperatuur kõigub 35–45 kraadi vahel. Kevadel ja sügisel on keskmine päevane temperatuur 18–28 kraadi, öine jääb 10–20 kraadi vahele. Sademeid on vähe, tasandikul keskmiselt 100–300 mm aastas, kuid mägedes 400–900 mm aastas.
Majandus
Praegu on Usbekistan maailma teine puuvillaeksportija, oluline kulla ja maagaasi tootja. Piirkondlikult on seal oluline keemiatööstus ja (põllumajandus)masinaehitus.
2012. aastal lõpetas Kesk-Aasia suurima asustustihedusega riik välisriikide survel laste töö kasutamise puuvilla koristustöödel. Väidetavalt sundis keskvalitsus 2014. aastal puuvillakoristustöödele üle miljoni elaniku. 2014. aastal oli riik ülemaailmses orjuse loendis Mauritaania järel teisel kohal.
Rahvastik
Teised rahvad, eriti tadžikid on Usbekistanis allasurutud seisus. Rahvusvähemuste omakultuuri viljelemine, sealhulgas omakeelne haridus on tugevalt takistatud. Samuti üritatakse vähendada vähemuste osatähtsust. Mitteametlikel andmetel elab tadžikke Usbekistanis märgatavalt rohkem: mitte 1 miljon, vaid 7–8 miljonit ning vastavalt 30% riigi rahvastikust.
Juudid on Usbekistanis väga kaua elanud. 1989. aastal loendati seal 94 900 juuti, kuid nõukogude võimu kokkuvarisemise järel on enamus neist Iisraeli emigreerunud. 2007. aastal elas Usbekistanis alla 5000 juudi.
2008. aasta hinnangutel on 34,1% Usbekistani elanikest alla 14 aasta vanad.
Asustus
Inimasustus Usbekistanis on peamiselt koondunud oaasidesse ning jõgede lähedusse. Turkestani ja Zarafšoni aheliku vahele jääb 400 km ulatuses ida–lääne suunaline Zarafšoni org, kus asuvad tiheda asustuse ja ajalooga Kattakurgoni, Navoiy ja Buhhaara oaasid. Maa idaosa hõlmavad Taš­kendi oaas ja Fergana org, mida eraldavad teineteisest Tian Shani lääneahelikud Kurama ja Tšatkal. Kõige tihedamalt on asustatud Eestist poole väiksem Fergana org, kus elab üle 10 miljoni inimese. Põllumajandus on võimalik 10% Usbekistani territooriumil, seda peamiselt jõgede ümbruses ning oaasides. Jõgede ümbruses on välja arendatud niisutuspõllumajandus, peamiselt kasvatatakse puuvilla, nisu, meloneid.
Usbekistani linnu:
Ajalugu
Esimesed Kesk-Aasia elanikud olid iraani keeli rääkivad rändrahvad. Nad asusid Usbekistani 1. aastatuhandel enne meie aega.
Usbekistani läbis Siiditee. Tihe kauplemine pani aluse piirkonna majanduslikule õitsengule. pisi|Ajalooline Transoxiana ala [[8. sajandil]] Aleksander Suur vallutas Sogdiana ja Baktria 327 eKr ning abiellus Baktria printsessi Roxanaga. See piirkond sai osaks Kreeka-Baktria kuningriigist. Hiljem kuulus Usbekistan Partia ja Sassaniidide impeeriumi, olles selle üks jõukaimaid osi. pisi|Usbekistani alad [[15. sajandil]] 13. sajandil vallutas kogu Kesk-Aasia Tšingis-khaan. Vallutusega kaasnesid ülisuured julmused ja genotsiid. Selles piirkonnas varem elanud indoiraanlased hävitati peaaegu täielikult. Nende asemel asusid piirkonda elama senised turgi ja mongoli päritolu rändrahvad, kes võtsid üle oma eelkäijate kultuuri ja jäid paikseteks.
1380. aastatel ühendas kogu piirkonna enda võimu alla Timur, kes ründas ka Venemaad ja suri 1405 sõjakäigul Hiinasse. Tema rajatud Timuriidide dünastia ajal oli Usbekistan viimast korda maailma kultuurikeskus, näiteks Timuri pojapoeg Ulugbek oli maailmakuulus astronoom. Timuriidid võtsid pärsia keele kõrval asjaajamises kasutusele ka turgi keeled.
Timuriidide riik nõrgenes kiiresti. 1501 hakkasid piirkonda hõivama usbekid, kes seni olid rändhõimudena elanud Araali merest põhja pool.
19. sajandil hõivas Venemaa Kesk-Aasia. Kesk-Aasiale pretendeeris ka Suurbritannia, kuid 1813–1907 kestnud poliitilises mängus jäi Venemaa peale.
Pärast Oktoobrirevolutsiooni ei läinud Kesk-Aasia kohe kommunistidega kaasa, sest töölisklass oli seal väikesearvuline. Alles 1924. aastal suudeti luua Usbeki NSV. 1925. aastast kuulus Usbeki NSV Nõukogude Liitu.
Albrecht Dürer
Albrecht Dürer (21. mai 1471 Nürnberg – 6. aprill 1528) oli saksa maalikunstnik ja graafik, renessansskunsti suurmeister.
Tema humanistinimi oli Albertus Durerus Noricus – Albrecht Dürer Nürnbergist. Albrecht Dürer on homo universalis ja tugevalt mõjutatud humanismist. Ta on eeskuju võtnud Antonio Pollaiuolo, Andrea Mantegna ja Giovanni Bellini ja teistest Itaalia kunstnikest.
Dürer on loonud õlimaale, joonistusi ja akvarelle. Tema loomingu tähtsaim osa on graafika. Ta viljeles puu- ja vaselõiget (nt vaselõige "Melanhoolia"). Tuntud on tema portreed (sealhulgas autoportreed).
Pere
Kunstnik Albrecht Düreri isa nimi oli samuti Albrecht Dürer; ta elas aastatel 1427–1502 ja oli ungari juurtega kullassepp. 1467. aastal sai vanemast Albrecht Dürerist Nürnbergi linnakodanik ja ta abiellus oma tööandja tütrega. Noorema Albrecht Düreri ema oli Barbara Dürer (sünninimega Holper; 1452–1514); ta sai 24 aasta jooksul 18 last, kellest 15 surid noorelt. Elama jäid peale Albrechti Endres (1484–1555) ja Hans (1490–1534), keegi nendest ei saanud järglasi, kes oleks perekonnanime üle võtnud, seetõttu suri perekond välja. Kunstnik Albrecht Dürer oli paari kolmas laps, aga esimene, kes elas lapseea üle.
Haridustee
1477.–1482. aastal käis Dürer Püha Sebalduse koolis, kus õppis lugemist, kirjutamist, arvutamist ja ladina keelt. 1482.–1486. aastal õppis Dürer oma isa käe all kullassepaks. Kunstihariduse sai ta 1486.–1489. aastal Michael Wohlgemutilt.
Rännakud
Pärast Wohlgemuti juures õpingute lõppu läks Dürer neljaks aastaks reisima, naastes 1494. aastal. Üks ta eesmärke oli kohtuda Martin Schongaueriga, kes elas Colmaris, aga selleks ajaks, kui Dürer sinna jõudis, oli Schongauer juba surnud. Dürer sai siiski Schongaueri teoseid ja stuudiot külastada.
Dürer reisis palju ka Itaalias. 1505.–1507. aastal hakkas ta Itaalias tegelema kunstiteooriaga, mis ajendas Düreri lõpuks aastakümneid hiljem avalikult proportsioonidest kirjutama.
1520. aastal läks Dürer aastaks Hollandisse lootuses saada uue valitseja Karl V riiklikku kunstnikutoetust.
Abielu
7. juulil 1494 abiellus Dürer 23-aastaselt Agnes Freyga (hiljem Dürer; 1475–1539), kelle isa oli pronksisepp ja lauto mängija. Sellest abielust ei sündinud lapsi. Agnes aitas Albrechtil kunstiteoseid müüa ja töötas kunstikaupmehena.
Tervis
Albrecht Dürer kartis väga süüfilisse haigestuda. Ta kannatas aastaid palaviku ja minestushoogude käes, tal kahtlustati malaariat.
Monogramm
1495. aastal lõi ta oma initsiaalidest monogrammi, kujundi, kus suure A-tähe allosas on väiksem D-täht. pisi|Vanim säilinud Düreri autoportree
Esimene autoportree
Vanim säilinud Düreri teos on ta 13-aastaselt joonistatud autoportree. Pildi üleval on kirjutatud "Dz hab ich aws eim spigell nach / mir selbs kunterfet im 1484 iar / do ich noch ein kint was / Albrecht Dürer" mis oleks eesti keeles "Selle tegin ma peegli järgi / endast 1484. aastal, / kui ma veel laps olin / Albrecht Dürer". Joonistuse suurus on 27,3 x 19,5 cm ning see on joonistatud hõbedast otsaga pliiatsiga paberile.
"Palvetavad käed"
1508. aastal andis Jakob Heller Dürerile ülesande luua altar. Altari paremal tiival kujutab Dürer palves kätega apostlit. Tema paremaks kujutamiseks lõi Dürer kõigepealt proovitöid, millest üks oli "Palvetavad käed". See proovitöö ei olnud mõeldud avalikuks esitluseks, aga Viinis esitleti seda aastal 1871 siiski esimest korda avalikkusele ja see meeldis vaatajatele. 1896. aastal loodi esimesed "Palvetavatest käte" reproduktsioonid. Sel ajal muutusid aina populaarsemaks religioosse kunsti ostmine ja reprodutseerimine. 2008. aastal toimus Nürnbergis pidustus "Dürers Betende Hände", kus tähistati 500 aasta möödumist Düreri "Palvetavate käte" loomisest. Sellel üritusel esitleti "Palvetavate käte" reproduktsioone, nii keraamikat, raamatukaasi ja urne, aga ka WC-paberihoidjaid ja Miki-Hiire palvetavate kätega T-särke.
Graafika
Düreri teoseid iseloomustab detailirohkus ja peenus. Ta kujutas jõuliselt ja väljendusrikkalt kodumaa ja ajastu vastuolusid. Peaaegu kõigis tema teostes võib märgata kahe pooluse – hea ja kurja, valguse ja pimeduse, mõistuse ja tumedate jõudude – võitlust. Puulõige on kõige vanem graafikatehnika, mida iseloomustavad tugevad jooned ja kontrastsus. Kuulsad on tema puulõikeseeriad Kristuse kannatusloost („Suur passioon“ ja „Väike passioon“) ning Johannese ilmutuse raamatust inspireeritud vaselõiked "Rüütel, surm ja kurat", "Püha Hieronymus" ja "Melanhoolia I".
Maal
"Neli apostlit" (Johannes, Peetrus, Markus, Paulus) 1526. aastal.
Mälestuse jäädvustamine
Maja, kus Dürer alates 1509. aastast Nürnbergis elas, on taastatud ja seal asub tema majamuuseum. Muuseumi aadress on Albrecht-Dürer-Straße 39.
Saksamaal on mitu Düreri-nimelist kooli.
Dan Browno Robert Langdoni sarja kolmandas raamatus "Kadnund sümbol" mainitakse Dürerit ja leitakse ta monogramm, mis aitab Katherine Solomonil ja Robert Langdonil jõuda püramiidi saladuse lahendamiseni.
Tartu Ülikooli kunstimuuseumil on Düreri töid. Nendest oli näitus 2011. aasta novembrist kuni 2012. aasta märtsini. Väljapanekul esitleti kolme puulõike sarja "Apokalüpsis", "Maarja elu" ja "Suur passioon" töid. pisi|Düreri büst Walhallas Walhalla templis, mis on Baierimaal asuv mälestushoone, kus asuvad büstid tähtsatest ja auväärsetest inimestest, kes on aidanud rajada saksa identiteeti. Seal on ka Düreri büst.
Maj Sjöwall
Maj Sjöwall (25. september 1935 – 29. aprill 2020) oli rootsi graafik, ajakirjanik, tõlkija ja romaanikirjanik.
Koos elukaaslase Per Wahlööga avaldas kriminaalteoseid, mille peategelaseks on mõrvakomisjoni detektiiv Martin Beck.
1962. aastal sai tema elukaaslaseks Per Wahlöö (1926–1975). Viljakas koostöö tõstis kirjanikepaari Rootsi juhtivate põnevus- ja kriminaalromaanide autorite hulka.
Nissi vald (1939)
Nissi vald oli vald Harju maakonnas aastail 1939–1950. pisi|300px|Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad Vald moodustati senise Riisipere valla maa-alast, välja arvatud Terjatu maakoha maa-ala; senise Laitse valla maa-alast, välja arvatud Laitse asunduse maa-ala kuni Ruila metsandiku kvartaalideni nr. 10 ja 11, viimased kaasa arvatud, Mäe ja Vansi külade ning Vähepereveski nr. A-149 talu maa-alad; senise Keila valla lahusosa – Jõgisoo mõisa järgi olevate heinamaatükkide maa-aladest; senise Varbola valla Rahula küla maa-alast; senise Kloostri valla heinamaatükkide nr. 40, A-18 ja A-30 maa-aladest.
1939. aastal oli vallas 3262 elanikku, territooriumi suurus 23 850,66 ha.
Esimene vallavanem oli Johannes Ney.
Vald kuulus Riigivolikogu 13. valimisringkonda, kust valiti Julius Voolaid.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
8. augustil 1945 moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega vallas Laitse külanõukogu, Nissi külanõukogu ja Turba külanõukogu.
26. septembril 1950 arvati vald Harju rajooni koosseisu.
Kaarepere Pikkjärv
Pikkjärv (ka Kaarepere Pikkjärv) on järv Jõgevamaal Jõgeva vallas Pikkjärve külas, Vooremaa keskosas.
Taimestik on liigirikas: esineb 33 liiki makrofüüte.
Kaladest domineerib särg, mõnevõrra vähem on haugi, linaskit, ahvenat, roosärge ja latikat.
Männiku bussipeatus
Männiku bussipeatus asub Nõmmel Männiku asumis. Olulised ehitised bussipeatuse läheduses on Millitaarkeskus OÜ ja Männiku seisuplats. Bussipeatuses peatuvad liinid nr 5, 32 ja 33, nende kolme liinide seisuplats ja lõpp-peatus on ka Männikul.
Järkamine
pisi|Puidu järkamine Järkamine on metsanduses puidu tükkideks lõikamine soovitud pikkusmõõtu. Järgatakse nii raiealadel kui ka puidutööstustes näiteks küttepuude, laudade või palkide saamiseks. Järkamise eesmärk on lõigata puitmaterjal võimalikult efektiivselt soovitud mõõtu nii, et säiliks puidu kvaliteet.
Järkamise käigus võetakse arvesse järgatava materjali eripära, asukohta, asendit ja järkamisvahendi omadusi. Järkamisel sooritatakse ristlõiked üldiselt täisnurga all, kuna sellega vähendatakse vajadust hiljem lõiget korrigeerida. Samuti võimaldab sel viisil järgatud puitmaterjal täpsemat mõõtmist, virnastamist ja tihedamat laadimist puidu transpordil. Kui järgatud puitmaterjali soovitakse hiljem töödelda, siis järgatakse kärpimisvaruga.
Järkamisvahendid
pisi|Harvester John Deere Järkamisvahendi valikul arvestatakse, et puidukadu oleks võimalikult väike ning töö oleks efektiivne ja ohutu. Järkamiseks kasutatakse kirveid, saage ja metsamasinad. Tänapäeval eelistatakse metsas järkamisel kasutada mootorsaage ja ka mitmeotstarbelisi metsatöömasinaid (harvestere).
Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituut
Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituut (lühend KBFI; inglise keeles National Institute of Chemical Physics and Biophysics, lühendatult NICPB) on Eesti avalik-õiguslik juriidiline isik, mis teeb alusuuringuid ja rakendusuuringuid. Instituut asub Tallinnas aadressil Akadeemia tee 23.
Ajalugu
KBFI loodi 11. novembril 1979, kui ühise rühma lõid Füüsika Instituudi molekulaarbioloogia rühm ja ENSV TA Küberneetika Instituudi füüsika ja biokeemia sektor. Reaalselt asus KBFI tööle Teaduste Akadeemia instituudina 1980. aastal. Rahvasuus nimetati seda Lippmaa instituudiks, sest selle rajaja ja esimene direktor (1982–2001) oli Endel Lippmaa.
Aastatel 2001–2006 oli instituudi direktor Ago Samoson ja aastatel 2006–2016 Raivo Stern. 2016. aastast on KBFI direktor Urmas Nagel.
Tegevus
KBFI teadusliku tegevuse põhirõhk on suunatud moodsate füüsikaliste meetodite rakendamisele füüsikas, keemias ja biokeemias:
KBFI tegeleb geeni- ja biotehnoloogia, keskkonnatehnoloogia ja informaatika uusimate teadussuundade alal.
Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis asus (2001–2007):
John Ellise uurimisrühm
Tuntud teadlane Londoni Kuningliku Seltsi liige John Ellis kutsuti 2017. aastal KBFI-isse oma uurimisrühma looma. Ellis nõustus ja asus teadusprojekti "Beyond the Standard Model of Particle Physics" ('elementaarosakeste standardmudeli edasiarendused'; 2017–2022) vastatavaks täitjaks. Projekti uurimistoetuse kogusumma on 0,75 miljonit eurot. Projekti on kaasatud 11 KBFI teadlast.
Tom Cruise
Tom Cruise (õieti Thomas Cruise Mapother IV; sündinud 3. juulil 1962) on kolmel korral filmiauhinnale Oscar nomineeritud ja kolme Kuldgloobusega pärjatud USA filminäitleja ja produtsent.
Tema esimene peaosa kassahitis oli 1983. aasta film "Risky Business" ("Riskibisnis"). Seejärel on ta mänginud paljudes edukates suurfilmides, nende hulgas 1986. aasta filmis "Top Gun" ja tetraloogias "Võimatu missioon".
Ajakiri Forbes nimetas ta 2006. aastal maailma mõjuvõimsaimaks kuulsuseks.
18. novembril 2006 abiellus ta Itaalias Bracciano lähistel Odescalchi lossis Katie Holmesiga. Teenistuse viis läbi saientoloogia vaimulik.
1980
pisi|Tom Cruise 1989. aastal Cruise'i karjäär algas kõrvalosadega 1981. aasta filmides "Lõputu armastus" ("Endless Love") ja "Taps". Viimases neist mängis ta hullunud sõjaväekooli õpilast. Esimest korda mängis ta peaosas 1983. aasta filmis "Losin' It". Samal aastal mängis ta filmides "All the Right Moves" ja "Riskibisnes" ("Risky Business"). Neid on kirjeldatud kui "X-generatsiooni klassikat ja Tom Cruise karjääri rajanud filme". Rollid neis filmides ja 1986. aastal linastunud filmis "Tippkutt" ("Top Gun") tegid temast superstaari.
Pärast "Tippkutti" mängis ta koos Oscariga pärjatud Paul Newmaniga filmis "Raha värv" ("The Color of Money"). Aastal 1988 mängis ta peaosa filmis "Kokteil" ("Cocktail") ja esitati Kuldse Vaarika auhinna nominendiks halvima näitleja kategoorias. Sama aasta lõpus mängis ta koos Dustin Hoffmaniga filmis "Vihmamees" ("Rain Man"). Film võitis parima filmi Oscari ja Cruise parima kõrvalosatäitja auhinna: Kansas City Film Critics Circle Award for Best Supporting Actor. Aastal 1989. kehastas ta filmis "Sündinud neljandal juulil" ("Born on the Fourth of July") halvatud Vietnami sõja veterani Ron Kovicit. Selle rolli eest sai ta mitmeid auhindu, muuhulgas Kuldgloobuse parima draamafilmi näitleja kategoorias.
1990
Aastal 1994 mängis ta koos Brad Pitti, Antonio Banderase ja Christian Slateriga Neil Jordani gooti stiilis draama- ja õudusfilmis "Intervjuu vampiiriga: vampiirikroonikad" ("Interview with the Vampire: The Vampire Chronicles"), mis põhineb Anne Rice'i samanimelisel romaanil. Algselt kritiseeris Rice teravalt Cruise'i valimist, kuna tema oleks selles rollis eelistanud näha Julian Sandsi. Pärast filmi nägemist ostis ta ajakirjas Daily Variety 7740 dollari eest kaheleheküljelise reklaami, milles kiitis Cruise'i näitlejatööd ja vabandas temas kahtlemise eest.
Aastal 1996 mängis Cruise filmis "Võimatu missioon" ("Mission: Impossible") superspioon Ethan Hunti. Ta oli ka üks selle filmi produtsentidest. Samal aastal mängis ta peaosa filmis "Jerry Maguire". Selle rolli eest sai ta Kuldgloobuse ja ta esitati teist korda Oscarile. Aastal 1999 mängis ta koos oma abikaasa Nicole Kidmaniga Stanley Kubricku erootilises filmis "Silmad pärani kinni" ("Eyes Wide Shut") ja sai Frank T.J. Mackey rolli eest filmis "Magnoolia" ("Magnolia") veel ühe Kuldgloobuse ning esitati taas Oscarile.
2000
Aastal 2000 kehastas Cruise taas Ethan Hunti filmis "Võimatu missioon 2" ("Mission: Impossible II"). Filmi lavastas Hongkongi lavastaja John Woo talle omases gun fu stiilis ja see kujunes väga edukaks, teenides ülemaailmselt kinodes 547 miljonit dollarit. Cruise sai MTV Filmiauhinna parima meespeaosalise kategoorias. Tema viis järgmist filmi teenisid kriitikute kiituse ja olid majanduslikult edukad. Aastal 2001 mängis ta koos Cameron Diazi ja Penélope Cruziga romantilises trilleris "Vanilla Sky – ava oma silmad". Aasta hiljem mängis ta peaosa Philip K. Dicki lühijutul põhineval ja Steven Spielbergi lavastatud ulmefilmis "Minority Report – kolmas otsus".
Aastal 2003 mängis ta peaosa ajaloolises draamas "Viimane samurai" ("The Last Samurai"), mille eest ta esitati Kuldgloobuse nominendiks. Cruise mängis 2005. aastal Steven Spielbergi filmis "Maailmade sõda" ("War of the Worlds"), mis teenis ülemaailmselt 591,4 miljonit dollarit ja oli sellega aasta enim teeninud filmide seas neljas. Aastal 2006 mängis ta taas Ethan Hunti filmis "Võimatu missioon III" ("Mission: Impossible III"). Film teenis kinodes 400 miljonit dollarit ja sai kriitikutelt eelkäijatest enam kiita. Kümnendi ainuke majanduslikult ebaedukas film oli "Kes liigutavad ettureid?" ("Lions for Lambs") 2007. aastal. Aastal 2008 mängis Cruise koos Ben Stilleri ja Jack Blackiga komöödiafilmis "Troopiline kõu" ("Tropic Thunder") ja mängis keskset rolli ajaloolises draamas "Operatsioon "Valküür"" ("Valkyrie"). Mõlemat filmi saatis edu.
Aastatel 2002–2009 esitati Cruise üheksal korral Saturni auhinnale, kuid võitis ta ainult ühe, seda 2002. aastal. Aastal 2005 võitis ta MTV rahva valiku auhinna lemmikmeesnäitleja kategoorias. Üheksa filmi kümnest, milles Cruise kümne aasta jooksul mängis, teenisid kinodes rohkem kui 100 miljonit dollarit. Aastaks 2009 olid Cruise'i filmid teeninud maailmas kokku 6,5 miljardit dollarit.
2010
Aastal 2010 mängis Cruise koos Cameron Diaziga põnevuskomöödias "Nagu öö ja päev" ("Knight and Day") ja aasta hiljem mängis ta neljandat korda Etan Hunti filmis "Võimatu missioon: Variprotokoll" ("Mission: Impossible – Ghost Protocol") mis on seni Cruise'i enim teeninud film. Juunis 2012 esilinastus Cruise'i viimane film "Rokiajastu" ("Rock of Ages").
Maximilian von Spee
Maximilian Johannes Maria Hubert von Spee (22. juuni 1861 Kopenhaagen – 8. detsember 1914 Falklandi saarte lähistel) oli Saksamaa merelaevastiku viitseadmiral Esimeses maailmasõjas, riigikrahv.