cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Geneetiline assotsiatsiooniuuring
Piirangud
Moodsatel GWAS-idel, mis hõlmavad suuri kohorte, on suur võime detekteerida haigusele vastuvõtlikkust mõjutavaid faktoreid ja osutada isegi madalale suhtelisele riskile. Siiski ei ole teada, kas GWAS-i abil on täielikult võimalik mõista komplekshaiguste geneetilist olemust. Limiteerivaks faktoriks on ka koopiaarvu variantide (CNV) laialdane levik tervete inimeste genoomides. CNV-sid leidub küll arvuliselt vähem kui SNP-sid, aga CNV-d hõlmavad mitut nukleotiidi. Nii mõjutavad CNV-d tegelikult suuremat arvu nukleotiidse järjestuse varieeruvust kui SNP-d. Seetõttu on vanema põlvkonna assotsiatsiooniuuringud, mis kasutavad SNP-sid, üsna nõrga võimega detekteerimaks CNV-de poolt põhjustatud vastuvõtlikkust haigusele. Uuema põlvkonna SNP-kiibid (SNP array) sisaldavad siiski juba ka levinumaid CNV-sid.
Wesley Hoedt
Wesley Theodorus Hoedt (sündinud 6. märtsil 1994 Alkmaaris) on Hollandi jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Belgia kõrgliigaklubis Anderlecht.
Ta alustas klubikarjääri Hollandi kodulinnaklubis Alkmaari AZ, millega liitus 2005. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta hooajal 2013/14.
2015. aastal sõlmis ta nelja-aastase lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga Rooma Lazio.
2017. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Southampton. Southamptoni meeskonnas mängis ta poolteist hooaega. Hooaja 2018/19 teises pooles oli ta laenul Hispaania kõrgliigaklubis Celta de Vigo, hooajal 2019/20 Belgia kõrgliigaklubis Royal Antwerp ja hooajal 2020/21 Lazios.
2021. aasta juunis sõlmis ta lepingu Anderlechtiga.
Hollandi jalgpallikoondises mängis Hoedt 2017. aastal kuuel korral.
Ángel Mena
Ecuadori jalgpallikoondises tegi Mena debüüdi 28. märtsil 2015 mängus Mehhiko vastu. Koodisekarjääri esimese värava lõi ta 24. märtsil 2016 MM-i valikmängus Paraguay vastu. Ta on kuulunud Ecuadori koondisse 2016. aastal Copa América Centenariol ja 2019. aasta Copa Américal.
Louis Delétraz
Louis Delétraz (sündinud 22. aprillil 1997 Genfis) on Šveitsi võidusõitja, 2021. aasta European Le Mans Series meister koos Robert Kubica ja Ye Yifeiga. Ta on endise Vormel 1 piloodi Jean-Denis Delétrazi poeg.
Kardisõit
Genfis sündinud Delétraz alustas kardisportlase karjääri aastal 2008. Ta võistleb erinevates kategooriates kuni 2011. aastani.
Vormel BMW Talent Cup
Delétraz tegi oma üheistmelise debüüdi 2012. aasta septembris, võisteldes Motorsport Arena Oscherslebeni ringrajal Vormel BMW Talent Cup meistrivõistluste kolmes viimases osavõistluses. Ta saab kõik kolm pole-positsiooni, võites ühe sõidu.
Vormel Renault
2013. aasta hooajal osaleb Delétraz Vormel Renault 2.0 NEC meistrivõistlustel koos Josef Kaufmann Racinguga koos Steijn Schothorsti, Gustav Malja, Óscar Tunjo ja Dennis Olseniga. Ta saab 77 punkti ja üldarvestuses üheksateistkümnenda koha.
2014. aasta hooajal jätkab ta samas meeskonnas Gustav Malja, Kevin Jörgi ja Ryan Tveteri kõrval, saavutades Vormel Renault 2.0 NEC meistrivõistlustel võidu ja teise koha.
2015. aastal jätkab Delétraz kolmandat aastat järjest meistrivõistlustel, pääseb Vormel Renault 2.0 NEC meistritiitlisse ja osaleb ka kogu Vormel Renault Eurocup meistrivõistlustel, taas koos Josef Kaufmann Racinguga, koos Kevin Jörgi, Nikita Mazepini ja Dries Vanthooriga. Vormel Renault 2.0-s suudab NEC võita meistritiitli, saades kokku 9 võitu, samas kui Eurocupi meistrivõistlustel on ta teine.
Vormel Renault 3.5 Sarjas
2015. aastal osales Delétraz koos Felix Rosenqvistiga ka kahel Vormel Renault 3.5 Sarjas võidusõidul koos Comtec Racing meeskonnaga. 2016. aastal võistles ta koos Pietro Fittipaldiga kogu hooaja Fortec Motorsportiga Vormel Renault 3.5 Sarjas. Ta saab 2 võitu ja suudab võita üldarvestuses teise koha.
GP2 Series/Vormel 2
Samal 2016. aastal saabub Delétraz GP2-sse hooaja viimases voorus Yas Marinas koos Carlini meeskonnaga koos Sergio Canamasasega, kes asendab Marvin Kirchhöferit.
2017. aasta hooajal jätkas ta vahepeal Vormel 2-ks ümber nimetatud meistriliigas, siirdudes Gustav Malja kõrvale Racing Engineeringule, saades punkti esimese 14 sõiduga. Spa-Francorchampsi määramisest läheb ta Roberto Merhi kõrvale edasi Rapaxi meeskonda, saades Monza sprindisõidus oma parima tulemusena neljanda koha. Lõpetage seitsmeteistkümnes meistritiitel.
Järgmisel hooajal jääb ta kategooriasse kolmandat hooaega järjest, siirdudes koos Antonio Fuocoga Charouz Racing Systemi meeskonda. Parima tulemusena saab ta kaks teist kohta ja lõpetab üldarvestuses kümnendana.
2019. aasta hooajal ootab šveitslast neljas hooaeg selles kategoorias Carliniga koos Nobuharu Matsushita meeskonnaga, kellega ta tegi GP2 debüüdi.
Vormel 1
2016. aastal liitus ta korraks noorte sõitjate Renault F1 programmiga, et järgmisel aastal sealt lahkuda. Hooajal 2017–2020 saab temast Haasi uus testisõitja.
2020
2020. aastal osaleb ta Le Mansi 24 tunni sõidul, sõites LMP1 kategoorias Rebellion R13-ga koos prantslaste Nathanaël Berthoni ja Romain Dumas'ga. Meeskond on neljandal kohal, läbides 381 ringi.
2021
2021. aastal osaleb Delétraz European Le Mans Series meistrivõistlustel kõrgemas kategoorias LMP2 koos Belgia meeskonna WRT koos endise vormel-1 piloodi Robert Kubica ja Ye Yifeiga. Esimeses sõidus Montmelòs võidab trio. Nad kordavad end, võites meistrivõistluste teise osavõistluse Spielbergis. Kolmas voor peetakse Paul Ricardil, kolm WRT sõitjat kvalifitseeruvad teiseks, samas kui sõidus lõpetan viiendana, neljandas sõidus Monzas langevad nad neljandaks ja hoiavad edetabeli tippu. Belgia võiduga krooniti WRT Team sarjas ühe võidusõiduga tšempioniks.
2022
Delétraz liitus Tower Motorsport by Starworksi meeskonnaga, et osaleda Daytona 24 tunni võistlusel, et koos Rui Andrade, John Farano ja Ferdinand Habsburgiga. Ekipaaž lõpetas kvalifikatsioonisõidus kaheksandana ja saavutas sõidus kolmanda koha.
Samal aastal palkas ta Iron Lynxi toetatud Prema meeskonda FIA World Endurance Championship 2022. Koos šveitslastega on Lorenzo Colombo ja endine Vormel 1 piloot Robert Kubica.
Berrieni maakond
thumb|Warren Dunes State Park
Erriapus (kuu)
Erriapus (ka Saturn XXVIII, esialgne tähis S/2000 S 10) on Saturni kaaslane, mis tiirleb planeedi ümber prograadsel orbiidil.
Berrieni maakond
Berrieni maakond (Berrien County) on maakond USA-s Michigani osariigi edelaosas.
Erriapus (kuu)
Selle taevakeha avastas 2000. aastal Brett Gladmani ja John J. Kavelaarsi uurimisrühm.
2003. aasta augustis pandi sellele kuule nimeks Erriapo, kuid 2007. aastal muudeti nimi Erriapuseks. Nimi on võetud gallia mütoloogiast ja pandud hiid Erriapuse järgi.
Berrieni maakond
Maakonna pindala on 4096 km², millest 2617 km² moodustab veepindala.
Erriapus (kuu)
Erriapus on umbes 10-kilomeetrise läbimõõduga ja tiirleb ümber Saturni planeedi pöörlemisele vastupidises suunas keskmisel kaugusel 17 306 000 km. Ühe tiiru tegemiseks ümber Saturni kulub Erriapusel 871 ööpäeva.
Berrieni maakond
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 156 813. Aastal 2000 oli elanike arv 162 453.
Erriapus (kuu)
Ta on üks Saturni gallia grupi kuudest, mis liiguvad ühesugusel orbiidil ja mille pind on punakas. Arvatakse, et kõik gallia grupi kuud on tekkinud ühest varem purunenud taevakehast. Erriapuse kohta arvatakse, et ta võib ka olla tükk teisest Saturni gallia gruppi kuuluvast kaaslasest Albiorixist.
Berrieni maakond
Ajalugu
Berrieni maakond moodustati 29. oktoobril 1829. aastal. Maakond on saanud nime USA justiitsministri John M. Berrieni järgi.
Eesti NSV Teatriühingu lavakunstistuudiod
Eesti NSV Teatriühingu lavakunstistuudiod (lühemalt ETÜ lavakunstistuudiod) olid aastatel 1961 –1971 Tallinna Draamateatri (nimetati: ETÜ Tallinna Stuudio) ja Vanemuise teatri (nimetati: ETÜ Tartu Stuudio) juures tegutsenud õppeasutused. Stuudiotes õpetati tulevasi näitlejaid. Vanemuise õppestuudio lõpetas 4 lendu näitlejaid ja Draamateatri õppestuudio lõpetas 3 lendu näitlejaid.
Pärast 1971. aastat on ETÜ lavakunstistuudiod tegutsenud ka nt Pärnus, Rakveres, Viljandis.
Karula mõis
Karula mõis on mitme mõisa nimi:
Eesti NSV Teatriühingu lavakunstistuudiod
ETÜ Tartu stuudio
ETÜ Tartu stuudio loodi 1961 Vanemuise teatri juurde (nimetatud ka Vanemuise (õppe)stuudio). Algul õpetasid stuudios Kaarel Ird ja Endla Hermann, hiljem olid õpetajateks näitlejad.
Vacumi
Asula tekkis Viļaka raudteejaama (hiljem Vecumi raudteejaam) juurde. Enne 2009. aastat kuulus küla Balvi rajooni ja aastatel 2009–2021 Viļaka piirkonda. Külast idas asub Badnova soo.
Ange
Ange oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Vaskrääma mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Tammuru küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Pärnu kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Tammuru külaga.
1816 on esimest korda mainitud nime Ange (talu Rääma mõisa all). Ange on küla staatuses hiljemalt 1923.
Life
pisi|Ajakirja logo Life on USA ajakiri. See ilmus aastatel 1883–1936 huumori- ja üldajakirjana. 1936. aastal ostis Time'i asutaja Henry Luce ajakirja ära ning sellest sai kord nädalas ilmuv uudisteajakiri, milles pandi erilist rõhku fotoajakirjandusele. Life ilmus 1972. aastani kord nädalas. 1978. aastast ilmus Life kaks korda kuus ja 1978–2000 üks kord kuus. Aastatel 2004–2007 sai sellest Time Inci väljaantav iganädalane ajalehelisa.
Alates asutamisest 1883. aastal oli Life 53 aastat kerge sisuga meelelahutuslik üldajakiri, täis illustratsioone, nalju ja ühiskondlikke arvamusavaldusi. Hiljem hakkas ajakiri avaldama lühikesi arvustusi New Yorgis mängitavate lavastuste ja filmide kohta (sarnaselt The New Yorkeriga) uuendusega, et igale arvustusele oli lisatud värviline valgusfooriga sarnanev ring, mis soosiva arvustuse korral oli roheline, laitva korral punane ja neutraalse puhul kollane.
Luce'i Life oli Ameerika esimene fotodel põhinev uudisteajakiri, mis valitses turgu üle 40 aasta. Ajakirja osteti ajuti üle 13,5 miljoni eksemplari nädalas ja see oli nii populaarne, et USA president Harry S. Truman, Sir Winston Churchill ja USA kindral Douglas MacArthur otsustasid selles oma mälestusi avaldada. Luce ostis esimese Life'i väljaandjatelt õigused nimele, kuid müüs kõik muu edasi teisele ajakirjale. Luce'i Life ei võtnud esimese toimetusest midagi üle.
Arvatavasti on kõige tuntum ajakirjas ilmunud foto Alfred Eisenstaedti 1945. aasta augustis tehtud "V-J Day in Times Square", millel, õnnitledes teineteist Ameerika võidu puhul Jaapani üle, suudlevad meditsiiniõde ja madrus võidupäeval New Yorgis Times Square'il. Life'i panust fotoajakirjanduse arengusse peetakse ajakirja suurimaks teeneks ja ajakirja ennast fotodokumentalistika lipulaevaks.
Mare Tralla
Mare Tralla (sündinud 11. juulil 1967 ) on eesti kunstnik.
Elukäik
Mare Tralla lõpetas 1988. aastal Tartu Kunstikooli ja õppis aastatel 1990–1996 Eesti Kunstiakadeemias, kus ta omandas 1995. aastal bakalaureusekraadi maali erialal ning seejärel jätkas õpinguid vabade kunstide magistrantuuris. 1996. aastal jätkas Tralla magistriõpinguid Londonis ning kaitses 1997. aastal magistritööd Westminsteri Ülikoolis hüpermeedia erialal. Alates 1996. aastast elab ja töötab Tralla Tallinnas ja Londonis, kus elatub peamiselt omavalmistatud kudumite müügist.
Lisaks näitustel esinemisele tegutseb Tralla ka kuraatori, kirjutaja ja õppejõuna. Aastatel 2000–2003 oli ta Eesti Kunstiakadeemia E-Meedia Keskuse professor ning õpetas praktilisi interaktiivse multimeedia ja veebimeedia kursusi ning pidas loenguid meediakunstide ajaloost, lisaks on ta tegutsenud ka külalislektorina Goldsmiths College'is.
Mare Tralla on LGBTQI+ ja inimõiguste aktivist ning kuulub organisatsioonide Act Up London, Lesbians and Gays Support the Migrants ja No Pride in War ridadesse.
Looming
Mare Tralla kuulub kunstnike hulka, kelle erialane karjäär algas Eestis 1990. aastate alguses, kui temast sai üks noorema generatsiooni juhtivamatest kunstnikest. Tema loomingut kujundasid kiired muutused tolleaegses Eesti ühiskonnas ja tema teosed on tihti olnud otsesed kriitilised vastused nendele muutustele ja eriti sellele, kuidas need muutused mõjutasid naisi. 1992. aastast alates tegutseb Tralla vabakutselise kunstnikuna.
1993. aastal esitles Tralla oma esimest avalikku performance 'it "Illusiooni(de) purustamine" Vaal Galeriis, mille kohta kunstnik 2017. aasta Kaasaegse Kunsti Eesti Keskuse uudiskirjas ütles: "Tagantjärgi vaadates oli illusioone palju, mida oma esimeses performansis purustada üritasin. Eelkõige olid need illusioonid noorest naisest: see oli vastuhakk ühiskondlikele normidele, millesse mind naisena suruti, see oli katse vabaneda ettekirjutustest ja reeglitest. Feministliku kunsti diskursus ei olnud selleks ajaks veel päriselt Eestisse jõudnudki."
1994. aastal toimus Tralla jaoks mitu olulist sündmust: Reet Varblase ja Ando Keskküla kureeritud Rootsi-Eesti feministlik ühisprojekt "Kood-eks", mis tutvustas põhjamaade feministlikku kunsti. Koos Mari Kartau ja Marco Laimrega tegi Tralla ka Eesti Televisioonis kunstisaadet "JaEi". 1994. aastal pälvis Tralla ka Sorosi aastanäitusel teosega "Kaks võimalust vaadata iseendasse" ühe preemiatest. Tänu sellele edule tekkisid kunstnikul kontaktid Soomes ja preemiaraha eest sai ta osta VHS-videomaki, millega oli võimalik teha primitiivset videomontaaži. Hiljem, nagu kunstnik ise on öelnud, tegi ta sellega oma esimesed videoteosed.
1995. aastal kureeris Mare Tralla koos Eha Komissarovi ja Reet Varblasega esimese Eesti feministliku kunstinäituse "Est.Fem". Esialgu soostusid teemaga suhestuma eelkõige Tralla noored kaasüliõpilased EKAst, aga kunstniku sõnul oleks ekslik näha näitust vaid noorte kunstnike ettevõtmisena, näitusel osalesid muuhulgas ka nt Anu Kalm, Kadri Mälk, Lilian Mosolainen, Tiina Tammetalu, Mall Nukke, Peeter M. Laurits, Raivo Kelomees ja Toomas Volkmann. Tralla teos "Nii me sünnitasime eesti feminismi" sündis paar päeva enne näitust, ja mille kohta kunstnik on ise öelnud: "... tänu juhusele ja emotsionaalse frustratsiooni tõttu, mida meeste võim mu elus tekitas, õnnestus mul luua feministlikult provokatiivne teos, kus minu lapsepõlve pioneerikogemus on irooniliseks tõlkeks naise seksobjektiks muutmise protsessidele 1990ndate Eestis."
Tralla looming on jätkuvalt seotud sotsiaalsete teemadega, kunstniku hiljutised teosed käsitlevad privaatsust, järelevalvet ja kaitset soolisest kriteeriumist lähtuvalt. Tralla kasutab ja kombineerib oma loomingus eri meediume: maali, fotograafiat, performance 'it, videot ja interaktiivset meediat. Tralla kunsti iseloomustab ühiskonnakriitika ja eneseirooniline nostalgia ning väike feministlik revolutsioon ühiskonna harmoonilisema ja õiglasema arengu tarvis.
Valerius Valens
pisi|Valerius Valensi kujutisega münt Aurelius Valerius Valens (suri 317) oli Vana-Rooma keiser 316. aasta lõpust kuni 1. märtsini 317. Ta oli Liciniuse kaaskeiser.
Rocky (filmisari)
"Rocky" on Ameerika Ühendriikide spordifilmide sari.
Linateosed räägivad poksija Rocky Balboast, keda kehastab näitleja Sylvester Stallone. Creedi filmid räägivad Adonis Creedist, kes on kuulsa poksija Apollo Creedi poeg. Adonis Creedi kehastab Michael B. Jordan.
Seni on filmisarjas linastunud: "Rocky" (1976), "Rocky II" (1979), "Rocky III" (1982), "Rocky IV" (1985), "Rocky V" (1990), "Rocky Balboa" (2006) "Creed" (2015) ja "Creed 2" (2018)
Omphalos
Omphalos (kreeka keeles ὀμφαλός omfalos 'naba') oli Delfis asuv iidne kultusetähis, Apolloni püha kivi, mida peeti maa keskpunktiks (sellest nimi). Omphalost hoiti Apolloni templis.
Delfist leitud sõlmedega võrgu taoliste reljeefidega kaetud munakujulist kivi, mis võib olla ka hilisem koopia kunagisest kivist, hoitakse tänapäeval Delfi arheoloogiamuuseumis. Taolisi kultusega seotud nabakive on leitud ka mujalt Kreekast.
Nimest
Kreeka sõna ὀμφαλός tähendab 'naba', aga ka kõike, mis asub millegi keskpaigas: kilbi keskel olevat nuppu; papüüruserulli keskel oleva pulga otsa jne. Kreeka müüdi järgi saatis Zeus kaks kotkast kahele poole lendu ning nende kohtumispaik oligi maailma naba. Kreeklaste seas oli laialt levinud uskumus, et selleks nabaks on Delfi, kuhu koha tähistamiseks paigutati kivi, mida nimetatakse omphalos ' eks.
Pärimuse kohaselt on tegemist sama kiviga, mille Zeusi ema Rhea oli beebiriietesse mähituna andnud Kronosele Zeusi pähe allakugistamiseks.
Tähendus
Omphalos 't peeti vägevaks religioosseks objektiks, mille kaudu oli võimalik jumalatega suhelda, ent seda, kuidas temaga seotud kultus välja nägi, täpselt ei teata. Ilmselt asus üks omphalos templi lähedal õues ning teine templis sees, selle kõige pühamas alas (adyton).
Kirjanduses
Aischylose tragöödias "Eumeniidid" leiab preestrinna veriste kätega Orestese Apolloni templis omphalos ' e külge klammerduvana, rüvetades nii kivi pühadust.
Araka
Araka oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Tõstamaa mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Tõstamaa aleviku alale. Kihelkondlikult kuulus küla Tõstamaa kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Tõstamaa alevikuga.
Surnud 10. aprillil
''Siin loetletakse 10. aprillil surnud tuntud inimesi.
Kaagjärve mõis
pisi|Kaagjärve-Alamõisa vabrikuhoone on osa Eesti suurimast mõisa juurde kuulunud tööstuskompleksist Kaagjärve mõis (saksa keeles Kawershof) oli rüütlimõis Karula kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Valga maakonda Valga valda.
1801–1919 olid Kaagjärve ja Karula mõisa omanikud ühised: algul Brüggenid ja hiljem Groted.
Mõisa ühekorruseline uusrenessanss-stiilis peahoone ehitati 19. sajandi II poolel. Peahoones tegutses aastatel 1924-2007 Kaagjärve Lasteaed-Algkool.
Mõisast 2,5 km lääne pool Kaagjärve oja äärde rajati 1880. aastatel tööstuskompleks, mis on eesti keels tuntud kui Mäemõis, saksa keeles aga kui Kawershof Fabrik ja Grotenhof. Pärast Kaagjärve-Mäemõisa tööstuskompleksi rajamist hakati ajaloolist Kaagjärve mõisasüdant nimetama tihti ka Alamõisaks.
Koloreino Edejärv
Edejärv (ka Koloreino Edejärv) on järv Võru maakonnas Võru vallas Tohkri, Koloreino ja Tootsi külas. Veekogu pindala on 0,7 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 310 m.
Harusabased
Harusabased (Symphyla) on lülijalgsete hõimkonda kuuluv klass.
Harusabased elavad mullas.
Esindajaid:
Kiievi koobasklooster
Kiievi koobasklooster (ukraina keeles Києво-Печерська лавра, Eesti Entsüklopeedias Kiievi Petšerski suurklooster) on Kiievis asuv mungaklooster. See on Moskva Patriarhaadi Ukraina Õigeusu Kiriku keskuse asupaik.
Koos Kiievi Püha Sofia peakirikuga kuulub see UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Ajalugu
Klooster rajati aastal 1051.
21. sajand
7. jaanuaril 2023 toimus Kiievi koobaskloostris esimest korda autokefaalse Ukraina Õigeusu Kiriku jumalateenistus.
Mont Blanc (film)
"Mont Blanc" on Eesti 2001. aasta animafilm. Filmi režissöör on Priit Tender. Filmi tootis Eesti Joonisfilm.
Eesti Filmiajakirjanike Ühing valis selle 2001. aastal Eesti aasta filmiks.
Hanijärv
Hanijärv (ka Küünjärv, Ülemäejärv) on järv Võru maakonnas Võru vallas Holsta külas. Veekogu pindala on 1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 494 m.
Constantius III
pisi Flavius Constantius (tuntud kui Constantius III; suri 2. septembril 421) oli Lääne-Rooma keiser seitse kuud aastal 421.
Constantius sündis Naissuses (tänapäeva Niš Serbias). Ta oli silmapaistev väejuht ja poliitik ka enne troonile tõusmist. 413., 417. ja 420. aastal oli ta konsul. 417. aastal ta abiellus ja sai tütre ja poja, viimasest sai keiser Valentinianus III.
Karula mõis (Karula)
Karula mõis (saksa keeles Karolen) oli rüütlimõis Karula kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Valga maakonda Valga valda.
The Lucky One (Uku Suviste laul)
"The Lucky One" on laul, mis esindas Eestit Rotterdamis 2021. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Loo autorid on Uku Suviste ja Sharon Vaughn, esitaja Uku Suviste, produtsent Dimitris Kontopoulos.
Karula mõis (Karula)
Mõis asutati 1741 Sangaste mõisast eraldatud alast.
Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Groted.
Mõisa kahekorruseline peahoone ehitati arvatavasti 18. sajandi lõpul. Peahoone hävis 1919 tulekahjus, kui seal käisid Vabadussõja lahingud.
Lot-et-Garonne'i departemang
Lot-et-Garonne'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Edela-Prantsusmaal Nouvelle-Aquitaine'i piirkonnas.
Departemang jaguneb halduslikult järgmiselt:
Jalgrattasport 2016. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Trekisõit right|150px|Maanteesõit right|150px|Maastikusõit right|150px|BMX Jalgrattasport 2016. aasta suveolümpiamängudel toimus Rio de Janeiros 6.–21. augustini.
Kokku jagati jalgrattaspordi võistlustel välja 18 komplekti medaleid, nii meestele kui ka naistele võrdselt üheksa.
Eesti sportlastest osalesid meeste maanteesõidu grupisõidus Tanel Kangert ja Rein Taaramäe.
Sprint
Finaal: 14. august Osavõtjaid: 27 Olümpiavõitja 2012: Jason Kenny, Suurbritannia Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Meeskondlik sprint
Finaal: 11. august Osavõtjaid: 9 võistkonda Olümpiavõitja 2012: Suurbritannia (Philip Hindes, Chris Hoy, Jason Kenny) Ametlikud tulemused Ära on toodud 1. ja 2. koha võistkonnal finaalsõidu ajad, 3. ja 4. koha võistkonnal pronksisõidu ajad ning 5.–8. koha võistkonnal esimese ringi ajad. <br style="clear:both;" />
Keirin
Finaal: 16. august Osavõtjaid: 27 Olümpiavõitja 2012: Chris Hoy, Suurbritannia Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Meeskondlik jäitussõit
Finaal: 12. august Osavõtjaid: 9 võistkonda Olümpiavõitja 2012: Suurbritannia (Ed Clancy, Geraint Thomas, Steven Burke, Peter Kennaugh) Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Omnium
Finaal: 15. august Osavõtjaid: 18 Olümpiavõitja 2012: Lasse Norman Hansen, Taani Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Sprint
Finaal: 16. august Osavõtjaid: 27 Olümpiavõitja 2012: Anna Meares, Austraalia Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Naiskondlik sprint
Finaal: 12. august Osavõtjaid: 9 võistkonda Olümpiavõitja 2012: Saksamaa (Kristina Vogel, Miriam Welte) Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Avasalu
Avasalu (kirjakeeles varem ka Aavasalu) oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Pööravere mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Metsavere küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Pärnu-Jaagupi kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Metsavere külaga.
1555 on esimest korda mainitud nime Renke, seejärel 1601 Renickfer, 1797 Rimmi, 1825 Annenhof, 1923 Annamõisa. 1922 mainitakse asulat nime all Anna asundus.
Jalgrattasport 2016. aasta suveolümpiamängudel
Naiskondlik jälitussõit
Finaal: 13. august Osavõtjaid: 9 võistkonda Olümpiavõitja 2012: Suurbritannia (Danielle King, Laura Trott, Joanna Rowsell) Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Avasalu
Küla sai nime Avasalu umbes 1939.
Jalgrattasport 2016. aasta suveolümpiamängudel
Omnium
Finaal: 16. august Osavõtjaid: 18 Olümpiavõitja 2012: Laura Trott, Suurbritannia Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Grupisõit
Võistlusraja pikkus oli 241,5 km. Finaal: 6. august Osavõtjaid: 144 Olümpiavõitja 2012: Aleksander Vinokourov, Kasahstan Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Eraldistardist sõit
Võistlusraja pikkus oli 54,5 km. Finaal: 10. august Osavõtjaid: 40 Olümpiavõitja 2012: Bradley Wiggins, Suurbritannia [ Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;"/>
Grupisõit
Võistlusraja pikkus oli 141 km. Finaal: 7. august Osavõtjaid: Olümpiavõitja 2012: Marianne Vos, Holland Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Eraldistardist sõit
Võistlusraja pikkus oli 29,8 km. Finaal: 10. august Osavõtjaid: 25 Olümpiavõitja 2012: Kristin Armstrong, USA [ Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;"/>
Rumšiškėse vald
Rumšiškėse vald (leedu keeles Rumšiškių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kaišiadoryse rajooni territooriumil.
Valla pindala on 122 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3833 inimest. Valla keskus on Rumšiškėse alev, kus aastal 2011 oli 1651 elanikku. Vallamaja asub aadressil J.Aisčio g. 1. Vallavanem on Eugenija Genevičienė.
Aastal 2000 eraldati Rumšiškėse vallast Pravieniškėse vald.
pisi|Antakalnise kalmistu mänd pisi|Karčiupise jõgi pisi|Uolė jõgi
Faramond
pisi Faramond (u 370 – 427) oli pool-legendaarne Frangi riigi kuningas.
Esimest korda mainitakse teda 8. sajandi anonüümses tekstis "Liber Historiae Francorum".
Berrieni maakond (Georgia)
thumb|Berrieni maakonna kohtumaja Nashville's Berrieni maakond (Berrien County) on maakond USA-s Georgia osariigis.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Nashville.
Maakonna pindala on 1186 km², millest 14 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 19 286. Aastal 2000 oli elanike arv 16 235.
Ajalugu
Berrieni maakond moodustati 25. veebruaril 1856. aastal Coffee, Irwini ja Lowndesi maakonna osadest. Maakond sai nime USA justiitsministri John M. Berrieni järgi.
Erich (Mecklenburg)
thumb|Erich maeti [[Visby toomkirikusse]]
Erich oli Rootsi kuninga Albrechti ja kuninganna Richardise vanem poeg.
Ta abiellus 12. või 13. veebruaril 1396 Pommeri-Wolgasti hertsogi Bogislaw VI tütre Sofiaga. Nad ei saanud lapsi.
thumb|left|Portree pigem Erichist kui tema isast, tulenevalt subjekti vanusest ja tema kaelas rippuvast Gotlandi sümbolist
Erichi isa püüdis tugevdada oma positsiooni Rootsi kuningana 1364. aastal ja taas 1386. aastal. Taani kuninganna Margrete I sekkus 1389. aastal ja võitis Albrechti Åsle lahingus Falköpingi ümbruses. Albrecht ja Erich püüti kinni. Nad vabastati 1395. aastal pärast kolme aastat läbirääkimisi, kuhu olid kaasatud Lübecki linnapead Hinrich Westhof ja Johann Niebur.
Hiljem samal aastal tegi Albrecht Erichile ülesandeks vallutada Ojamaa. 1396. aasta suvel maabus Erich saarel armeega ja 1397. aasta kevadel võitis ta Sven Sturet, kes pidi siis Albrechtile truudust vanduma. Samuti 1397. aastal ühendati Taani, Norra ja Rootsi kuningriigid Kalmari uniooni, mis kindlustas kuninganna Margaret I positsiooni.
Hertsog Erich (nagu teda kutsuti) suri 1397. aastal katku oma mõisas nimega Landeskrone või Kronvall Klintehamnis Visbyst lõunas (Ojamaal). Ta maeti Visby Maarja kirikusse, tuntud ka kui Visby toomkirik, kus osa tema algsest hauakivist on nähtaval.
Nossovo
Nossovo (aastail 1925-1945 Purvmala) on küla Venemaal Pihkva oblasti Põtalovo rajoonis, Nossovo valla halduskeskus. Küla asub Kuhva jõe kaldal, rajoonikeskusest Põtalovost 8 kilomeetrit loodes.
Kuni aastani 2004 asus Nossovos Purvmala raudteejaam.
Evander Holyfield
pisi Evander Holyfield (sündinud 19. oktoobril 1962) on USA profipoksija.
Ta on olnud absoluutne maailmameister poolraskekaalus ja raskekaalus. Ta kannab hüüdnime The Real Deal. Pärast pronksmedali võitmist kergraskekaalus 1984. aasta suveolümpiamängudel hakkas ta 21-aastaselt profipoksijaks.
1985. aastal hakkas ta võistlema poolraskekaalus. Juba järgmisel aastal alistas ta WBA tiitlimatsil Dwight Muhammad Qawi. Siis avanes tal võimalus alistada Ricky Parkey ja Carlos De Leon ning ta tuli poolraskekaalus vastavalt IBF ja WBC meistriks. 1988. aastal läks ta üle raskekaalu, alistas Buster Douglas'e ja oli sellega WBC, WBA ja IGF meister 1990. aastal.
Ta on võitnud teiste seas selliseid kuulsaid poksijaid nagu George Foreman, Larry Holmes, Riddick Bowe, Ray Mercer, Mike Tyson (x2), Michael Moorer, John Ruiz, Michael Dokes ja Hasim Rahman.
Ta on neljakordne raskekaalu maailmameister, WBA, WBC ja IBF meister 1990. aastal, WBA ja IBF meister 1993. aastal ja WBA meister 1996. ja 2000. aastal.
Lõuna-kiitsaksikk
Lõuna-kiitsaksikk (Rutpela maculata, sünonüüm Leptura maculata) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Levinud Kesk- ja Lõuna-Euroopas. Putukat esineb paiguti Lääne-Eestis.
Dahlen
Dahlen võib tähendada järgmist:
Vimeo
Vimeo on videote levitamise keskkond, kus Vimeo kasutajad saavad laadida üles, jagada ja vaadata videoid. See oli esimene videote levitamise keskkond, mis toetas HD-kvaliteediga videoid, enne kui YouTube seda tegema hakkas.
Vimeo asutasid 2004. aasta novembris Jake Lodwicki ja Zach Klein. See keskendub lühifilmidele ja Vimeo On Demand i kaudu müüdavatele filmidele.
Zelenodolski raudteesild
pisi|200px|Zelenodolski raudteesild üle [[Volga jõe Zelenodolskis (foto 2009)]] pisi|200px|Romanovi sild üle Volga jõe [[Kaasani lähedal (praegu rohkem tuntud kui Zelenodolski raudteesild; foto 1910. aastatest)]] Zelenodolski raudteesild, ka Romanovi sild, Punane sild ja Sviažski sild, (vene Зеленодольский железнодорожный мост, Романовский мост, Свияжский мост) on raudteesild üle Volga jõe Zelenodolski rajoonis Tatarstanis. Sild ühendab Volga vasakkaldale jäävat Zelenodolski linna Volga paremkaldale jääva Nižnije Vjazovõje asulaga.
Sild ehitati aastatel 1910–1913.
Silla rajamine
Paljuavalise ülemise paraboolvööga metallsõrestiksilla all asuva sõiduteega projekteerisid insenerid Nikolai Beleljubski ja Andrzej Pszenicki.
Silla üldpikkus on 1063,2 m, sillete skeem 18,2 + 55 + 6 × 158,4 + 39,6 m.
26. märtsil 1910 andis keiser Nikolai II tulevasele sillale nimeks Romanovi sild. Sama aasta mais töötas Nižnije Vjazovõjes komisjon silla täpse asukoha määramiseks. 1911. aasta veebruaris alustati ehitustöid. 1913. aasta mais katsetati silda koormuse all ja 1913. aasta juulis avati sild ametlikult liikluseks.
Rekonstrueerimine
Aastatel 2005–2011 sild rekonstrueeriti: 1913. aasta kandetarindid vahetati välja paralleelsete vöödega trapetsikujuliste metallsõrestikfermide vastu.
Tarqeq (kuu)
Tarqeq, teatud ka kui Saturn LII (esmane ajutine nimetus S/2007 S 1) on Saturni looduslik kaaslane. Ta avastamisest teatasid 13. aprillil 2007 Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna ja Brian G. Marsden, kes tegid avastuse vaatluste põhjal, mida teostati 5. jaanuarist 2006 kuni 22. märtsini 2007.
Ta on nimetatud inuiti kuujumala Tarqeqi järgi ning ta kuulub Saturni kaaslaste inuiti gruppi. Läbimõõduks on tal umbes 7 kilomeetrit. ning ühe tiiru tegemiseks ümber Saturni kulub tal 783,5 ööpäeva
Tarqeqi orbiidi kalle ekliptika tasandi suhtes on 49,90° (49,77° Saturni ekvaatori tasandi suhtes) ja orbiidi ekstsentrilisus on 0,160. Orbiidi pikem pooltelg on 18 009 000 km. Tarqeqi tiirleb ümber Saturni prograadsel orbiidil perioodiga 894,86 ööpäeva.
Prandsumõtsa lump
Prandsumõtsa lump on järv Võru maakonnas Võru vallas Hinsa külas. Veekogu pindala on 1,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 553 m.
Naksitrallid II
"Naksitrallid II" on Eesti 1987. aasta animafilm. Filmi režissöör on Avo Paistik. Filmi tootis Tallinnfilm.
Film on tehtud Eno Raua samanimelise tetraloogia "Naksitrallid" ainetel.
Rein Aro
Rein Aro (sündinud 21. veebruaril 1942 Tormas) on eesti kirjastustöötaja ja tehnikaajakirjanik.
Elukäik
Rein Aro lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi 1966. aastal elektromehaanikainseneri erialal. Töötas aastast 1968 ENE teadusliku toimetajana, aastast 1989 Eesti Entsüklopeediakirjastuses tehnika- ja täppisteaduste toimetuse juhatajana ning aastast 1999 ühtlasi peatehnoloogina. Viis kirjastuse üle nüüdisaegsele trükiettevalmistustehnoloogiale. On Väikese entsüklopeedia 2002 ja selle täiendatud trüki peatoimetaja. Oli aastail 1992–2003 Eesti Entsüklopeediakirjastuse ASi nõukogu liige ja aastail 1998–2001 selle aseesimees.
Alates 2006. aastast on Rein Aro ajakirja Elektriala peatoimetaja-kujundaja. Ta teeb kaastööd artiklite autorina ja märksõnastike koostajana TEA entsüklopeediale. On Eesti Ajakirjanike Liidu liige aastast 1977, on Tormalaste Kodupaigaühenduse trükiste („Torma Album“, II–VI, 1997–2012 jt) koostamise kavandajaid, toimetajaid ja autoreid ning kujundaja.
Isiklikku
Rein Aro abikaasa Riina-Ester Aro, filoloog-pedagoog, on töötanud toimetajana, praegu ka tantsuõpetaja. Peres on kaks poega ja tütar ning kuus lapselast.
Teatmeteosed
Rein Aro on osalenud alates jaanuarist 1968 entsüklopeediate ja teiste teatmeteoste loomisel artiklite autorina, märksõnastike koostajana, toimetajana, tõlkijana, fotode ja illustratsioonide autorina:
Majani
Majani on küla (mazciems) Lätis Gulbene piirkonnas Lejasciemsi vallas.
Küla asub valla keskosas Koiva jõe kaldal.
Lokuta Vabatahtlik Tuletõrje Selts
Lokuta Vabatahtlik Tuletõrje Selts on Rapla maakonna Lokuta küla vabatahtlike tuletõrjujate mittetulundusühing. Kuni 2000. aasta märtsini asus Lokutal kohaliku omavalitsuse päästeüksus, mis oli osaliselt riiklikult rahastatud. 23. mail 2001, alustas tööd mittetulundusühing.
Albrecht V (Mecklenburg)
thumb|Albrecht V (paremal) koos oma isaga
Albrecht V (1397 – 1. juuni / 6. detsember 1423) oli Mecklenburgi hertsog 1412. aastast kuni oma surmani.
Albrecht V oli Mecklenburgi hertsogi Albrecht III ja selle naise Agnese poeg. Albrecht III suri 1412. aastal ja vastavalt kokkuleppele Johann IV-ga toimis Agnes kui Albrecht V eestkostja. 1415. või 1416. aastal hakkas ta üksi valitsema. Pärast Johann IV surma 1422. aastal toimisid Albrecht V ja Johann IV lesk tema alaealiste poegade Heinrich IV ja Johann V kaasregentidena.
13. veebruaril 1419 asutasid Albrecht V ja Johann IV koos hansalinn Rostocki volikoguga Rostocki Ülikooli kui esimese ülikooli Põhja-Saksamaal ja kogu Läänemere piirkonnas.
Utra lump
Utra lump on järv Võru maakonnas Võru vallas Ortuma külas. Veekogu pindala on 0,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 187 m.
Frederik Vesti
pisi|Frederik Vesti (2022) Frederik Vesti (sündinud 13. jaanuaril 2002 Langelandis) on Taani vormelisõitja.
Ta on 2019. aasta Euroopa meister. 2022. aasta seisuga sõidab ta FIA Vormel 3 meistrivõistlustel ART Grand Prix' peale. Alates 2021. aastast on ta Mercedes Junior Teami akadeemia liige.
Väikesed Valemid ja Vormel 4
Vesti alustas oma karjääri 2016. aastal Taani Vormel Fordiga sõites, saavutades üldarvestuses neljanda koha. 2017. aastal osales ta koos peremeeskonnaga Taani Vormel 4-s koos Mikkel Cahnbley Henrikseni ja Nicolas Beeriga, saavutades 15 sõidust 8 võiduga meistritiitli teisena. Samal ajal sõitis ta Saksamaa Vormel 4-s Van Amersfoorti meeskonnaga koos Felipe Drugovichi, Louis Gachoti, Artem Petrovi ja Kami Lalibertéga, saavutades seitsmenda koha ning sõitis Ameerika Ühendriigid Vormel 4-s kaks võistlust Global Racing Groupi meeskonnaga koos Benjamin Pederseni ja Justin Sirganyga. ja Pierre Thiriet.
2018. aastal saavutas ta taas Van Amersfoorti meeskonnaga koos Sebastian Estneri, Charles Weertsi, Lucas Alecco Roy, Joey Aldersi, Andreas Estneri ja Liam Lawsonga Saksamaa Vormel 4-s neljanda koha ja osales Itaalias kolmel osavõistlusel (2 võitis). Samuti jookseb ta viimased 3 wildcard-sõitu Euroopa Vormel 3 meistrivõistlustel ja saavutab Macau Grand Prix'l Keyvan Andrese ja Sophia Flörschi kõrval viieteistkümnenda koha.
Vormeli Euroopa meistrivõistlustel
2019. aastal siirdus ta Premasse, osaledes Vormeli Euroopa meistrivõistlustel. Ta võitis 24 sõidust 13, mis viis ta meistritiitlini 131 punktiga teise Enzo Fittipaldi ees. Samal aastal osales ta Macau Grand Prix’l teist korda, taas koos Premaga, saavutades Marcus Armstrongi ja Robert Shwartzmani kõrval kümnenda koha.
Vormel 3
Ta jätkas selles kategoorias ka 2021. aastal, liikudes koos Aleksandr Smoljari ja Juan Manuel Correaga ART Grand Prix’le. Juba hooaja teisel võistlusel Kataloonia ringrajal õnnestus tal vallutada poodiumikoht tänu teisele kohale Olli Caldwelli järel. Paul Ricardil on ta väga kiire, vallutades pole-positsiooni. Tema hooaja esimene võit tuli Red Bull Ringi kolmandal võistlusel, edestades Dennis Haugerit. Vesti vallutab teised poodiumid, kolmas koht Zandvoortis ja teine ​​koht hooaja viimasel võistlusel Sotšis, lõpetas sõitjate edetabelis neljandana.
Nisujahu
pisi|Nisujahu Nisujahu on nisu jahvatamisel saadud toiduaine, mida kasutatakse pagaritoodete (leiva, saia, sepiku jne) ja pasta tegemiseks, pelmeenide tootmiseks, pudru valmistamiseks, kastmete paksendamiseks jne.
Frederik Vesti
Vormel 2
2021. aasta detsembris osales Vesti Vormel 2 hooajajärgsetel katsetel Yas Marina ringrajal Prantsusmaa meeskonnaga ART Grand Prix, meeskonnaga, kellega taanlane Vormel 3 sarjas sõitis. 21. jaanuaril tehakse Prantsusmaa tiim ametlikuks. Vesti pääses koos Théo Pourchaire'iga Vormel 2 sarja.
Viasat Motor
Viasat Motor on Viasati oma spordikanal, mis näitab üle maailma toimuvaid motospordivõistlusi.
Kanal on inglise- ja rootsikeelne.
Aígina Paulos
thumb|Aígina Paulos Aígina Paulos (ka Paulus Aegineta; u 625 Aígina – u 690) oli 7. sajandi kreeka arst.
Ta kirjutas kreekakeelse meditsiinientsüklopeedia "Epitomes iatrikes biblio hepta" ('meditsiiniline kokkuvõte seitsmes raamatus'), mis oli pikka aega lääne meditsiini teadmiste kõige põhjalikum ja täpsem kogu.
Tema elust ei ole teada rohkem, kui et ta reisis palju.
Motiveeriv intervjueerimine
Motiveeriv intervjueerimine (inglise keeles motivational interviewing) on suunatud inimeste käitumises positiivsete muutuste esilekutsumisele. Meetod õpetab rakendama igapäevaseid suhtlusvõtteid moel, mis suurendavad inimeste sisemist motivatsiooni, võimet võtta oma elus ette olulisi muutusi ning neid elus hoida.
Ajalugu
Motiveerivat intervjueerimist kirjeldati esimest korda 1983. aastal. See kliiniline meetod loodi algselt lühisekkumisteks alkoholiprobleemidesse, et motiveerida alkoholiprobleemidega inimesi sellest pahest lahti saama. 1990. aastatest hakati motiveerivat intervjueerimist proovima ka muude probleemide puhul, eelkõige krooniliste haiguste puhul, kus olukorra lahendamise võti on patsiendi motivatsiooni tõstmine. Motiveeriva intervjueerimise edukas uuring on tehtud ka HIV-nakkuse ravis ja ennetuses. Uuringuid on avaldatud ka paljude käitumise muutmise probleemide kohta.
Motiveeriva intervjueerimise oskused
Motiveeriv intervjueerimine saab olla klienti muutuste tegemisel abistav vaid siis, kui seda kasutatakse oskuslikult. Praktik vajab tagasisidet, et aru saada, mil määral ta meetodit kasutab ning millele tähelepanu pöörata, et seda veelgi oskuslikumalt teha. Nõustajad ise võivad oma oskuste hindamisel olla üpris ebatäpsed ning oma oskusi üle- või alahinnata. Teiseks on vaja meetodi tõhususe uurimisel olla kindel, et nõustajad tõepoolest ka motiveerivat intervjueerimist kasutavad. Motiveeriva intervjueerimise hindamissüsteem (Motivational Interviewing Treatment Integrity Scale – MITI) esimene versioon töötati välja 2004. aastal USA-s ning versioone uuendatakse vastavalt meetodi arenguga.
Motiveeriv intervjueerimine tervishoius
Motiveeriv intervjueerimine leiab kasutust tervishoius, sooviks aidata patsientidel oma käitumist muuta. Tänapäeval on motiveeriv intervjueerimine laienenud paljudesse tervishoiu- ja sellega seotud valdkondadesse: terviseedendus, söömishäired, diabeet, astma, südamehaigused, HIV/AIDS, suitsetamine, pereprobleemid, hasartmängusõltuvus ja muud psühholoogilised probleemid (sh ärevus, depressioon), aga ka sealt väljapoole korrektsiooni, haridusse, ennetusse jne. Motiveeriva intervjueerimise meetodi tundmine annab nõustava töö spetsialistidele laialdased oskuses soodustamaks ja toetamaks kliendis käitumuslikku muutust.
Titus Labienus
Titus Labienus (u 100/98 eKr – 17. märts 45 eKr) oli Vana-Rooma väejuht ja poliitik.
63. aastal eKr teenis ta rahvatribuunina.
Kuigi ta oli pikalt teeninud väejuhina Julius Caesari teenistuses Gallia sõjakäikudel, otsustas ta Caesari algatatud kodusõja puhkedes asuda Caesari vastu ja langes 17. märtsil 45 eKr Hispania Ulterioris Caesari vägedega peetud Munda lahingus.
Ta oli Quintus Labienuse isa.
Pirates of Destiny
"Pirates of Destiny" on Eesti 2007. aasta film. Filmi režissöör on Tõnu Trubetsky. Filmi tootis Trubetsky Pictures.
Emmanuel (Adamakis)
pisi|Metropoliit Emmanuel
Emmanuel (kreeka keeles Ἐμμανουήλ; kodanikunimega Ἐμμανουήλ Ἀδαμάκης Emmanuel Adamakis; sündinud 19. detsembril 1958 Agios Nikolaoses Kreeta saarel Kreekas) on Konstantinoopoli Õigeusu Kiriku piiskop Prantsusmaal tiitliga Gallia metropoliit.
Paideri
Paideri on küla (mazciems) Lätis Gulbene piirkonnas Lejasciemsi vallas.
Küla asub valla keskosas Koiva jõe kaldal ja jääb Riiast 172 kilomeetri kaugusele. Asulas on Paideri bussipeatus.
Asmir Begović
Asmir Begović (sündinud 20. juunil 1987 Trebinjes) on Bosnia jalgpallur, väravavaht, kes mängib Inglismaa esiliigaklubis Queens Park Rangers.
2003. aastal sõlmis Begović lepingu Inglismaa klubiga Portsmouth, aga perioodil 2005–2010 veetis enamiku ajast teistes Inglismaa klubides laenul. 2010–2015 oli Begović Premier League'i klubi Stoke City FC põhiväravavaht. 2015. aasta suvel ostis Begovići Londoni Chelsea. 16. septembril 2015 mängis ta esmakordselt UEFA Meistrite Liigas, kui liiga 2015–2016 hooaja alagrupimängus alistati 4:0 Maccabi Tel Aviv.
Koondisekarjäär
Begović esindas Kanadat 2007. aastal toimunud noorte maailmameistrivõistlustel. 2009. aastal otsustas ta, et hakkab mängima Bosnia ja Hertsegoviina koondises ja tõusis kiiresti koondise põhiväravavahiks.
Debüüdi Bosnia ja Hertsegoviina rahvuskoondises tegi ta 10. oktoobril 2009 MM-i valikmängus Eesti vastu.
Begović kuulus Bosnia ja Hertsegoviina koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, kus ta tegi kaasa kõik kolm mängu algusest lõpuni.
Juhasselja
Juhasselja oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Seljametsa küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Seljametsa külaga.
Külast on teateid alates 1922.
Häidaste
Häidaste oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Tõstamaa mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Alu küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Tõstamaa kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Alu külaga.
1601 on esimest korda mainitud nime Haitaste, seejärel 1638 Eydeste, 1797 Edast.
Poliuto (Donizetti)
pisi|Poliuto lavastus Zürichi ooperimajas 2017 Poliuto (eesti keeles Märtrid, originaalis Les martyrs) on Gaetano Donizetti ooper (tragedia lirica) kolmes vaatuses Salvatore Cammarano libretole Pierre Corneille’ tragöödia Polyeucte (1642) järgi.
Rollide esmaesitajad
Originaalvariant Poliuto nime all esmaesitati 30. novembril 1848 Napoli Teatro San Carlos. Dirigeeris Antonio Farelli.
Muudetud variant
Donizetti saabus Napolisse veebruaris 1838. Libreto valmis maikuu alguseks ning Donizetti pani esimesed noodid paberile 10. mail. Samal ajal tuli talle pakkumine Pariis ooperist (Académie Royale de Musique') komponeerida neile kaks ooperit. Donizetti vastas soostuvalt 25. mail 1838, kuid soovis, et libretod koostaks Eugène Scribe ja oleks täpselt määratud libreto valmimise, proovide alustamise ja esietenduse kuupäevad. Napolis töötades pidas ta silmas, et Poliuto muusikanumbrites oleks arvestatud ka prantslaste maitset. Augusti alguseks oli ooper komponeeritud, kuid libretist Cammarano oli hilinenud libreto tsensorile saatmisega. Tsensor Royerile tekst usulistel kaalutlustel ei meeldinud. Ta saatis selle kuningas Ferdinand II-le seisukoha võtmiseks, kui proovid juba käisid. Kuningalt tuligi vastus, et märtrite ajalugu austatakse kirikus ja seda ei esitata laval.
Ooperi ärakeelamine viimasel minutil vihastas heliloojat. Ta tasus teatrile seni ooperi lavastamiseks tehtud kulutused ning lahkus Napolist 21. oktoobril teatades, et ei suhtle San Carlo teatriga enam mitte kunagi. Donitzetti otsustas kolida Pariisi, et seal oma karjääri jätkata. Pariisis töötas ta ooperi ümber 4-vaatuseliseks. Eugène Scribe koostas prantsuskeelse libreto pealkirjaga Les martyrs. Prantsuse variant sisaldas 80% Poliuto muusikat, kuid sai lisaks avamängu, balletistseeni, ühe tenori aaria ja concertato finaali. Helilooja Adolphe Adam vahendas Donizetti kontakte Pariisi ooperi direktori Charles Duponche´ile, et tuua uuendatud Poliuto lavale. Teater tegi seda rõõmuga.
Proovid algasid 1840. aasta veebruari alguses. Uus variant ilmus lavale 10. aprillil 1840 Pariisi Opéras, mis kandis siis nime Académie Royale de Musique'. Ooper oli edukas. Pärast neljandat etendust väljendas Donizetti oma rahulolu ja teatas, et ooper läheb heast paremaks. Pariisis esitati 20 etendust, kuid siis Pariisi publiku huvi rauges. Kriitikud kiitsid partituuri meisterlikku ülesehitust. Hector Berlioz aga, kes tundis isiklikku vastumeelsust Donizetti suhtes, kelle teoseid mängiti sel ajal kõigis suuremates Pariisi teatrites, väljendas oma tavalist rahulolematust ning kuulutas ooperi ebaõnnestunuks. Prantsuskeelset varianti esitati New Yorgis (1848) ja Londonis (1852).
Ajalugu
Enne Poliuto originaali ettekandmist Itaalias ilmus teos prantsuskeelse Les martyrs tõlkena nime all Paolina e Poliuto või Paolina e Severo, millest sai lõpuks I martiri. Poliitilise olukorra muutudes 1848. aastal nõrgenes ka tsensori haare ning algvariant pääses mõni kuu pärast Donizetti surma 30. novembril 1848 Napolis lavale. Ooperi püsis paljude teatrite mängukavas kogu 19. sajandi II poole. Mitmetes Itaalia linnades lavastati teost itaalia keeles, aga ikka tõlgituna prantsuse versioonist. Ooperi nimi oli kord Poliuto, teine kord I martiri. Itaallased eelistasid kompaktsemat 3-vaatuselist varianti. Etendused olid Triestes (1849), Roomas (1849), Torinos (1849), Veneetsias (1850), Milanos (1850, 1851), kokku kuueteistkümnes Itaalia linnas enne 1860. aastat. Ooper oli 1900. aastaks Donizetti tõsiste ooperite seas populaarsuselt neljas Lucia di Lammermoori, La favorita ja Lucrezia Borgia  järel.
Kuigi Poliuto populaarsus kahanes verismi pealetungi ajal ja kahe maailmasõja vahel, ei unustatud seda ooperit kunagi täielikult. Keset teist maailmasõda esitati seda 1940. aastal Roomas Caracalla termides ja veelkord Roomas 1942. aastal Beniamino Gigliga nimiosas, kusjuures ühel etendusel olid VIP loožis Benito Mussolini ja Itaalias riigivisiidil viibiv Adolf Hitler. Järgmised lavastused olid Milano La Scalas (1960) Maria Callase ja Franco Corelliga peaosades, Viinis (1986), Montpelier´s (1986), New Yorgis (1998, 2016), Bergamos Donizetti festivalil (1993, 2010), Bilbaos (2008), Zürichis (2012), Lissabonis (2014) ja Glyndebourne´i festivalil (2015). Estonia esitas seda ooperit kontsertettekandes 2009. aastal. Helisalvestused on aastatest 1960, 1975 (Les martyrs), 1978 (Les Martyrs), 1986, 1989 ja 1993.
Samal teemal on Charles Gounod’ kirjutanud ooperi Polyeucte (1878).