cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jaan Künnap
Elulugu
pisi|Jaan Künnap 1968. aastal tuukrikostüümis BP-3 Kooliaastad möödusid Kosel ja Tallinnas. 1969. aastast on Tallinn ka ta elukoht.
Koolinoorena tegeles Künnap spordiga. Ta oli mitmekordne Harju rajooni ja Tallinna noortemeister maadluses ja kergejõustikus. Kolmas koht vabariigi noorte Kreeka-Rooma maadluses.
Künnap töötas 23 aastat päästelaeva tuukrina (1969–1992). Selle aja jooksul viibis ta vee all üle kolme tuhande tunni ja saavutas sügavusrekordina 80 meetrit. Päästepuksiirideks olid koondise Eesti Kalatööstus alused Tasuja ja Sulev.
1972. aastast on ta harrastusteks mägironimine ja fotograafia. 1975. aastast on ta tegelenud ka alpinismialase koolitamisega. 1983–1988 oli ta Tallinna Alpinismiklubi president. 1999. aastast juhib ta Jaan Künnapi Alpinismiklubi. Alates 1998. aastast on ta töötanud Tallinna Linnamuuseumi fotograafina.
Künnap on vallutanud Euroopa, Aafrika ja Ameerika kõrgemad mäed. Ta on tõusnud 14 korda üle 7000 meetri kõrgustele mägedele ja 8000 meetri kõrgusele Cho Oyul. Ta kordas 1985. aastal Eesti kõrgtõusude rekordit, tõustes Pamiiris Ismoili Somoni mäetippu (7495 m). Esmavallutused on Tartu Ülikooli (1982) ja Tallinna mäetipp (1984). Vallutatud tippe on kokku üle 150.
1987. aastal anti Künnapile alpinistide austav Lumeleopardi nimetus, mille saamiseks oli vaja tõusta neljale seitsme tuhandesele mäele (Lenini mäetipp, Korženevskaja, Ismoili Somoni mäetipp (tol ajal tuntud Kommunismi mäetipuna) ja Han-Tengri).
1986. aastal koos Alfred Lõhmuse ja Kalev Muruga tegid nad 3 nädalaga kolm kõrgtippu: Korženevskaja (7105 m), Kommunismi (7495 m) ja Lenini mäetipp (7134 m).
Jaan Künnap on lõpetanud alpinismi instruktorite (1982) ja mägipäästjate kooli (1983) ning on mitmekordne vabariigi meister matkatehnikas. Ta on Jaan Künnapi Alpinismiklubi IV taseme treener.
Isiklikku
Tal on tütred Helen Künnap (1980) ja Saskia Künnap (2001).
Jaan Künnap on ateist.
Alpinism
Ta on alpinismiga tegelenud 1972. aastast.
pisi|1982. aasta ekspeditsioon [[Tartu ülikool 350 mäetippu]]
Kuuetuhandeliste esmavallutused
1982. aastal võttis ta osa Tartu Ülikooli 350. aastapäeva tähistamiseks ekspeditsioonist Kesk-Pamiiri Tanõmasi mäeahelikule. Selle käigus esmavallutati Nõukogude Liidu tolle aja kõrgeim vallutamata mägi (sai nimeks Tartu ülikool 350 ja tipu kõrguseks arvati olevat 6350 m). Ekspeditsiooni juhtis Kalev Muru ning tippu jõudsid kuus alpinisti, kelle seas ka Jaan Künnap (tõusujuht).
1984. aastal käisid eestlased jälle Pamiiris mäetippe esmavallutamas. 6047 meetri kõrgusele nimeta tippu tõusti kolme grupiga erinevatel marsruutidel. Tõusugrupp, mida juhtis Jaan Künnap, jõudis tippu 18. augustil (päev varem jõudis tippu Ilmar Priimetsa juhitud grupp). Tipp nimetati Tallinna mäetipuks.
Neli seitsmetuhandelist kahe aastaga
pisi|left|Kommunismi mäetipul 1985. aastal. Tagareas: Jaan Künnap, [[Kalev Muru, Junko Tabei ja Ilmar Priimets. Eesreas: Alfred Lõhmus, Nobuko Yanagisawa ja Mayuri Yasuhara]] 1986. aastal töötas ta rahvusvahelises alpilaagris Pamir treener-konsultandi ja mägipäästjana. Koos Alfred Lõhmuse ja Kalev Muruga tegid nad 3 nädalaga 3 kõrgtippu – Korženevskaja (7105 m), Kommunismi (7495 m) ja Lenini mäetipp (7134 m).
1987. aastal korraldati ametiühingute üleliiduline alpinistide ekspeditsioon Tian Shani Han-Tengrile (7010 m). Selle koosseisus tõusid tippu 8. augustil esimeste eestlastena Kalev Muru ja Jaan Künnap.
Mägigiid ja tõusude juht (1984–1997)
pisi|Eestlaste esimene grupp [[Kilimanjaro|Aafrika kõrgeimal tipul. Tipputõusu juhtis Jaan Künnap]] Aastatel 1989–1991 korraldasid Tallinna alpinistid mitu ekspeditsiooni Pamiiri ja Tian Shani seitsmetuhandelistele, kus Jaan Künnap tegutses kas mägigiidi või tipputõusu juhina: 1989. aastal Lenini mäele Mihhail Sobelmani juhtimisel (tippu jõudis 11 alpinisti), 1990. aastal Vladimir Vladimirov-Meema juhtimisel Leninile (tipus käis 15 inimest) ja Han-Tengrile (tippu jõudis 7 inimest), 1991. aastal Vladimir Vladimirov-Meema juhtimisel Korženevskajale (tippu jõudis 5 inimest) ning Kommunismile (tippu tõusis 7 inimest).
1993. juhtis ta Eestist lähetatud esimese alpinismigrupi (ekspeditsiooni juht Vladimir Vladimirov-Meema) tipputõusu Alpide kõrgeima mäe Mont Blanci tippu. Prantsusmaa poolelt lähtunud marsruudil jõudis tipus ära käia 11 alpinisti. 1994. aastal suundus esimene eestlaste grupp (ekspeditsiooni juht Vladimir Vladimirov-Meema) Aafrika kõrgeimale mäele. Tõusu Kilimanjaro (5895 m) tippu juhtis Jaan Künnap.
Raila Odinga
pisi|Raila Odinga thumb|Raila Odinga ja [[Gordon Brown Keenia koolis 2005]] Raila Amollo Odinga (sündinud 7. jaanuaril 1945 Nyanza provintsis Masenos) on Keenia poliitik, alates 17. aprillist 2008 kuni 9. aprillini 2013 Keenia peaminister.
Jaan Künnap
Mägigiid ja tõusude juht (1984–1997)
1997. aasta jaanuaris juhtis Künnap eestlaste grupi Lõuna-Ameerika kõrgeimale mäele Aconcagua (6960 m), mille käigus tõusis ta 6. veebruaril koos Enn Nõmmiku ja Üllar Põlluga tippu.
Isiklik kõrgusrekord (1998)
1998. aastal lähetati Eestist esimene ekspeditsioon Himaalajasse kaheksatuhandelist mäetippu vallutama. Selle ekspeditsiooni käigus, kus viis alpinisti Cho Oyu (8188 m) tippu jõudsid, tõusis Jaan Künnap nõlval 8000 meetri kõrgusele (Tõivo Sarmeti andmetel 7900 m ), püstitades isikliku kõrgusrekordi.
Raila Odinga
Raila Odinga on Keenia parlamendi liige alates 1992. aastast. Ta on muu hulgas olnud Keenia energiaminister (2001–2002) ja ehitusminister (2003–2005).
Raila Odinga on pärit jõukast ja mõjukast perekonnast. Tema isa oli Keenia esimene asepresident Jaramogi Oginga Odinga. Ka Raila Odinga vend Oburu Odinga on poliitik ning parlamendi liige ja aseminister.
Jaan Künnap
Tõusud 2000. aastatel
2004. aasta juulis–augustis juhtis ta Eesti ekspeditsiooni Han-Tengrile, kus 5. augustil 2004 toimunud maavärin põhjustas jää- ja lumelaviini. Hukkus 11 alpinisti. Laviini puhkemise ajal jäid Eesti ekspeditsiooni liikmed laviini alumisse ossa, kuid pääsesid õnnelikult ja organiseerisid laviinijäänute päästmistöid. Nad päästsid kahe alpinisti elu ning aitasid päästetööle tõhusalt kaasa.
21. juulil 2007 tõusis Jaan Künnapi juhtimisel rekordarv eesti alpiniste, 62 alpinisti, Elbruse läänetippu (5642 m). Neist kaks vallutasid ka idatipu (5621 m).
Raila Odinga
Aastal 1965 sai Raila Odinga stipendiumi Magdeburgi tehnikaülikooli, mille lõpetas 1970. aastal mehaanikainsenerina. Pärast seda asus ta õppejõuna tööle Nairobi Ülikooli. Ta õpetas ülikoolis kuni 1975. aastani. Tal oli ka oma konsultatsioonifirma, mis tegeles tööstusprojektide nõustamisega.
Jaan Künnap
Tõusud 2000. aastatel
2009. aastal osales ta mägimatkal Türgis, mille käigus tähistati 180 aasta möödumist Ararati (5165 m) mäe vallutamisest J. F. Parroti poolt tõusuga selle mäe tippu.
Raila Odinga
Karjäär poliitikuna
Aastal 1975 asus Raila Odinga tööle Keenia standardiametisse, kus töötas kuni 1982. aastani, mil ta kinni võeti ning president Daniel arap Moi kukutamise vandenõu plaanimise eest ilma kohtuta kuueks aastaks vangistusse määrati. Veidi pärast vabanemist 1988 arreteeriti ta uuesti, süüdistatuna osaluses salajases revolutsioonilises liikumises, mille eesmärk oli kehtestada Keenias mitmeparteisüsteem. Ta vabanes 1989, kuid 1990. aastal vangistati uuesti. Pärast järjekordset vabanemist otsustas Odinga Norrasse põgeneda.
Jaan Künnap
Kõrgtõusud
thumb|260px|"Pik Lenina" ([[1989) Künnapi foto Eesti lipu esmakordsest jõudmisest enam kui 7000-meetrise mäe tippu]] Põhiallikas:
Raila Odinga
Karjäär poliitikuna
Samal ajal oli äsja loodud Keenias demokraatia taastamist taotlev liikumine FORD (Forum for the Restoration of Democracy). Liikumisel õnnestuski oma eesmärk saavutada, kui president Moi 1991. aasta detsembris lõpuks mitmeparteisüsteemi välja kuulutas. Odinga pöördus seepeale 1992. aastal Keeniasse tagasi ning liitus FORD-iga, mille liider oli tollal tema isa Jaramogi Oginga Odinga. Ta valiti 1992. aastal esimest korda Keenia parlamenti Langata ringkonna esindajana. Kui Jaramogi Oginga Odinga 1994. aastal suri, sai tema järglaseks Michael Wamalwa Kijana. Kui Raila Odingal ei õnnestunud ka hiljem partei esimeheks saada, lahkus ta 1997. aastal eelseisvaid valimisi silmas pidades FORD-ist ja liitus Rahvusliku Arenguparteiga (NDP). NDP oli väikepartei, mida ei peetud eriti tõsiseltvõetavaks; seega peeti Odinga sammu poliitiliseks enesetapuks. Kuid oma hea organiseerimisvõime ja eelkõige erakordse populaarsusega rahva hulgas muutis Odinga NDP suurte parteide arvestatavaks konkurendiks. Ta meelitas oma parteisse ka paljud mõjukad endised parteikaaslased.
Jaan Künnap
Looming
Üle 8000 Jaan Künnapi foto on jõudnud Vikipeedia pildipanka Wikimedia Commonsisse. pisi|Jaan Künnap ja [[Riho Västrik 1998. aastal Everesti baaslaagris. 1999. aastal valmis Västriku film Jaan Künnapist]]
Raila Odinga
Karjäär poliitikuna
Aastal 1997 kandideeris ta presidendiks, kuid jäi tolleaegse presidendi Daniel arap Moi ja praeguse presidendi Mwai Kibaki järel kolmandaks. Pärast valimisi asus ta Daniel arap Moi leeri ning tema juhitav NDP liitus Moi juhitava KANU-ga. Aastatel 2001–2002 oli Odinga Moi valitsuse energiaminister. Aastal 2002 valiti ta KANU peasekretäriks. Et Moi ei võinud enam kolmandat korda presidendiks kandideerida, tekkisid Odingal lootused see amet endale saada. Daniel arap Moi andis aga 2002. aasta presidendivalimisel oma toetuse hoopis Uhuru Kenyatta kandidatuurile. See tekitas parteis lahkarvamusi, mille tulemusel otsustas osa Moi vastasleerist asutada Vikerkaare liikumise. Peagi liitus see organisatsioon Keenia Liberaaldemokraatliku parteiga.
Jaan Künnap
Dokumentaalfilmide operaator
Jaan Künnapist on tehtud portreefilm "Lumeleopard" (1999, OÜ Vesilind).
Raila Odinga
Karjäär poliitikuna
Lahkhelid president Mwai Kibakiga valitsuse moodustamise üle viisid 2005 novembris selleni, et Raila Odinga ja tema mõttekaaslased asutasid uue liikumise Orange Democratic Movement, mille presidendikandidaadiks 2007. aasta Keenia presidendivalimistel sai Raila Odinga. 27. detsembril 2007 toimunud valimiste võitjaks kuulutati 47 protsendi valijate toetuse saanud senine president Mwai Kibaki. Raila Odinga sai 44 protsenti häältest ning kolmas kandidaat Kalonzo Musyoka 9 protsenti häältest. Nii Raila Odinga kui ka enamik rahvusvahelisi vaatlejaid jäi arvamusele, et valimistulemusi võltsiti, et tagada võit senisele presidendile Mwai Kibakile.
Jaan Künnap
Tunnustus
Jaan Künnap oli valitud ka Eesti kunstnike sajandi 100 suurkuju hulka.
Auhinnalisi kohti fotokonkurssidel
thumb|"Käiaja" ([[1977)]] thumb|"Tormide, tungide aastad" Pilt aastast 1981 thumb|"Aktikompositsioon 19" (1988) Jaan Künnap on pildistanud palju aktikompositsioone
Näitused
Künnapil olnud üle saja isikunäituse.
Osalemine näitustel
pisi|Aktifotonäitus Kiek in de Kökis 1991. aastal pisi|Näitus "Gravüürid valgusega" Fotomuuseumis 2016. aastal thumb|"Tõus" oli eksponeeritud [[1992. aasta suveolümpiamängud|Barcelona olümpia kultuuriprogrammis.]]
Raila Odinga
Karjäär poliitikuna
Raila Odinga nimetab ennast sotsiaaldemokraadiks. Liberaaldemokraatlik partei (Orange Democratic Movement), mille liidrite hulka ta kuulub, on Liberaalse Internatsionaali liige.
Raila Odinga on üks väheseid Aafrika liidreid, kes on teravalt sõna võtnud 2008. aasta Zimbabwe poliitilise ja majanduskriisi põhjuseks peetava president Robert Mugabe vastu.
Isiklikku
Raila Odinga elab Nairobis koos abikaasa Ida Odinga ja nelja lapsega. Nende vanem poeg Fidel sai nime Fidel Castro ja tütar Winnie Winnie Mandela järgi.
Kuigi Raila Odinga on ise väitnud, et ta on Barack Obama nõbu, ei ole nad tegelikult veresugulased, küll aga pärinevad samast luo hõimust.
Kaarepere raudteejaam
pisi|Kaarepere jaama [[perroon]] Kaarepere raudteejaam on raudteejaam Jõgevamaal Jõgeva vallas Kaareperest vahetult idas Kassinurme külas.
Kaareperel asub alates 2012. aastast üks madal perroon pikkusega 100 m. 2021. aasta seisuga peatub päevas Kaareperel 10 reisirongi liinil Tallinn–Tartu (ekspressrongid Kaareperel ei peatu).
Ajalugu
Algselt oli tegemist raudteepeatusega, mis kandis nime Kersel. Peatus jäi avamisel Palamuse kihelkonda Kaarepere mõisa maadele. Raudteejaam on valminud 1927. aastal.
1960. aastatel töötas Kaarepere jaamas 15 inimest: jaamaülem, viis jaamakorraldajat ja üheksa pöörmeseadjat.
Tutik
Eesti liigid
Eestis kasvab tutikuid 12 liiki.
Kaarepere raudteejaam
Ajalugu
Ristkülikulise põhiplaaniga traditsionalistlikus stiilis hoone on ehitatud tõenäoliselt Leon Johansoni projekti järgi analoogselt Palupera ja Vaeküla jaamahoonetega. Hooneid iseloomustab ühe- ja kahekorruselisest plokist koosnev kelpkatus ning püstlaudis. Jaamahoone alumisel korrusel asusid jaamatöötajate ametiruumid, samuti piletikassa, pagasi vastuvõtulett, ruumikas ootesaal ja puhvetiruum. Hoone teisel korrusel oli jaamaülema ametikorter. Kaarepere jaamahoone on oma tüübist ainsana säilinud tänaseni ja kasutusel elamuna.
Vaksalikompleks asetseb raudtee edelaküljel, endise raudteeülesõidu kõrval. Jaamahoone moodustab ansambli ühes temast loode suunas raudtee ääres paikneva endise kaalukojaga. Alates 1999. aastast on jaamahoone arvel kultuurimälestisena (nr 23960).
Kuni aastani 2001 eelnes Kaareperele Kalevi ja järgnes Nava raudteepeatus.
Tugimaantee
Tugimaantee on riigimaantee, mis ühendab linnu omavahel ning linna põhimaanteega.
Kaarepere raudteejaam
Ajalugu
Raudteejaama on mainitud O. Lutsu teostes “Suvi” ja “Sügis” Aavere jaamana.
Tugimaantee
Eestis
Riigiteed liigitakse järgmiselt:  1) põhimaantee;  2) tugimaantee;  3) kõrvalmaantee;  4) ühendustee;  5) riigi jäätee;  6) muu riigitee.
Tugimaantee ühendab linnu omavahel ning linnu põhimaanteedega. . pisi|Eesti tugimaanteed Eestis on tugimaanteid kokku 2406 km, kogu riigimaanteede võrgust moodustab see ligikaudu 15%.
Jordan Grand Prix
thumb|[[Giancarlo Fisichella, Indianapolis 2002]] Jordan Grand Prix oli Vormel 1 võistkond, mis tegutses aastatel 1991–2005.
Jordan Grand Prix' asutas endine võidusõitja Eddie Jordan 1991. aastal.
Esimesel aastal sõitsid Jordani eest Andrea de Cesaris ja Bertrand Gachot. Pärast 10. etappi saadeti Gachot vanglasse taksojuhi ründamise eest närvigaasiga. Tema koha täitis siis veel tundmatu Michael Schumacher, kes sõitis Jordanis vaid ühe sõidu (jätkas Benettonis). Hooaja lõpuni sõitsid teise autoga Alessandro Zanardi ja Roberto Moreno. Hooaeg oli ometi hiilgav: 5. koht konstruktorite arvestuses ja de Cesarise 9. koht individuaalselt.
Jordani meeskonnas alustasid oma Vormel 1 karjääri teiste hulgas ka Rubens Barrichello, Eddie Irvine, Ralf Schumacher ja Takuma Satō.
Aastal 2005 ostis majanduslikesse raskustesse sattunud Jordani Midland Group.
Jordan sai kokku 4 etapivõitu, 2 parimat stardikohta ja 2 kiireimat ringi.
Jordan erines teistest meeskondadest selle poolest, et kui mõni korraline sõitja välja langes, siis prooviti ühe sõidu kaupa mitut sõitjat, kuni leiti sobiv. Selletõttu esindas Jordanit sageli 4–6 pilooti ühel hooajal. Teised meeskonnad valivad uut võistlejat treeningute põhjal ja kiiremini.
Bjälbo
Bjälbo on asula Rootsis Mjölby vallas, Skänningest läänes Östergötlandis.
Ajalugu
Kui tahetaks panna näpp Rootsi kõige kesksemale ja tähtsamale kohale, et tunda ajalooliste ja poliitiliste sündmuste südamelöökide algset päritolu, siis võiks osutada Bjälbole. Enne kui Rootsi hakkas sarnanema selle riigiga, mida me tunneme praegu, seisis võim Östergötlandis ja Västergötlandis nelja aadlisuguvõsa: Eriku, Stenkilska, Sverkeri ja Bjälbo (hiljem nimetatuna Folkungide) vahel.
Bjälbos sündis XIII sajandil Bjälbo aadlisuguvõsa ajalooline suurkuju, Magnus Ladulåsi isa, riigijarl Birger Jarl, kes lõi rahu, ühendas Rootsi ja sutas Stockholmi linna. Võib häbenemata väita, et Bjälbo on Rootsi häll. Bjälbo aadlisuguvõsa neli kuningat rajasid üheskoos tee rootsi rahvusriigile. Nendest said ka Taani ja Norra kuningad. Bjälbo kui folkungide aadlisuguvõsa maaomand oli Rootsi riigi esmane kuninga elukoht.
Ballstadi kalmeväli
Ballstadi kalmeväli ehk Kongsviki kalmed asuvad Norras Hinnøya saarel Tjeldsundi vallas Kongsviki lähedal Ballstadi külas ja selle ümbruses (koordinaatidega: 68.566N, 16.299E).
Bjälbo
Ajalugu
1173. aastal langes Bjälbo lahingus Östergötlandi kuningas Kol Sverkersson (Sverkerite suguvõsast; kui ta üritas võtta võimu kogu toonases Rootsis, võideldes Knut Erikssoniga Eriku suguvõsast).
Bjälbo mõis
Mõisa algsest elumajast pole nähtavaid säilmeid järel kuid arvatakse, et see asus kirikust otse vasakul. Kiriku ja mõisa ümber kerkis XIII sajandil küla mis koosnes vähemalt 14. talumajapidamist. Bjälbo mõis oli Folkunga suguvõsa vanim teadaolev maaomand ja seepärast nimetatakse suguvõsa tihti Bjälbo suguvõsaks. Mõisa on teiste sas omanud Birger jarl ja tema onu jarl Birger Brosa.
Ballstadi kalmeväli
Kalmistu on üsna hästi säilinud. Selle moodustavad:
Bjälbo
Bjälbo mõis
Viimane ilmalik Bjälbo mõisa omanik oli Magnus Eriksson (Rootsi ja Norra kuningas 1319–1364), kes annetas 1353. aastal Bjälbo Skänninge nunnakloostrile.
Bjälbo kirik
Bjälbo kirik ehitati aastal 1100, Birger Brosa korraldusel. Kirik domineerib oma suure torniga, mis oli arvatavasti Bjälbo suguvõsa elu- ja kogunemiskoht. Torn on Rootsi ehituskunstis ainulaadne. Torniruumi kasutati ajutise varjupaigana. Rahvamuistendites räägitakse, et Birger jarli ema, Ingrid Ylva, oli elanud selles tornis ja nii nimetatakse ühte kambrit tornis ”kuninganna Ylva kambriks”. Räägitakse veel, et Ingrid Ylva annetas Bjälbo kiriku suure tornikella 1240 ja seda kasutatakse tänini. Loomulikult kutsutakse tornikella Ingrid Ylva kellaks.
Mehhiko jalgpallikoondis 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel
'''Mehhiko jalgpallikoondis 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel'''
Mehhiko on osalenud 11 MM-finaalturniiril ja senise parima saavutusena finaalturniiride ajaloos on ette näidata pääs veerandfinaali, millega meeskond sai hakkama kahel (1970 ja 1986) korral kodusel pinnal toimunud turniiril. Valiksarja kesiselt alustanud ja kolme peatreeneri käe all esinenud võistkond suutis MM-i pileti lunastada alles viimases kohtumises koduväljakul saadud 3:0 võiduga Hondurase üle.
Ballstadi kalmeväli
Kaks suuremat kivikangrut on liitunud T tähe kujuliselt. Hoonete asemed pole rohus kuigi nähtavad. Kalmeväli on osaliselt metsa kasvanud - osalt heinamaa. Sealt avaneb kaunis vaade ümbritsevatele metsadele, mägedele ja Tjeldsundi lahele. Muistised on kõige kergemini leitavad kevadel, kui rohi on alles madal.
Kivikalmest väljakaevamistel leitud kuldaare viidi Tromsø muuseumi. Aardeleiu ja Kongsviki kohanime põhjal on oletatud, et kalmistule on maetud kohalikke ülikuid. Kongsvik tähendab nimelt /Kuningalahte/.
Laurentino Cortizo
Laurentino (Nito) Cortizo Cohen (sündinud 5. oktoobril 1953) on Panama poliitik, alates 1. juulist 2019 Panama president. Ta on olnud rahvusassamblee president (2000–2001) ning Martín Torrijose valitsuse põllumajandusarengu minister (2004–2006); ta astus ministrikohalt tagasi, kuna oli vastu Panama-USA vabakaubandusleppele. Aastatel 1994–2004 oli Panama parlamendi liige.
Cortizo valiti 2019. aastal Demokraatliku Revolutsioonilise Partei esinumbrina Panama presidendiks, ta sai 33,27% häältest.
Angela tuhk
"Angela tuhk" (inglise keeles "Angela's Ashes") on Frank McCourti autobiograafiline romaan, mis ilmus 1996. aastal. Eesti keeles ilmus see Lia Rajandi tõlkes 1999. aastal kirjastuses Varrak.
1999. aastal valmis raamatu põhjal film "Angela tuhk". Filmi lavastas Alan Parker, peaosades Emily Watson, Robert Carlyle, Michael Legge, Ciaran Owens ja Joe Breen.
Planetoloogia
Planetoloogia ehk astrogeoloogia ehk planetaargeoloogia on teadusharu, mis uurib planeete, komeete, asteroide ja teisi sarnaseid taevakehi.
Tavaliselt peetakse planetoloogia all silmas väljaspool Maad asuvate teiste Päikesesüsteemi taevakehade uurimist. Planetoloogia tekkis siis, kui Maa uurimisel kogutud teadmisi ja tehnikat hakati kasutama teiste taevakehade uurimiseks. Seega on planetoloogia justkui maateaduste laiendus väljapoole Maad. Planetoloogiat peetaksegi maateaduste alldistsipliiniks, kuigi loogiliselt võttes võiks olla ka vastupidi.
Algselt nimetati planetoloogiaks Kuu ja teiste lähemate planeetide ning nende kuude pinnavormide uurimist.
Sellegipoolest käsitletakse planetoloogiat mõnikord eraldi astrogeoloogiast ehk planetaargeoloogiast. Sellise käsitluse korral mõistetakse planetoloogiat laiema teadusharuna, mis käsitleb ka teemasid, mis otseselt geoloogia alla ei kuulu. Piir planetoloogia ja planetaargeoloogia vahel on siiski niivõrd ähmane ja uurimisväli suures osas kattuv, et sageli peetakse neid sünonüümideks.
Märjamaa kihelkond
Märjamaa kihelkond (lühend Mär; saksa keeles Kirchspiel Merjama) oli kihelkond Läänemaal ja Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis.
Piirkonna ajalugu
pisi|[[Haapsalu kreis, Eestimaa kubermangus. Liivimaa atlas (1798)]] Märjamaa kirikukihelkond asutati 13. sajandil, mil arvatavasti püstitati tähtsasse teeristi ka esimene kirik.
1783. aastal Baltimaades maksma pandud uue asehalduskorraga eraldati Kullamaa ja Märjamaa kihelkond Läänemaast ja lülitati Paldiski kreisi külge. Kuid juba 1796. aastal tühistas keiser Paul I halduskorra ja taastas endised olud.
1912. aastal oli Märjamaa kihelkonna elanike arv ligi 7000. Kihelkonnas asus 10 valla- ja 2 kreekakatoliku kirikukooli.
Väga mahuka uurimuse Märjamaa kihelkonna ajaloost 13. sajandist kuni aastani 1990 on koostanud Meinhard Uustalu. Uurimust säilitatakse Märjamaa arhiivis.
Märjamaa kihelkonna mõisad
Kihelkonnas paiknes 22 mõisat – 1 kirikumõis, 12 rüütlimõisast peamõisat koos 4 kõrvalmõisaga, 3 poolmõisat ning 2 mõisa staatuse enne 1910. aastat minetanud mõisat. Lisaks veel 7 karjamõisat, läbi ajaloo aga rohkemgi
Märjamaa kihelkonna pärand
Esimene Eesti Rahva Muuseumi vanavarakogumisretk Märjamaale toimus 1913. aastal. Muuseumi kogudes on Märjamaa kihelkonnast 692 eset, 63 etnograafilist joonist, ca 900 fotot, 14 välitööpäevikut, 11 etnograafilist kirjeldust.
Kihelkonna alad tänapäeval
Pindalalt väga suure kihelkonna alad jäävad tänapäeval tervikuna Rapla maakonna koosseisu. Praktiliselt kogu kihelkonna ala kuulub Märjamaa valda, väike kirdenurk kuulub Rapla valda.
Hinduism
pisi|Õhtune aarti Haridwari linnas Har-Ki-Pairi Ghatil pisi|Hinduismi sümbol Pranava "Om" pisi|Havani tseremoonia Gangese kaldal Rishikeshis
Hinduism on veedadega seotud India õpetuste ja religioonide üldnimetus. Laiemas mõttes tähendab hinduism India ühiskonnakorraldust, religiooni ja kultuuri üldse, kitsamas mõttes aga veedadest alguse saanud, brahmanismiga jätkunud ning hiljem budismi ja džainismi mõjul muutunud traditsioonide kogumit viimasel paaril aastatuhandel. ,
Hinduism on üks dharmalikest religioonidest budismi, džainismi ja sikhismi kõrval. Hinduismi võib pidada ka usundite kogumiks, sest ta sisaldab mitmesuguseid jumala- ja lunastuskäsitlusi. Hinduismi järgijaid nimetatakse hinduistideks või ka hindudeks.
Korint
pisi|Vasakul tavalised rosinad, paremal korindid Korint on väike tume seemneteta rosin. Korint on nimetuse saanud Korintose linna järgi.
Hinduism
Hinduismi järgijate arv kasvab kiiresti. 2010. aastal hinnati hinduistide arvu kogu maailmas umbes 950 miljonile, mis oli umbes 14% maailma rahvastikust. Seda peetakse järgijate arvult kolmandaks usundiks maailmas. Indias on umbes 80% elanikkonnast hinduistid. Suured hinduistide kogukonnad on ka Nepalis, Bangladeshis, Indoneesias, Malaisias, Tais, Sri Lankal, Pakistanis jm. Briti ülemvõim Indias soodustas hinduismi levikut Euroopasse ja Põhja-Ameerikasse. Migratsiooni tõttu on hinduistlikke templeid rajatud paljudes maades. Hinduismi ajalooline ja kultuuriline mõju ulatub Kesk-Aasiast kuni Indoneesia ja Filipiinideni. Maailma suurim hinduistlik tempel, Angkor Wat, asus muistse Khmeri impeeriumi pealinnas Angkoris, tänapäevase Kambodža alal.
Sajandite jooksul kujunes hinduismis kõrgelt arenenud filosoofia, mida esindavad klassikalised kuus koolkonda ehk daršanat, samuti kirjandus, mille väljapaistvaimad teosed on eeposed «Mahābhārata» ja «Rāmājana».
Hinduismi peamiseks sihiks on vabanemine ehk mokša ja selleni jõudmisel on põhikontseptsiooniks individuaalse surematu hinge aatmani ühinemine jumaliku absoluudi brahmaniga. Selleni püütakse jõuda mitmesuguste vaimsete harjutuste abil, millest tuntumad on pühendumine ja jooga.
Hinduism on väga salliv: peamine nõue on (vähemalt formaalselt) tunnistada veedade autoriteeti. Hinduismis on neli suunda või omaette religiooni: višnuism, šivaism, šaktism ja smartism ning kuus koolkonda: nyaya, vaisheshika, sāmkhya, jooga, mimansa ja vedaanta. Kõigil neil on omakorda palju järglas-koolkondi ja/või traditsioone. Kõik suunad ja koolkonnad tunnustavad üksteist ning samaaegselt võib järgida mitmeid suundi ja koolkondi.
Hinduismis puudub rajaja ja ühtne organisatsioon, kuid on palju sarnase aluse ning ajalooga organisatsioone. Hinduism võib olla traditsiooniline, religioosne, maagiline, filosoofiline jne.
Mõiste
Mõiste "hinduism" võeti kasutusele 19. sajandi esimesel poolel Euroopas. Sõna algpäritolu on seotud Induse (Sindhu) jõega ning selle piirkonna rahva ja kultuuriga. Sindhu pärsiakeelne versioon on Hindu, millega hakati tähistama indialasi ja Indiat (Hindustān) üldse ning selle põhjal loodi ka mõiste hinduism. Juba Pärsia kuningas Kyros II ja hiljem Aleksander Suur nimetasid sealset elanikkonda Induse jõe järgi hindudeks.
Alates 8. sajandi algusest hakkasid islamiusulised Indiat vallutama. Muslimid, kes Indiasse elama asusid, ei nimetanud ennast hindudeks (indialasteks), vaid kasutasid seda sõna ainult India mittemuslimitest elanike kohta. Islamiusku pöördunud indialasi nimetati hindustani.
Nõnda omandas algselt puhtgeograafiline mõiste religioosse tähenduse: hindu mõiste ei olnud seotud konkreetsete uskumuste ega tegudega, vaid islamiusku mittekuulumisega.
Hinduismi järgijad ise tähistavad oma traditsiooni enamasti sanskritikeelse terminiga sanātana dharma ‘kestev seadmus’.
Ajalugu
Hinduismi juured ulatuvad 3000 eKr Induse kultuuri. Umbes 3000–1500 eKr eksisteeris Induse jõe orus Harappa ehk Induse põlluharijate linnakultuur, mille kandjad olid ilmselt draviidid.
Varajane faas: veedade usund
pisi|Braahman viib läbi ohverdamistseremooniat havanit Kerala osariigis Indias
Hinduismi varajast perioodi, umbes 1500 – 800 eKr, nimetatakse veedade ajastuks, mis viitab nende alustekstide loomise ajale. Veedasid peetakse tänapäevalgi pühadeks, kuigi nende tegelik mõju ja tähendus hinduismis on võrreldes varasemaga tunduvalt vähenenud.
Veedade religioon oli polüteistlik ja selle mütoloogia sarnanes teiste muistsete indoeuroopa rahvaste, eriti iraanlaste, mütoloogiaga. Üldiselt arvatakse, et veedade religiooni kandjateks olid aarjalased, kes tungisid Indiasse mitme lainena alates II aastatuhande keskelt eKr. Mõned tänapäeva India teadlased arvavad aga, et nii veedade religioon kui ka aarjalased on põliselt India päritolu. Viimane sedastus asetaks hinduismi tekkimise palju varasemasse aega ning siis hõlmaks hinduism ka Induse kultuuri aegseid ideid ja uskumusi. Kuid ka vastupidisel juhul võis veedade religioon saada mõjutusi enne seda India pinnal eksisteerinud draviidide religioonist, millest paraku ei ole kirjalikke mälestisi. Hilisemad religioossed arusaamad ning mütoloogia on juba segu aarjalaste ja draviidide traditsioonidest.
Teine faas: brahmanism
Veedade perioodile järgnes umbes 800 eKr brahmanism, mis on nimetuse saanud braahmanite keskse osa järgi kultuses ja ühiskondlikus elus. Seoses budismi ja džainismi esilekerkimisega I aastatuhande teisel poolel eKr kaotas brahmanism endise mõjujõu, eriti oli see märgatav Ašoka valitsemisajal 3. saj eKr ja Kušaanide impeeriumis esimestel sajanditel.
Brahmanism oli preestritekeskne ohverdamisreligioon. Braahmanitest preestrid sooritasid ohverdamistseremooniaid puja'sid, mille eesmärgiks oli säilitada maailma korrastatus riitustel tekkiva imeväe abil. Jumalate roll oli väike.
Kolmas faas: hinduism
Hinduismi uus tõus algas Guptade valitsemisajal 4.–6. saj. Järgmistel sajanditel kujunes hinduism põhijoontes niisuguseks, nagu me seda tänapäeval tunneme. Kõige olulisemateks pühadeks raamatuteks said puraanad ja eeposed, jumalatest tõusid esile Šiva ja Višnu ning mõjukaks sai bhakti suund. Kui pärast muslimite vallutusi 8.–13. saj kadus budism Indiast täielikult, jäi hinduism põhiliseks omamaiseks religiooniks. Kuigi muslimid püüdsid pidevalt ka “paganlikku” hinduismi välja juurida, ei õnnestunud see neil ning Briti kolonisatsiooni all (mis sai alguse 17. sajandi lõpu vallutustest) tugevnes hinduism taas. Üks seda soodustavaid tegureid oli asjaolu, et Briti võimud tegid koostööd hinduismi järgivate maharadžadega.
Brahmanismi-järgset hinduismi on raske nimetada ühtseks religiooniks, sest see hõlmab väga erinevaid suundi ja koolkondi. Kõikide nende põhilisteks ühistunnusteks on veedade (formaalne) austamine ning teo (sanskriti keeles karma) ja teovilja (sanskriti keeles karmaphala) seaduse ning ümbersünni õpetuste tunnistamine. Veedade pühadus on samas üsna nominaalne ja tänapäeva hinduism veedasid eriti ei aktsepteeri. Samuti tõlgendavad hinduismi eri suunad veedasid üsna erinevalt nii nagu ka teo ja teovilja ning ümbersünni mõisteid.
Pühad tekstid
Hinduismi pühakirjad jagunevad kahte suurde ossa:
Śruti
pisi|19. sajandi algul paberile kirjutatud Rigveda tekstikatkend, mis asub Newberry raamatukogus Chicagos
Kõige varasem teos on Rigveda (värsitarkus), kokkuvõte India mütoloogiast, sisaldades 1028 hümni paljudele erinevatele jumalatele. (Hümn ehk sukta tähendab 'kenasti öeldut'. Kõige lühem hümn on kirjutatud tulejumal Agnile, kõige pikem Sōmale, mis on teatud jook, samas ka taim, millest see jook on valmistatud, ning ka joogi jumalus.
Teoloogia
pisi|Nāgade protsessioon Kumbha-Melal Haridwari linnas Indias 1998 Hinduismi teoloogia pärineb veedade traditsioonist, millele on liidetud mitmesugused muud uskumused. Olulisemad mõisted on dharma (seadmus, isiklik ja/või üldine eetika, kombed ja kohustused); sansaara (ümbersündimine); karma (tegutsemine, põhjuslikkus) ja mokša (vabanemine ümbersündide ahelast). Teoloogilisi käsitlusi on hinduismis mitmeid.
pisi|Deeva Agni
pisi|Krišna alistab deemonliku keeristormi Trinavarta
Peasuunad
Hinduismis on neli peasuunda.
Šivaism
Šivaismis ehk šaivismis on keskne neljakäeline tantsiv, hävitav ja loov jumal Šiva.
Šaktism
Šakti on jumalik, loov vägi, mis korrastab maailma ja hoiab kaose (tamas'e) eest. Kasutatakse palju mantraid (loitse). Šaktismil palju on sekte ja filosoofiaid.
Brahmanit peetakse maailmavaimuks, maailmakõiksuseks. Aatmanon indiviidi hing, mille ajutine asupaik on inimkeha. Šaktismi eesmärk on jõuda arusaamisele, et aatman on braahmaniga üks ja seesama ning ümbersündide kaudu lõpuks ühte sulada.
Karma seaduse järgi määrab inimese eelmise elu tegude summa selle, kellena ta järgmises elus sünnib. Karma seadus välistab andestuse.
Sansaara – inimese hinge taassünd uutesse eludesse toimub vastavalt karma seadusele: vooruslikum elu viib paremasse sündi, halvem elu viib halvemasse sündi. Andestust ei ole, ebavooruslikkus lunastatakse vaid halvema sünniga. Siit tuleneb siinpoolse elu isiklik fatalism – vaesust ja õnnetust peetakse karma seaduse täitumiseks – eelmises elus halvasti elatu tulemuseks. Heade tegude tegemine võimaldab aga parema sünni.
Tähtsamad vabanemise teed: Inimese eesmärk on vabaneda sansaarast ja ühineda Brahmaniga mokša ehk vabanemise saavutamine. Selle saavutamiseks on erinevaid õpetusi.
Koolkonnad
Hinduismis on kuus ortodoksset (veedade autoriteeti tunnustavat) filosoofia süsteemi ehk darshanat: Nyaya, Vaisheshika, Saankhja, Jooga, Mimamsa ja Vedaanta.
Vedaanta
Vedaanta on veedade autoriteeti tunnistava hinduistliku filosoofia peasuund. Vedaanta ideid väljendavad upanišadid, «Bhagavadgītā» ja Bādarājana Brahmasūtra. Nendele teostele on paljud india õpetlased hiljem kirjutanud hulgaliselt kommentaare. Tuntuim vedaanta alakoolkond on advaita-vedaanta ehk advaita.
Saankhja
Saankhja (ka samkhya või sankhya) filosoofia peaidee on, et inimese tõeline vaimne loomus on eksituse tõttu langenud materiaalsuse küüsi. Vabanemine ehk kirgastumine tähendab hinge vabanemist mateeria ahelatest, mis saab toimuda läbi tunnetuse arendamise. Sankhya on gnostitsistlik õpetus, mis ei tunnistata jumalaid.
Jooga
pisi|Maharishi Patanjali kuju Indias Haridwaris Jooga on filosoofia ja süsteem vaimseks arenguks ja vabanemiseks. Olulisemaks tekstiks on Patanjali joogasuutrad, millel põhineb klassikaline ashtanga jooga ehk kaheksaosaline jooga. Jooga liike ja liigitusi on mitmeid: bhakti jooga, karma jooga, jnana jooga, hatha jooga jne.
Kultus
pisi|India guru [[Ramakrishna aastal 1885]] Hinduistlik jumalateenistus väga individuaalne, seda viiakse läbi kas kodus, looduses või templis. Erinevused tulenevad sellest, millisesse kasti inimene kuulub või kus ta elab. Palveldakse kodudes, templites ja gurude – vaimsete õpetajate juures. Templiteenistust, mille oluliseks osaks on ohverdamine, protsessioonid ja mantrate (loitsude) laulmine, viivad läbi brāhmanid. Ortodoksse hinduisti kohuseks on vähemalt kord elus minna palverännakule Gangese äärde Varanasi. Populaarsed on kõiksugused rahvapeod ja festivalid, kuhu võib koguneda nii palju rahvast, et sadu inimesi tambitakse surnuks. Kodus peetakse perekondlike pidustustena üleminekuriitusi, st pereliikme siirdumist järgmisse eluetappi. Uskliku püha kohus on rakendada elus ahmisat ehk vägivallatuse ideed, sellega seoses on populaarne taimetoitlus ja loomade austamine. Eriti püha on lehm, Nandi, kui elu andev ema. Templite välisseinu kaunistavad skulptuuride read, nende vahel on seinamaalid erinevatest jumalustest. Maalingutel kirjutatakse koos jumalustega ka pühasid loomi, taimi ja sümboleid. Hinduistlik kunst peegeldab India kultuuris, ajaloos ja religioonis esinevat erinevuste ja vastandite kooseksisteerimist. India kunsti saab mõista ainult mõistes hinduismi, millest on tihedalt läbi põimunud ka muusika. Tähtsamad musitseerimisinstrumendid on sitar ja tabla.
Inimese elus on neli etappi: Need perioodid on eriti levinud kõrgemates kastides.
Hinduistliku ühiskonna eripära
pisi|Puutumatute kast Indias Jaipuris 2007. aastal Kastid (sanskriti keeles varna – 'värv' (märk otsa ees)) on suletud ühiskonnakihid, kuhu kuulutakse sünnipäraselt, kuid kust vastavalt oma karmale on võimalik järgmises elus liikuda kõrgemale või madalamale. Kastid ei vasta traditsioonilistele seisustele euroopalikus mõttes. Portugali maadeavastajad, kes jõudsid 15.–16. sajandil Indiasse, hakkasid varnasid nimetama lähima omakeelse vastega casta, mis tähendab seisust.
Kastid:
Neli peamist kasti jagunevad paljudeks alamkastideks.
Hiljem lisandusid sanjaasid – erakud, rändajad, kelle ainsaks eesmärgiks oli saavutada mokša.
Kolm kõrgemat kasti pärinevad aarja ajastust, neljas tekkis pärast Indiasse jõudmist alistatud rahva baasil. Seadustati Manu seadustes II sajandil.
Väljaspool kaste asuvad haridzanid ehk puutumatud, kes teevad roojaseks peetavaid töid. Ka neil on palju alamkaste.
Igal kastil on oma dharma ehk jumalik korraldus ja kohustused.
Rääbis
Rääbis (Coregonus albula) on lõheliste seltsi kuuluv väike kala.
Välimus
pisi|Rääbise ninamik ja suu
Uime- ja soomusvalemid
Seljauime valem: S(II) III–IV (V)  7–9(10)
Seljauimes on hargnemata kiiri enamasti 3–4, harva 2 või 5. Hargnenud kiiri on harilikult 7–9, harva 10. pisi|Hargnenud ja hargnemata kiirte näidis
Rasvauim on kiirteta.
Rinnauime valem: R I 12–14(15)
Hargnemata kiiri 1, hargnenud kiiri 12–14, harvem 15.
Kõhuuime valem: K I–II 8–11
Hargnemata kiiri 1–2, hargnenud kiiri 8–11
Pärakuuime valem: P III 8–11
Hargnemata kiiri 3, hargnenud kiiri 8–11
Soomusvalem: 70 7–9/6–8  91
Küljejoones on 70–91 soomust. Küljejoonest ülevalpool on 7–9 pikirida soomuseid. Küljejoonest allpool on 6–8 pikirida soomuseid.
Levila
Rääbis levib Läänemere valgla suuremates järvedes ja magestunud merelahtedes. Levinud on ta ka Inglismaal ja Iirimaal, Koola poolsaarel, Valge mere piirkonnas, samuti Volga ülemjooksul. Soomes on rääbis sisevete kõige arvukam ja olulisem kala. Lõuna ja ida pool elavad mitmed erivormid. Eesti asub rääbise leviala lõunapiiril. Rääbis eelistab külmemat vett ning pikemaid talvi kui meil tavaliselt Eestis on – 5–6 kuud järvejääd oleks rääbisele igati meeltmööda. Eestis elab rääbis vaid neljas suuremas järves: Peipsi suures ja sügavas põhjaosas ehk Suurjärves, Võrtsjärves, Saadjärves ja Ülemiste järves, samuti vähesel määral Soome lahe idaosas (Narva lahes). Saadjärve ja Ülemiste järve on kala asustanud tänu inimesele. Peipsi rääbiste väiksemad parved ujuvad vahel kuni paari kilomeetri kaugusele Emajõkke. Asustamiskatsed teistesse järvedesse pole Eestis seni õnnestunud.
Eluviis
Rääbis on tüüpiline järvekala, kuid elab ka riimvees. Rääbis armastab juba varasest vastseeast saadik hoida parvedesse. Rääbis hoidub tavaliselt avavette ja eelistab põhjast kõrgemat veekihti. Rääbis on külmalembene ja hapnikunõudlik kala ja seetõttu on ta tundlik järvede eutrofeerumise ja reostumise suhtes. Jahedal suvel toitub rääbis peamiselt pinnalt ja keskmiselt sügavuselt. Soojal suvel läheb rääbis kuuma eest varju järve põhja.
Sigimine
Peipsis ja Võrtsjärves saab rääbis suguküpseks valdavalt kaheaastaselt, Saadjärves (kus rääbis kasvab märksa kiiremini) arvatavasti pisut vanemalt ja suuremalt. Kudemine algab novembri keskel, kui vee temperatuur on 2–3 kraadi. Sigimine kestab tavaliselt 3–4 nädalat. Vahel võib sigimine kesta ka kauem, sigimine võib lõppeda lausa jaanuaris jää all. Marjaterade arv isendi kohta on 2000–12 000. 1,3–1,5 mm läbimõõduga sidrunkollased kuni oranžid marjaterad heidetakse 1–5 m sügavuses liiva, kruusa ja kividega kaetud kõvale põhjale. Meres elav rääbis tuleb kudema jõgede suudmetesse. Mari haudub tavaliselt 5–6 kuud, see on edukam püsiva jääkatte puhul.
Areng
Vastsed kooruvad enamasti aprilli keskel ja elavad esimesed 1–2 nädalat rebukoti arvel. Vastsed on 7–8 mm pikad, väga liikuvad, ei karda valgust ega püsi ainult põhjakihtides, vaid liiguvad ka kõrgemates veekihtides. Alguses aitab suhteliselt abituid ja kaitsetuid kalu hädast välja äärmiselt tagasihoidlik välimus: nad on peaaegu läbipaistvad ning vees raskesti märgatavad. 1–1,5 kuud pärast koorumist saavad 2–3 cm pikkustest rääbisevastsetest tumeda selja ning hõbedaste külgedega maimud. Maimuperiood lõppeb sigimiselundkonna väljaarenemisega. Suguküpseks võivad mõned isendid saada juba sügisel, enamik emaseid ja isaseid kolme suvega.
Kasv ja vanus
Rääbis kasvab üsna kiiresti suguküpsuse saabumiseni, seejärel kasvutempo langeb. Peipsis on aastased rääbised tavaliselt 11–12 cm pikkused, kaaludes 8–12 g, kolmeaastased 15–16 cm ja 25–35 g, viieaastased 18–20 cm ja 50–65 g. Võrtsjärves kasvab rääbis pisut aeglasemalt, Saadjärves aga märksa kiiremini. Saadjärves on neljaaastaste pikkus keskmiselt 21 cm, kaal 60 g. Isased ja emased kalad kasvavad enam-vähem ühesuguse tempoga ja mõlemaid on populatsioonis ligikaudu ühepalju. Peipsis võib rääbis saada kuni 25 cm pikkuseks ja 100 g raskuseks. Maksimaalseks vanuseks loetakse 9–10 aastat (suurtel vormidel). Eesti väikesed rääbised on harva üle 5 aasta vanad.
Toitumine
pisi|Zooplankton Rääbis on eluaeg planktontoiduline ja eelistab suuremaid zooplanktoneid. Toitudes nopib valivalt planktonist teatud organisme. Mõnikord võib rohkesti süüa ka putukate vastseid ja teisi põhjaloomakesi. Peipsi zooplanktonist sööb rääbis peamiselt sõudikuid (Cyclops), järvekiivrikuid (Daphnia), nokikuid (Bosmina), kihulase (Simulium) vastseid ja surusääsklaste (Chironomidae) vastseid. Võib juhtuda, et sööb isegi kalade noorjärke (peamiselt tindi noorjärke). Peipsis on põhilisteks toidukonkurentideks tint ja ahvenamaimud.
Kisklus
Rääbis on spetsialiseerunud sööma zooplanktonit. Üllatavalt on rääbise toitumist viimasel ajal uurides leitud tema seedeelundkonnast ka teiste kalade jäänuseid. Seedemassist on suudetud määrata liigini luukaritsa (Pungitius pungitius) jäänused. Peamiselt on leitud kalade jäänuseid suurte rääbiste seedeelundkonnast. Taolised rääbised on 23–46 cm pikad ja võivad kaaluda kuni 1 kg, täiskasvanuks saavad nad hilisemas eas. Kuid kalajäänuseid on leitud ka väikeste rääbiste kõhust. Sellised toitumisharjumused võisid tuleneda mingi aja zooplanktoni nappusest ja rääbis oli seega sunnitud laiendama oma toitumisnišši. Toitumisharjumuste muutus toimus väga kiiresti, mis demonstreerib rääbiste paindlikkust.
Kannibalism
Kannibalismi võib esineda, kui vabaltujuvad rääbise vastsed kohtuvad kõrgemates veekihtides täiskasvanud rääbistega. Kuna rääbis on üldiselt planktontoiduline ja otsib süüa kõrgematest veekihtidest, siis kannibalismi põhjas olevate marjaterade suhtes ei toimu. Kannibalismi evolutsiooniliseks põhjuseks võib olla ühe isendi soov kõrvaldada konkurendid oma enese järglaskonna jaoks.
Rahvapärimus
Härmatise ja kalasoomuse sarnasusest lähtub uskumus, et kui talvel puudel palju härmatist on, saab suvel palju rääbiseid. (Tartu-Maarja)
Võrtsjärve mail ennustati rääbise suuruse järgi ilma: Saab järvest rohkest rääbussit ja on nii viil väikse, sõs tuleb kehv aeg ja vihmane suvi. (Tarvastu)
Robert von Rosen
Parun Robert Gottlieb von Rosen (vene Роман Романович фон Розен; 24. detsember 1790 Sõtke — 22. veebruar 1867) oli baltisaksa päritolu Venemaa riigitegelane.
Ta oli leitnant, riiginõunik, Eestimaa kubermangu asekuberner 20. juulist 1852 kuni 12. detsembrini 1858 ja tõeline riiginõunik.
Kiiruspiirang
pisi|Kiiruspiirangut näitav liiklusmärk [[Iirimaal]] Kiiruspiirang on üldiselt, lokaalselt või ajutiselt kehtestatud suurim lubatud sõidukiirus.
Robert von Rosen
Perekond
Robert Gottlieb von Rosen sündis meeskohtuniku, Kadrina kihelkonna Hulja ja Hõbeda, ning Märjamaa Sõtke mõisniku Robert Gottlieb von Roseni (1767–1829) ja Kandle mõisast pärit Helene Katharine von Hastferi (1770–1816) pojana.
Kiiruspiirang
Pembatasan kecepatan Had laju
Robert von Rosen
Perekond
Ta abiellus 1844 Elisabeth (Jelizaveta) Suchanowaga (1815–1891), kes oli kaardiväeleitnant Zacharias Suchanowi (Захар Суханов) ja Marie von Ruckteschelli tütar. Abielust sündisid:
Belfast
Belfast on ühtlasi ajaloolise Ulsteri suurim linn ning Dublini järel suuruselt teine linn Iiri saarel.
Mihkli kihelkond
pisi|[[Mihkli kirik]]
Belfast
Ulsteri tööstuskeskus
Lagani jõe äärse linna tööstus arenes esiti linasest materjalide masstootmisega. Hiljem lisandus sellele laevaehitus, mis varustas Briti impeeriumit. Näiteks Harland & Wolff Heavy Industries on ehitanud kõik White Star Line laevakompanii uued laevad, sealhulgas kuulusa ookeaniauriku Titanicu. Laeva kunagise ehituskoha ümbrust ilmestab tänapäeval uusarendus Titanic Quarter.
Mihkli kihelkond
Mihkli kihelkond (lühend Mih; Kirchspiel St. Michaelis) oli kihelkond Lääne-Eestis, ajaloolisel Läänemaal ja Pärnumaal – Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis ja Liivimaa kubermangu Pärnu kreisis.
Belfast
Põhja-Iirimaa konflikt
Linnal on olnud keskne koht Iiri katoliiklike rahvuslaste ning protestantlike unionistide vahelises Põhja-Iirimaa konfliktis — see on näinud nii tänavavõitlusi kui PIRA pommirünnakuid. Mõlemad pooled rakendasid terrorit nii valitsuse, üksteise kui ka neutraalse elanikkonna vastu. 1960ndatel vallandunud relvakonflikti peamine alge peitus Põhja-Iirimaa kuuluvuses Ühendkuningriigi alla, mis jaotab Iirimaa saare kultuuriliselt ja territoriaalselt kaheks. Kokkupõrke lõpuks peetakse aastat 1998.
Mihkli kihelkond
Mihkli naaberkihelkonnad olid Lihula, Kirbla ja Vigala põhjas, Pärnu-Jaagupi idas, Audru kagus, Tõstamaa lõunas ning Hanila ja Karuse läänes.
Belfast
Ühendus Šotimaa ja Inglismaaga
Linnal on üle Põhjaväina praamiühendus Cairnryani külaga Šotimaal ning üle Iiri mere ühendus Liverpooli linnaga Inglismaal. Linna teenindavad lisaks kaks lennujaama: George Best Belfast City Airport ja Belfast International Airport.
Mihkli kihelkond
Kihelkonnakirik oli Mihkli kirik.
Belfast
Sport
Linnas asub jalgpallistaadion Windsor Park, mis on Põhja-Iirimaa jalgpallikoondise ja Linfield FC kodustaadion.
Mihkli kihelkond
Piirkonna ajalugu
pisi|[[Haapsalu kreis, Eestimaa kubermangus. Liivimaa atlas (1798)]] pisi|[[Liivimaa kubermang, Pärnu kreis. Liivimaa atlas (1798)]] Mihkli kihelkond tekkis 13. sajandil Soontagana muinaskihelkonna põhjal. Alates Liivi sõjast ehk 16. sajandi keskpaigast oli Mihkli kihelkond Põhja- ja Lõuna-Eesti – vastavalt ajaloolise Läänemaa ja ajaloolise Pärnumaa – vahel jaotatud ligikaudu pooleks. Piir tõmmati kihelkonnast läbi 17. sajandi alguses.
Pärast Liivi sõda kuulusid kihelkonna põhjapoolsed alad Eestimaa provintsi (nimetatud ka Eestimaa hertsogkonnaks) koosseisus Rootsi kuningriigi koosseisu ning lõunapoolsed alad Pärnu vojevoodkonna koosseisus Leedu-Poola ühiskuningriigi Rzeczpospolita koosseisu.
Mõisad
Kihelkonnas paiknes 11 mõisat, neist 1 kirikumõis, 4 rüütlimõisast peamõisat koos 3 kõrvalmõisaga ning 3 riigimõisat. Lisaks veel 3 karjamõisat.
Kihelkonna Pärnumaa osa mõisad:
Külad
Kihelkonnas asus 43 küla :
Ahaste (Riintali), Emmu, Hõbeda, Irta, Iska, Joonuse, Jänistvere, Järve, Kalli, Karinõmme, Karuba, Kibura, Kiisamaa, Koonga, Kuhu, Kurese, Kõima, Lõpe, Maikse, Mihkli (Keblaste), Naissoo, Nedrema, Nätsi, Oidrema, Paimvere, Palatu, Peantse, Piisu, Pikavere, Rabavere, Salevere, Sookatse, Soovälja, Tamme, Tarva (Sõnniku), Tõitse, Ura, Urita, Vastaba, Veltsa, Võitra, Võrungi, Õepa
Pärand
Eesti Rahva Muuseumi esimene kogumisretk Mihkli kihelkonda toimus 1911. aastal. 2009. aastaks oli muuseumi kogutud 797 eset.
Kihelkonna alad tänapäeval
Kihelkonna alad jäävad tänapäeval peaaegu tervikuna Pärnu maakonda. Suurem osa kihelkonna piirkonnast moodustab endise Koonga valla. Kihelkonna lõunaserv jääb Pärnu linna aladele. Lääne maakonda (Lihula valda) jääb väike ning vähese asustusega sooala kihelkonna loodeosas.
Sultana
pisi Sultana on hele seemneteta rosin, tüüpiliselt valmistatud viinamarjasordist "Thompson Seedless". Sultana rosinaid toodetakse palju Türgis.
Armastuse ämblik
"Armastuse ämblik" on Urmas Alenderi album. See anti välja 29. detsember 2003.
Anton Stamm
Anton Stamm VR I/3 (27. märts 1884 – 2. detsember 1944 Posen) oli Eesti sõjaväelane (meditsiinikolonel).
Kruusatee
pisi|Kruusatee [[Nõo vald|Nõo vallas]] Kruusatee on tee, mille pealiskiht on ehitatud looduslikust või purustatud kruusast tihedate segude põhimõttel.
Kruusateed Eestis
2007. aasta alguse seisuga oli Eestis kruusakattega tugimaanteid 78, kõrvalmaanteid 7000 ja rampe või ühendusteid 1 kilomeeter, kokku 7079 kilomeetrit.
2012. aasta alguse seisuga oli Eestis kruusakattega tugimaanteid 3 km ja kõrvalmaanteid 5755 kilomeetrit, kokku 5758 kilomeetrit.