cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Janus Friis
Janus Friis (sündinud 26. juunil 1976 Kopenhaagenis) on taani ettevõtja, kes on eelkõige tuntud failijagamisprogrammi Kazaa ja internetitelefoni Skype kaasasutajana.
Tema ja ta partner Niklas Zennström müüsid Skype'i 2005. aasta septembris 2,6 miljardi dollari eest eBayle. Nad arendasid välja ka tarkvara (Joost) telesaadete ja muude videote edastamiseks veebis. Selle teenuse varad müüdi Adconion Media Groupile 2009. aasta novembris.
Karjääri algus
Friis kohtus Zennströmiga 1996. aastal, ajal kui Zennström tegutses Taani Tele2-s. Friis palgati juhtima kliendituge. Nad töötasid koos Get2neti (internetipakkuja) ja portaali Everyday.com käikulaskmise kallal.
Jaanuaris 2000 kolis Friis Zennströmi korterisse Amsterdamis. Seal hakkasid nad arendama Kazaad, firmat, mis on vastutav kõige populaarsema FastTrack failijagamisprotokolli kasutava tarkvara eest. Ka FastTracki protokoll on loodud Friisi osalusel.
Kazaa edust ajendatult kaasasutati Joltid, tarkvarafirma, mis arendab ja turustab firmadele partnervõrkude lahendusi ja võrguliikluse optimeerimise tehnoloogiaid.
Friis on ka Altneti (muusikamüügiteenus Kazaa kasutajatele) kaasasutaja.
Keha ja vaimu dualism
Keha ja vaimu dualism on vaimufilosoofias arusaam, mille kohaselt vaimunähtused ei ole füüsilised nähtused ega ümberpöördult.
Dualismi eriti tuntud vorm on Descartesi dualism. Descartes oli esimene, kes samastas vaimu selgelt teadvuse ja eneseteadvusega ning eristas seda kehast. Tema sõnastaski esimesena keha ja vaimu probleemi praegu tuntud kujul.
Dualism vastandub monismile, mille erikujude seas on füsikalism ja fenomenalism.
Substantsidualism vastandub igasugusele materialismile; omadusdualismi võib pidada emergentse materialismi vormiks ning vastandada mitteemergentsele materialismile.
Keha ja vaimu dualismi tüübid
Eristatakse kolme tüüpi dualismi:
Substantsidualism
Substantsidualism, mille kuulsaim esindaja on Descartes, väidab, et on kaht tüüpi substantse – vaimsed ja materiaalsed.
Descartes'i dualismi järgi puudub vaimsel substantsil ulatuvus ja materiaalsel substantsil mõtlemine. Mõned filosoofid, näiteks Aquino Thomas ja William Hasker, esindavad substantsidualismi teisi vorme.
Substantsidualism sobib teoloogias levinud vaatega, mille kohaselt surematu hing saab eksisteerida väljaspool füüsilist maailma. David Chalmers on teinud järgmise mõtteeksperimendi. Oletame, et mingis arvutisimulatsioonis kontrollivad olendite kehasid nende vaimud, mis jäävad simulatsioonist väljapoole. Need olendid võivad maailmas teha millist teadust tahes, kuid nad ei saa kuidagi välja selgitada, kus on nende vaimud, sest need jäävad väljapoole nende vaadeldavat maailma. Selles näites on tõene substantsidualismi arvutisimulatsiooni suhtes. Kui vaimud oleksid ise osa simulatsioonist, oleks tõene substantsimonism.
Omadusdualism
Omadusdualism väidab, et kui mateeria on teatud viisil organiseeritud, ilmuvad emergentsed mentaalsed omadused. See on emergentse materialismi erijuht.
Epifenomenalism väidab, et materiaalsed põhjused küll tekitavad aistinguid, tahteid, mõtteid jne, kuid vaimunähtustel puudub kausaalne jõud.
Interaktsionismi järgi võivad mentaalsed põhjused esile kutsuda materiaalseid tagajärgi ja ümberpöördult.
Omadusdualismi mõiste ei ole selgelt piiritletud. John Searle pooldab füsikalismi vormi, mida ta nimetab bioloogiliseks naturalismiks: kuigi vaimuseisundid ontoloogiliselt ei taandu füüsilistele seisunditele, taanduvad nad neile kausaalselt. Neuroteadus peab vaimunähtused lõpuks ära seletama. Mõned peavad seda omadusdualismiks, ise aga ta end omadusdualistiks ei tunnista.
Jaak Kikas
pisi|Jaak Kikas 2009. aastal Jaak Kikas (sündinud 23. veebruaril 1949 Tallinnas) on eesti füüsik, korrastamata süsteemide professor Tartu Ülikoolis.
Keha ja vaimu dualism
Predikaadidualism
Näiteks Davidson pooldas anomaalset monismi, mille kohaselt puuduvad ranged psühhofüüsilised seadused, mis seoksid vaimusündmusi ja füüsilisi sündmusi kirjeldatuna vaimusündmustena ja füüsiliste sündmustena. Sellegipoolest on vaimusündmustel ka füüsilised kirjeldused. Mentaalsed predikaadid on ratsionaalsed, holistlikud ja paratamatud, füüsilised predikaadid aga kausaalsed, atomaarsed ja kontingentsed.
Jaak Kikas
Kikas on olnud teaduskeskuse Ahhaa teadusnõukogu esimees ja juhendanud kaks kümnendit Eesti võistkonda rahvusvahelistel füüsikaolümpiaadidel. Ta on pälvinud tunnustust ka teaduse populariseerijana.
Keha ja vaimu dualism
Subjektiivne argument
Üks tähtis argument füsikalismi vastu (ning seega mingit laadi dualismi kasuks) viitab sellele, et vaimul ja kehal paistavad olevad väga erinevad ja võib-olla ühitamatud omadused.
Jaak Kikas
Haridus
1967. aastal lõpetas ta Tallinna II Keskkooli ja 1972. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna cum laude. 1979. aastal kaitses Tartus füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja tahkisefüüsika erialal akadeemik Karl Rebase juhendamisel.
Keha ja vaimu dualism
Subjektiivne argument
Vaimusündmustel on teatud subjektiivne kvaliteet, mida füüsilistel sündmustel ei paista olevat. Võib näiteks küsida, mis tunne on, kui näpp on kõrvetada saanud või kui nähakse taeva sina või kuuldakse ilusat muusikat.
Jaak Kikas
Haridus
Ta on end täiendanud Baseli Ülikoolis, Bayreuthi Ülikoolis ja Müncheni Tehnikaülikoolis.
Keha ja vaimu dualism
Subjektiivne argument
Vaimufilosoofid nimetavad vaimusündmuste subjektiivseid aspekte kvaalideks. Valu tunda, tuttavat sinise varjundit näha jne on mingi tunne. Need on nende vaimusündmustega seotud kvaalid. Ja väidetakse, et kvaale on eriti raske taandada millelegi füüsilisele. Thomas Nagel väitis artiklis "Mis tunne on olla nahkhiir?", et isegi kui me teame nahkhiire kajalokatsioonimeele kohta kõike, mida on võimalik teada saada kolmandaisikulisest teaduslikust vaatekohast, siis me ikka veel ei tea, mis tunne on olla nahkhiir.
Jaak Kikas
Töökäik
pisi|Jaak Kikas esinemas [[Vikipeedia:Teadusfoto 2012|Teadusfoto 2012 lõpuüritusel Ahhaa keskuses]]
Keha ja vaimu dualism
Teadmiseargument
Nageli omadega sarnaseid argumente kasutades sõnastas Frank Jackson teaduseargumendi. Oma mõtteeksperimendis (nn Mary tuba) räägib ta neuroteadlasest Maryst, kes on sündinud ja kogu elu elanud mustvalges toas, kus on mustvalge televiisor ja mustvalge arvutiekraan, ning on seal kogunud kõik andmed värvuste loomuse kohta, mis tal oli võimalik saada. Jackson väidab, et niipea kui Mary toast välja läheb, saab ta teada midagi, mida ta varem ei teadnud, nimelt mis tunne on värvusi näha. Kuigi selles näites Mary varem teadis värvuste kohta kõike, mida objektiivsest, kolmandaisikulisest vaatekohast on võimalik teada, ei teadnud ta, mis tunne on näha punast, oranži ja rohelist.
Jaak Kikas
Teadustöö
Jaak Kikase teadustöö on olnud seotud tahkiste optilise kõrglahutusspektroskoopia (selektiivspektroskoopia, spektrite püsisälkamine, üksikmolekulide spektroskoopia) meetodite arendamisega ning nende rakendamisega erineva korrastusastmega tahkiste (molekulaarkristallid, ühismõõduta süsteemid, polümeer- ja oksiidklaasid) uurimisel, samuti mõnede kõnealuste meetodite praktiliste rakendustega optilises informaatikas ja sensoorikas. Sealhulgas on ta koos kolleegidega näidanud kõrgete hüdrostaatiliste rõhkude olulist mõju klaaside madalatemperatuursele mikrodünaamikale ja arendanud seda kirjeldavaid teoreetilisi mudeleid.
Keha ja vaimu dualism
Teadmiseargument
Kui Mary tõepoolest midagi uut teada saab, siis see teadmine peab olema teadmine millegi mittefüüsilise kohta, sest värvuse füüsiliste aspektide kohta teadis ta juba kõike, mida on võimalik teada. David Lewis vastas sellele argumendile nn võimeargumendiga: Mary lihtsalt omandas võime tunda ära värvuseaistinguid, mida tal varem polnud olnud. Lewise järgi on teadmiseargument ebaõnnestunud, sest ta ajab oskamise segi teadmisega.
Jaak Kikas
Fotograafia
Jaak Kikas on tegelenud ka fotograafiaga. Tema esimene fotonäitus "40 pilti" toimus 2015. aastal Tartu galeriis Noorus ja teine "Katoptromaania" 2016. aastal Tartu Jakobi galeriis. 2023. aastal avati tema näitus "Erinevatel aegadel".
Sineptõlkjas
Sineptõlkjas ehk rapister (Rapistrum Crantz) on taimeperekond ristõieliste sugukonnas.
Eestis võib tulnukana kohata kahte liiki:
Jaak Kikas
Fotograafia
Alates 2019. aastast on ta Tartu Kunstnike Liidu liige.
Keha ja vaimu dualism
Eriteadusteargument
See argument ütleb, et kui predikaadidualism on õige, siis on olemas eriteadusi, mis ei ole taandatavad füüsikale. Need taandumatud eriteadused, kust väidetavad taandumatud predikaadid pärinevad, erinevad "kõvadest teadustest" põhiliselt sellepoolest, et nad on huvisõltelised. Kui nad on huvisõltelised, peavad nad sõltuma huvitatud vaatekohti omavate vaimude olemasolust. Sääraste eriteaduste musternäide on muidugi psühholoogia. Sellepärast peavad psühholoogia ja psühholoogilised predikaadid veel sügavamalt sõltuma vaimse olemasolust.
Jaak Kikas
Fotograafia
Samuti on Kikas osalenud mitme fotovõistluse žüriis, sealhulgas korduvalt Eesti teadusfoto võistluse žüriis. Kureerib Physicumi kunstigaleriid.
Isiklikku
Tema vanaisa Reinhold Kamsen (1871–1952) oli eesti luuletaja, tuntud laulu "Küll on kena kelguga" sõnade autor, isa Verner Kikas (1916–2000) ja ema Valve Kikas (1914–1991) olid Eesti tehnikateadlased. Abielus Ülle Kikasega (sündinud 1949), neil on tütred Riina Tens (s 1974) ja Rutt Hints (s 1976) ning poeg Taavet Kikas (s 1982).
Keha ja vaimu dualism
Zombie-argument
Zombie-argument põhineb David Chalmersi mõtteeksperimendil. Põhiidee seisneb selles, et on võimalik kujutleda ning seega ka mõelda kellegi keha ilma selle kehaga seostatavate teadvuslike seisunditega.
Chalmersi argument on järgmine. Tundub väga usutav, et säärane olend saab olemas olla, sest nõutav on lihtsalt see, et zombie kohta on tõene parajasti see, mida füüsikalised teadused tema kohta ütlevad. Et nendes teadustes ei räägita midagi teadvusest ega muudest vaimunähtustest, siis ei ole samm mõeldavusest võimalikkuseni kuigi suur.
Isikuidentsuse argument
See argument puudutab erinevusi kontrafaktuaalide rakendatavuse juures ühelt poolt füüsiliste esemete puhul ja teiselt poolt isikute puhul. Mis tahes materiaalse objekti, nt printeri puhul saab sõnastada rea kontrafaktuaale:
Kuskil poolel teel sellelt, et printer on tehtud täpselt nendest detailidest, millest ta tegelikult on, kuni selleni, et ta on ainult 20% ulatuses samast materjalist, on kokkuleppe küsimus, kas tegu on sama printeriga.
Kujutame aga ette Fredericki-nimelise inimese teisikut, kes on sündinud samast munarakust ja geneetiliselt pisut muundatud seemnerakust. Kujutame ette kontrafaktuaalsete juhtumite rida, mis sarnaneb printeri kohta toodud näitega. Kuskil poolel teel ei olda Fredericki identsuse küsimuses enam kindel. Väidetakse, et "ehituse kattumine" ei ole rakendatav vaimu identsusele. Madell ütleb: "Ent kuigi minu praegusel kehal võib mõnes võimalikus maailmas olla osaline vaste, ei saa seda olla minu praegusel teadvusel. Iga praegune teadvuseseisund, mida ma saan kujutleda, kas on minu oma või ei ole. Siin ei juttugi astmetest."
Kui Fredericki vaste Frederickus koosneb 70% ulatuses samast füüsilisest ainest nagu Frederick, kas see tähendab, et ta on ka mentaalselt 70% ulatuses Frederickiga identne? Kas on mõtet öelda, et miski on mentaalselt 70% ulatuses Frederick?
Viited
مثنوية (فلسفة العقل) Dualisme Дуализм Дуализам Дуализм (философия сознания)
Lihula
pisi|Droonivideo Lihula linnuse varemetest, mõisast ja linnast 2021. aasta augustis pisi|Lihula peatänava algus Lihula on linn Lääne-Eestis Pärnu maakonnas Lääneranna vallas. Ajalooliselt on Lihula kuulunud pikalt Läänemaa koosseisu ja seal asunud mõisad on olnud Lihula kihelkonna keskusteks.
Lihulas elas 2019. aasta seisuga 1201 inimest.
Asulas tegutsevad kultuurimaja, gümnaasium, lasteaed ja päästekomando. Seal asuvad Lihula mõisa hooned, kirik ja linnusevaremed. Mõisa peahoones tegutseb Lihula muuseum. Püstitatud on Lihula Vabadussõja mälestussammas.
Linnusevaremete, mõisaansambli ja ajaloolise linnasüdamiku kaitseks on moodustatud Lihula vanima asustuse muinsuskaitseala.
Nimi
Saksa keeles on Lihula nimekujud olnud 1211 Leale, 1519 Leal, 1798 Lihhola. Lihula nime teket on seletatud mitmeti. Nii on lähtealuseks peetud sõnasid liha, liga või ligu, aga ka lehu (’sopp, muda’). Tõenäoliseks on peetud asula nime algset kuulumist mäel asuvale muinaslinnusele, mis muudab madala maaga seonduvad liga ja ligu tähenduselt sobimatuteks.
Muinasaeg
Lihula linnusemäelt pärineb Läänemaa vanim inimtegevuse tõend, 6000–7000 aasta tagusesse aega kuuluv tumehallist tulekivist uurits. Lihula kiviaegse asula jäljed on oletuslikult jäänud hilisemate kultuurikihiladestuste alla. Lihula paiknes ajalooliselt olulisel teetrassil, kuna muinasajast saadik toimus liikumine Tallinna sadamakohast ühe peamise suunana Tallinn-Jälgimäe-Nissi-Lihula-Pärnu-Riia.
Lihula linnuse kultuurikihist saadud varaseimad dateeringud pärinevad 1. aastatuhande teisest poolest. 13. sajandi alguses asus Lihula linnus Lihula muinaskihelkonnas ja oli mitmete hinnangute järgi üks peamisi keskusi Eestimaa lääneosas või isegi kogu Eestimaal.
Kesk- ja varauusaeg
pisi|[[Lihula kirik]] 1211. aastal nimetas Riia peapiiskop Albert von Buxhoeveden abt Theoderichi Eestimaa piiskopiks ja Lihula oma soodsa asukoha tõttu Eestimaa piiskopi residentsiks. Nimelt asus Saare-Lääne piiskopi esimene rajatud linnus varasema muinaslinnuse kohal. Piiskop Theoderichi hukkumisel Tallinna lahingus 1219. aastal nimetas piiskop Albert tema järglaseks Lihula piiskopina enda venna Hermanni, kes oli abt püha Pauluse Bremeni benediktlaste kloostris. Taanlaste saabumisega Eestimaale kujunes Riia ja Taani vastasseis. Tõenäoliselt kooskõlas Taani kuninga poliitikaga tungis 1220. aastal Läänemaale Rootsi vägi kuningas Johan Sverkerssoni juhtimisel. Rootslased asusid ristima ja kirikuid ehitama ning oma võimukeskuseks tegid nad Lihula, mida Riia pidas piiskop Hermanni omanduses olevaks. Kuningas Johani lahkumise järel tagasi Rootsi ründasid Lihulat saarlased ning toimunud Lihula lahingu järel suutsid vaid vähesed linnuses paiknenud inimesed end päästa, põgenedes taanlaste juurde.
Lihulas rajati kivilinnus Saksa ordu ja piiskopi koostöös peale 1238. aastat, kui pool linnust oli loovutatud ordule. Peahoone üks külg oli kumer ja sisehoov kujunes poolringikujuliseks, kuna linnuse ringmüür järgis muinaslinnuse piirjooni. Linnus täitis ka piiskopi-ja ordumõisa puhul maahärrade elamu rolli, mistõttu ehitati juurde vaid aidad ja veski.
Senine keskuste võrgustik muutus üldiselt keskaegse linnastumise käigus ja Lihula oli üks neid keskusi, mis pidi hoolimata oma potentsiaalist leppima senisest vähem olulise kohaga asustushierarhias. Kuigi piiskopkonna esimest keskust üritati rajada Lihulasse, puuduvad andmed selle keskuse linnastaatusest. On võimalik, et Saare-Lääne piiskop püüdis Lihulas kehtestada esialgu mõningaid eriõigusi. Kuigi Lihulas leidus 16. sajandil kodanikke, kes vandusid piiskopile eraldi truudust, on neid andmeid Lihula linnaks pidamiseks liiga vähesteks peetud. Kuigi Lihulal puudusid linnaprivileegid, tuleb selle alevi elanike lugeda Eesti keskaja linnaelanikkonna hulka. Selliste asulate elanikkonna tõenäoliseks suuruseks on peetud 100–200 elanikku.
Lihulas rajati linnuse vahetusse lähedusse oletatavasti aastatel 1275–1285 naistsistertslaste klooster, mis viitab asula suuremale asustusele juba 13. sajandil. Klooster lõpetas tegevuse 16. sajandi keskpaigas sõdade tõttu.
pisi|[[Lihula mõisa härrastemaja]] 16. sajandi keskel jagunesid ordu alad Läänemaa mandriosas Lihula, Matsalu ja Sõtküla ametkondadeks, mille keskusteks olid ordumõisad. Lihula ametkond hõlmas suurt osa Karuse kihelkonnast ja kogu Lihula kihelkonda. Lihula ametkond ise jagunes omakorda viieks vakuseks, milleks oli Sipa, Õeküla, Järise, Nurme ja Tuudi vakused. Selleks ajaks kuulus Lihule linnuselääni 65 külas oli 16. sajandi teisel poolel keskmiselt 4–5 peret.
Rootsi riigi võimu alla minekul moodustati Lihula linnuselään, mis hõlmas Lihula, Kirbla, Karuse, Hanila, Mihkli ning osaliselt Martna kihelkonna mõisaid ja külasid. Linnuselääni ei suudetud aga koos hoida, sest Lihulast ei kujunenud tugevat keskust. Juba 1615. aastaks oli lään juba osadena välja jagatud, mida sõdiv Rootsi riik ei suutnud enam välja lunastada. Rootsi riik hakkas majandusolukorra leevendamiseks Harju-Viru õiguse järgi Rootsi kõrgaadlile maid müüma. 1630./31. aastal ostis Lihula mõisalääni Rootsi sõjaväelane ja poliitik Åke Henriksson Tott, kes asus kokku koguma endise linnuselääni maid. Tema poeg, Liivimaa kindralkuberner Claes Tott on tuntud oma 1668. aasta maapolitseikorralduse poolest, millega piirati talupoegade liikumisvabadust ning juurutati sunnismaisust.
Vanim Lihula plaan pärineb aastast 1645, millel kujutatud asustuspilt annab aimu ka keskaegse Lihula välisilmest. Kaardil on fikseeritud asula krundijaotus ning koostati arvatavasti Lihula kodanike ja mõisa vahelise konflikti tulemusel, kus Åke Tott ja Lihula linnusepealik Blasius Smetana ei olnud nõus tunnistama kodanike omandiõigusi nende kruntidele. Lihulat ähvardas täielik likvideerimine, kuid kodanike eest astus välja Eestimaa kuberner Erik Oxenstierna.
17. sajandi kaartide põhjal on kogu Eesti teedevõrgu kujunemisel tähtsat rolli mänginud Lihulat läbiv ajalooline teetrass, nimelt Tallinn-Jälgimäe-Laitse-Kullamaa-Lihula-Virtsu.
Uusaeg ja lähiajalugu
pisi|Lihula linna peatänav Venemaa koosseisu kuuludes oli Lihula Eestimaa kubermangus, 1783. aastast Haapsalu ja Lääne kreisi Ranna-Lääne osas.
1883. aastal maiste eeliste, ennekõike maasaamise ootuses Läänemaal alanud usuvahetusliikumine sai alguse Lihulast, kus kohaliku pastori vahekord rahvaga oli halb. Lihulast laienes liikumine naaberkihelkondadesse. Aasta jooksul astus Läänemaal õigeusku üle 2460 inimese. Aastal 1889 valmis Lihula Püha Neeva Aleksandri kirik.
1925. aastal alustas Eesti Demobiliseeritud Sõjaväelaste Liidu Lihula komitee raha kogumist Lihula vabadussamba ehitamiseks. Sammas valmis alles 1935. aastaks. Kuna Nõukogude perioodil sammas kohalikul tasandil poliitilisi pingeid tekitas, otsustati see 1949. aasta kevadel õhkida. Vabadussammas taasavati 23. juunil 1993.
1929. aastal ehitati ümber Lihula haridusseltsi ja Lihula karskusseltsi eestvedamisel Tallinna mnt 29 asuv kuur, kuhu loodi laululava. See valmis kohalike kultuuriharrastajate kätetööna. Samal aasta talvel tekkis mõte korraldada suurem laulupäev, mistõttu oli tarvis ehitada ka suurem laululava. See tehti Lihula mõisa härrastemaja taha. 1949.–1950. aastal ehitati teine laululava Lihula parki tähistamaks esimese sõjajärgse viisaastaku lõppemist. See sündmus oli seotud ka 1950. aasta laulupeoga, mille eelproovid pidid aset leidma piirkondlikel laulupäevadel. Hiljem ehitati kolmas laululava 1964. aastal ning seoses Lihula vabadussamba taastamisega neljas 1990. aastate alguses.
Linna läbis aastatel 1931–1968 Rapla-Virtsu kitsarööpmeline raudtee. Lihula IV klassi jaam jäi Kirbla ja Tuudi peatuskohtade vahele.
pisi|40 aastat elupuu all peidikus olnud vabadussamba kaks graniittahvlit kaevas 28. augustil 1988 oma koduõuel välja Johannes Kõllamaa Lihula 1945. aastal sai alevi õigused. Eesti NSV perioodil moodustati 1950. aastal Lihula rajoon, mis likvideeriti 1961. aastal. Nõukogude okupatsiooni ajal asutati Lihulas ühe koolinoorte põrandaaluse organisatsioonina Eesti Rahvavabastusorganisatsioon, mis nimetati hiljem ümber Eesti Vabadusvõitlejate Liiduks. Lihulas oli keskkool, tegutses roliitplaatide tootmise ettevõte, mis valmistas Matsalu lahe pilliroost väärtuslikku isolatsioonimaterjali. Endine Lihula mõis oli Lihula sovhoosi keskuseks.
Lihula alevi omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991. 1993 sai Lihula linnaks. 1999. aastal liitusid Lihula linn ja vald, Lihula vallaks.
Haridus
Lihula haridusajaloo esimese tähisena saab märkida 1587. aastat, kui Rootsi kirikutegelane David Dubberch andis Lihula kirikut visiteerides korralduse koolmeistri palkamiseks. 1786. aastal avati Lihulas algkool. 1938. aastal avati keskharidust andev Lihula Erareaalkool. 1940. aastast tegutses Lihulas keskkool, mis 1995. aastal nimetati Lihula Gümnaasiumiks.
Lihulaga seotud kuulsad isikud
1865. aastal sündis Lihulas eesti jurist ja riigikohtunik Harald Jucum.
Lihula vallas sündis 1879. aastal maadleja Gustav Vaher, kes oli maailmameister.
pisi|500px|tühi|Vaade Lihula peatänavale
Ecuadori jalgpallikoondis
Ecuadori jalgpallikoondis on Ecuadori rahvuskoondis jalgpallis.
Taksis
Taksis ehk suunatud liikumine on nähtus, kus loomorganism või mikroorganism liigub mingi (välis)ärriti suunas (positiivne taksis) või sellest eemale (negatiivne taksis). Mõnikord räägitakse ka polariseerivast taksisest, mis tähendab vastava organismi mingi kehaosa püüdu pöörduda ärriti suhtes.
Looduses esineb arvukalt erinevaid taksiseid, neist levinumad on termotaksis, geotaksis, fototaksis, kemotaksis ja reotaksis.
BJ
BJ võib tähendada järgmist:
Fotoelektriline signalisatsioon
Fotoelektriline signalisatsioon on elektroonikaseade, mis annab vaegnägijatele heli- või puutesignaalide abil teavet ümbruses asuvate esemete visuaalselt tajutavate tunnuste kohta.
Bujumbura rahvusvaheline lennujaam
Bujumbura rahvusvaheline lennujaam (Aéroport international de Bujumbura) on lennujaam Burundi pealinnas Bujumburas.
Geograafilised koordinaadid on 3°19′27″ S, 29°19′07″ E.
Lennujaama kõrgus merepinnast on 787.
Maandumisrada on asfaltkattega. Selle pikkus on 3600 m.
Lennujaama kasutavad lennukompaniid Brussels Airlines, Ethiopian Airlines, Kenya Airways ja Rwandair Express.
Aastal 2004 teenindas lennujaam 85 434 reisijat.
Prato provints
Prato provints on provints Itaalias Toscana maakonnas. Provintsi keskus on Prato linn. Itaalia provintsidest on pindalalt ja omavalitsusüksuste (comune) arvult väiksem vaid Trieste provints.
Prato provints jaguneb seitsmeks omavalitsuseks.
Kanarbiku tänav
Kanarbiku tänav on ka Tallinna Kibuvitsa tänava endine nimi.
31. Jalaväepataljon
Pataljon valmistati ette juulist 2007 maini 2008 Kaitseväes teeninud ajateenijatest ning harjutati kokku 2008. aasta suurõppusel Kevadtorm.
Ob
pisi|Obi jõe [[valgala]] Ob (vene keeles Обь, handi ja mansi keeles Ас, neenetsi keeles Саля' ям) on jõgi Aasias.
Obi alguseks loetakse Bija ja Katuni jõe ühinemiskohta. Obi pikkus on 3650 km Katuni suudmest, 4338 km Katuni lähtest või 5410 km Irtõši lähtest.
Katun algab Kasahstani piiri ääres Altai kõrgeima mäe Beluhha edelajalamilt umbes 1838 m kõrguselt. Ta voolab algul edelasse, siis läände, loodesse, põhja ja kirdesse. Temasse suubub vasakult Koksa ja suudmes asub Kök-Suu Oozõ asula. Seal pöördub Katun kagusse, hiljem itta. Temasse suubub paremalt Argut ning jõgi pöördub sel põhja, parempoolse lisajõe Tšuja suudmes loodesse. Katun läbib Altai Vabariigi pealinna Gorno-Altaiski ja ületab kohe seejärel Altai Vabariigi piiri, jõudes Altai kraisse. Katun pöördub peatselt seejärel läände, ühineb parempoolse lisajõe Bijaga ja moodustab Obi jõe. Suudmekoha lähedal asub Biisk.
Voolu suund
pisi|vasakul|Obi [[hüdrograaf Salehardis]] Algul voolab Ob läände. Temasse suubuvad vasakult Anui, Tšarõš ja Alei. Tšarõši suudmes pöördub Ob põhja. Altai krais jääb jõest läände Kulunda stepp. Siis jõuab jõgi Altai krai pealinna Barnauli, kus pöördub taas läände. Temasse suubub paremalt Tšumõš ja suubumiskoha lähedal jõest lõunas asub Pavlovsk. Kamenis Obi ääres teeb Ob järsu käänaku ja voolab edasi kirdesse ja jõuab Novosibirski oblastisse. Novosibirski oblastis jääb jõest läände Baraba stepp. Ordõnskojes jõuab jõgi Novosibirski veehoidlasse, millesse Berdskis suubub paremalt Berd. Veehoidla kirdeots on Novosibirskis, kus Obi suubub paremalt Inja. Novosibirskist edasi voolab jõgi põhja. Peatselt ületab ta Tomski oblasti piiri ja jõuab Lääne-Siberi lauskmaale.
Tomski oblasti lõunaosas jääb Obist läände Vasjuganje. Ob möödub Melnikovost ja seejärel suubub temasse paremalt Tom. Tomi suudmes pöördub jõgi loodesse. Siis möödub ta Krivošeinost ja Moltšanovost ning paremalt suubub temasse Tšulõm. Siis möödub jõgi Kolpaševost, kus temasse suubub paremalt Ket. Vasakult suubub Obi Tšaja. Parabelis suubub Obi vasakult Parabeli jõgi ja paremalt Paidugina. Kargassokis suubub jõkke vasakult Vasjugan, sealt allavoolu paremalt Tõm. Pärast möödumist Aleksandrovskojest ja Streževorist ületab jõgi Tjumeni oblasti piiri ning jõuab Tjumeni oblastisse kuuluvale Handi-Mansimaale. Seal pöördub jõgi läände. Ta möödub Nižnevartovskist, kus temasse suubub paremalt Vahh, Megionist ja Langepassist. Siis suubuvad temasse paremalt Agan ja vasakult Jugan. Ta möödub Neftejuganskist ja Surgutist ning jõuab lõpuks Handi-Mansimaa pealinna Hantõ-Mansiiskisse, kus temasse suubub vasakult Irtõš, mis on mitte ainult Obi, vaid kõigi maailma jõgede peale kokku pikim lisajõgi. Seal pöördub Ob loodesse ning möödub Karõmkarõst, Oktjabrskojest, Priobjest ja Peregrebnojest. Peregrebnojes pöördub jõgi põhja. Seal eraldub Obist lääne poole vana jõeharu, mida nimetatakse Väike-Obiks. Obi suubub paremalt Kazõm ja Väike-Obi vasakult Põhja-Sosva. Siis ületavad Ob ja Väike-Ob Tjumeni oblastisse kuuluva Jamali piiri. Obisse suubub paremalt Kunovat ja ta möödub Gorkist, Väike-Ob möödub Mužist. Siis ühinevad Ob ja Väike-Ob uuesti ning Ob jõuab Jamali pealinna Salehardi, kus pöördub itta. Aksarkas suubub jõkke paremalt Polui ja seejärel suubub Ob Obi lahte.
Kongruentsus
Kaks punktihulka on kongruentsed, kui ühte saab teiseks muuta rööplükke, pööramise ja/või peegeldamise abil.
Massa ja Carrara provints
Massa ja Carrara provints on provints Itaalias Toscana maakonnas. Kuni 2009. aastani kandis provints nime Massa-Carrara provints. Provintsi keskuseks on Massa linn.
Haldusjaotus
Massa ja Carrara provints jaguneb 17 omavalitsusüksuseks (comune).
Heiki Mätlik
Heiki Mätlik (sündinud 16. juulil 1955 Raplamaal Purila külas) on eesti kitarrist ja pedagoog.
Õpingud
Õppis klassikalist kitarrimängu 1975–1979 Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis (Igor Klimenkovi klassis) ning hiljem Moskvas Aleksandr Tšehhovi ja Juri Judini juures. On end täiendanud Londonis David Russelli, Itaalias Angelo Gilardino ja Madridis José Luis Rodrigo meistriklassis.
Töö
On aastast 1990 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppejõud, õpilasi: Kuldar Kudu, Peeter Prints, Jelena Ossipova, Kristo Käo, Jorma Puusaag jt. Juhatanud meistriklasse ka välismaal (Skandinaavia maades, Hispaanias ja Saksamaal), pidanud loenguid kitarrimängu ajaloost ja kitarriõppe metoodikast ning koostanud mitu kitarriõpikut ja videokassetti. Juhtinud ETV-s ja Eesti Raadios kitarri ja selle mängu tutvustavaid saatesarju (1981–1984 “Kitarrimängud”, 1990–1993 “Kitarrikool”).
Olnud aastast 1979 Eesti Kontserdi solist, esinenud solisti ja ansamblistina Balti- ja Põhjamaades (sh paljudel kitarrifestivalidel), teistes Euroopa riikides, USAs, Kanadas ja Austraalias. Teinud koostööd paljude Eesti (Leili Tammel, Tiiu Levald, Kaia Urb, Samuel Saulus, Arvo Leibur, Henry-David Varema, Urmas Vulp, Andres Uibo, Jaak Sooäär, Martin Kuuskmann, Terje Terasmaa) ja välismaa solistidega (Per Skåreng, Kari Äikäs) ja dirigentidega (Mika Eichenholz, Paul Mägi, Toomas Vavilov). Aastatel 1978–1996 mängis rahvusvahelise tunnustuse võitnud trios Camerata Tallinn (koos Jaan Õuna, Mati Kärmase ja Ulrika Kristianiga). Inspireerinud uut kitarrimuusikat looma selliseid heliloojaid nagu Ester Mägi, Erkki-Sven Tüür, Lepo Sumera, Kuldar Sink, René Eespere, Peeter Vähi, Raimo Kangro ja Nikita Koshkin. Salvestanud kammermuusiku ja solistina üle 40 CD ja DVD ka firmadele Harmonia Mundi, Finlandia Records, Antes, Forte ja Alba Records, sh viimasele topeltalbumi Bachi kogutud lautoteostega (1999). Trios Arvo Leiburi ja Terje Terasmaaga (Estonian VGV Trio) salvestatud "Tango King Astor Piazzolla" valiti 2000. aastal Eesti aasta parimaks klassikaplaadiks.
Alide Remmel
Alide Remmel (aastani 1928 Alide Mangelson; 18. veebruar (vkj)/ 2. märts 1899 Lebavere küla, Vana-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 5. jaanuar 1979 Tartu) oli eesti botaanik.
Hariduskäik
Lõpetas 1920. aastal Paide Tütarlastegümnaasiumi ja 1933. aastal Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna. Akadeemiliselt oli ta Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.
Töökäik
Oli 1939–1945 keskkooli loodusloo- ja maateaduse õpetaja.
Oli 1945–1949 Tartu Riikliku Ülikooli taimesüstemaatika ja geobotaanika kateedris assistent, 1949–1952 sama kateedri ning mineraloogia ja paleontoloogia kateedri vanemõpetaja, 1952–1953 taimesüstemaatika ja geobotaanika kateedri assistent, 1953–1956 vanemõpetaja, 1956–1961 assistent.
Teadustöö
Ta oli tuntumaid ja viljakamaid Eesti adventiivfloora (tulnuktaimede) uurijaid.
Hybrid Theory EP
"Hybrid Theory EP" on Linkin Parki album 1999. aastast.
Aksu ringkond
Aksu ringkond on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Hiinas Xinjiangis. Piirneb loodes Kõrgõzstani ja Kasahstaniga.
2000. aastal oli elanike arv 2 141 745, neist 71,9% uiguurid, 26,6% hiinlased, 0,55% hueid ja 0,46% kirgiisid.
Hybrid Theory EP
Kui Chester Bennington liitus Xeroga, siis bänd võttis uueks nimeks Hybrid Theory ja peagi lasti välja see 6-rajaline EP 1999. aastal. Ainult 1000 eksemplari trükiti algupäraselt ja saadeti Linkin Parki street teami liikmetele reklaamiks.
Aksu ringkond
Haldusjaotus
Jaguneb kaheks maakonna õigustega linnaks ja seitsmeks maakonnaks:
Hybrid Theory EP
Paljud hardcore ' i fännid kaaluvad seda väljaannet kui meistriteost: täiuslik kombinatsioon rokist, hiphopist ja elektroonilisest muusikast. Teravatest sõnadest kuni selle unikaalse pillimänguni, album endiselt säilitab oma "underground" saundi bändist, kes just on tegemas oma suurt etteastet muusikatööstuses. Me kõik teame, mis edasi sai.
Sündimuse kogukordaja
Sündimuse kogukordaja on mistahes näitaja, mis saadakse, kui mingi piirkonna kogu rahvastiku või selle osa sündide arv (s.h. ka surnultsünnid) jagatakse vastava rahvastiku keskmise suurusega sellel ajavahemikul.
Hybrid Theory EP
Ainuke võimalus EP-d või selle uut väljaannet soetada on osta see kelleltki, kes omab seda. Seetõttu on suur võimalus ka pettuse ohvriks langeda. Ainult originaalteosel on plaadi sisekaanel kirjas lõik: "After eight months, she was sure of one thing: that the baby's future would be determined by the convergence of its divided past ".
Sündimuse kogukordaja
Sündimuskordajaid väljendatakse tavaliselt promillides (1000 inimese kohta) ning ajavahemikuks võetakse aasta.
Hybrid Theory EP
Albumi produtseeris Hybrid Theory (Linkin Park).
Akvakultuur
thumb|Töölised ammutavad [[sump|sumbast sägasid, Delta Pride'i sägakasvatus Mississippil]] Akvakultuur ehk vesiviljelus on üldjuhul kasulike veeorganismide, nii mageveeliste kui ka mereveeliste, kasvatamine vesikeskkonnas.
Meres kasvatatavat akvakultuuri nimetatakse marikultuuriks. Teatavate organismidega kasvatatavat akvakultuuri võib nimetada vähikasvatuseks, kalakasvatuseks, krevetikasvatuseks jne.
Akvakultuuris kasvatatakse enamasti limuseid, vähke, veetaimi (ka vetikaid) ja vääriskalu (näiteks vikerforelli).
Akvakultuur on inimkonnale märksa ohutum võrreldes maismaal kasvatatavate liikide pidamisega. Paljud viirushaigused, näiteks rõuged, linnugripp, seagripp ja hullulehmatõbi jõuavad inimesele maismaaloomadelt. Seevastu pole veel teada, et mõni vees kasvatatav taim või loom inimesele nakkust annaks, kui mitte arvestada kalade siseparasiite.
Ajalugu
Akvakultuur pärineb Hiinast, umbes ajast 2500 eKr. Esimesena kasvatati karpkala, kes on pidamistingimuste suhtes vähenõudlik. Karpkala kasvatamine viis kuldkalade aretamiseni Tangi dünastia ajal.
Kalatiike leidus ka Vanas Roomas ja selle kombe võtsid üle varakristlikud kloostrid, sest kala oli paasturoog, mida võis süüa ajal, kui liha ei tohtinud süüa. Keskajal levis kalatiikide rajamise komme kõikjale Euroopasse, kaasa arvatud Eestisse. Kalatiikide tähtsus vähenes 19. sajandil, kui transport arenes ja muutis ka sisemaal värske kala odavamaks.
Tänapäeval akvakultuuri tähtsus suureneb. Selle põhjuseks on paljude kalaliikide looduslike varude üleekspluateerimine ja maailma rahvaarvu kasv, mis suurendab nõudlust kvaliteetsete proteiiniallikate järele.
Vesiviljelus Eestis
Eestis on vesiviljelus tõusuteel ja valdava osa toodangust moodustab vikerforell (2016. aastal 78% kogu müüdud kala- ja vähitoodangust). Kokku müüdi 2016. aastal kaubakala ja -vähki 868 tonni ja seda 3,7 miljoni euro väärtuses. Sellest 680 tonni ja 2,6 miljonit eurot oli vikerforelli osa, harilikku jõevähki müüdi 0,7 tonni ja teiste liikide (ahven, arktika paalia, angerjas, aafrika angersäga, karpkala, pakslaup, säga, siberi ja vene tuur ning valgeamuur) osa oli väiksem. Samal aastal läks ekspordiks 9% toodangust.
Maardu
Nimi
Linna nimi on pärit teisel pool Maardu järve paiknevalt Maardu mõisalt. Viimane on saanud nime arvatavasti surmahaldjas Marduse järgi.
Ajalugu
Esimest korda on mainitud asulat tänapäeva Kallavere kohal 1241. aastal, endise Kroodi küla kohta on andmeid 1397. aastast. Nende asulate endisel asukohal praegune Maardu põhiosas paiknebki. Kroodi küla tänapäeval enam ei ole. Kallavere küla paikneb praegu Maardust kirdes, kuuludes tervenisti Rebala muinsuskaitsealasse.
Maardust sai tööstusasula tänu fosforiidi kaevandamisele. Kaevandamist alustati Ülgase külas juba 1920. aastatel. 1939. aastal rajati Maardusse Eesti Fosforiidi tehas ja karjäärid, kus Teise maailmasõja ajal oli fosforiidimaardla alal Saksa koonduslaagrid.
Maardusse rajati Maardu Keemiakombinaat, mis tootis fosforiidist muuhulgas väetisi. See reostas väga suurel määral keskkonda. Eriti kahjulikud olid tehase korstnatest linna kohale paisatud väävliaurud, mis isegi aknaklaase söövitasid. Uus elamurajoon rajati sellega arvestades veidi eemale, endistele Kallavere küla maadele, kus varem oli väga vähe maju. 1951. aastal sai Maardu aleviõigused ja 17. juulil 1980 linnaõigused.
Maardu alad kuulusid 1963–1991 administratiivselt Tallinna alla. Iseseisvaks linnaks sai Maardu 1991. aasta novembris.
Rahvastik
Maardus elavast umbes 17 500 inimesest on enamik vene rahvusest, eestlasi on 25%. Kokku leidub linnas 43 rahvuse esindajaid. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel on Maardu 17 524 elanikust 4347 eestlased, 10 845 venelased, 861 ukrainlased, 660 valgevenelased, 168 tatarlased, 88 soomlased, 86 poolakad, 82 leedulased, 62 armeenlased ja 1 kuubalane. Teiste rahvuste esindajate arv jäi alla 40.
Elanike keskmine vanus on 35–36 aastat.
thumb|Maardu Peaingel Miikaeli kirik
Kõige lähem luteri kirik on Jõelähtme Püha Neitsi Maarja kirik. Kallavere elamupiirkonna keskel asub Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kirikule kuuluv Maardu Peaingel Miikaeli kirik. Linnas asub ka Eesti Jehoova Tunnistajate Maardu koguduse kuningriigisaal.
Haridus
Maardus asuvad koolieelsed asutused ja kolm üldhariduskooli, vaid Kallavere keskkool on neist eestikeelne. Vene keeles toimub õppetöö Maardu põhikoolis ja Maardu gümnaasiumis. Tegutseb ka Maardu Kunstide Kool, kus õpetatakse muusikat, koreograafiat ja maalikunsti.
Transport
Maardu arengule on soodsalt mõjunud väga erinevate transpordiliikide olemasolu linna läheduses. Kõige tähtsamad kaubanduse seisukohalt on raudtee ja Muuga sadam. 15 kilomeetri kaugusel asub Tallinna lennujaam. Autotransport on samuti kasutatav, linnast läheb läbi Tallinna-Narva maantee (Peterburi tee).
Aastatel 2001–2019 teenindas Maardu–Tallinna bussiliini AS Temptrans, juulis 2019 hakkas Tallinna–Maardu ja Tallinna–Viimsi bussiliine teenindama AS SEBE. On tehtud plaane, et pikendada võimalikku Lasnamäe trammiliini Maarduni.
Vaata ka Maardu teede ja tänavate loetelu.
Ettevõtlus
thumb|Iru elektrijaam
4. sajand eKr
4. sajand ekr ehk IV sajand eKr ehk e.m.a. oli neljas sajand enne kristlikku ajaarvamist, mis algas 1. jaanuaril 400 eKr ja lõppes 31. detsembril 301 eKr.
Maardu
Ettevõtlus
Maardus asub Iru Soojuselektrijaam, mis toodab soojust ka Tallinnale.
4. sajand eKr
Kümnendid ja aastad
400. aastad eKr: 400 eKr
Maardu
Sport
Maardus asub Maardu linnastaadion.
Juhtimine
Aastatel 1996–2013 ja jaanuaris–oktoobris 2015 pidas Maardu linnapea ametit Georgi Bõstrov. 2013.–2014. aastal oli linnapea Nikolai Vojeikin, samal ajal oli Bõstrov linnavolikogu esimees. 2015. aasta novembrist on linnapea Valev Kald. 15. aprillil 2016 avaldati Valev Kaldile umbusaldust. 26. aprillil 2016 valiti Maardu linnapeaks Vladimir Arhipov, senise sotsiaalvaldkonna abilinnapea.
4. sajand eKr
Kümnendid ja aastad
390. aastad eKr: 399 eKr, 398 eKr, 397 eKr, 396 eKr, 395 eKr, 394 eKr, 393 eKr, 392 eKr, 391 eKr, 390 eKr
380. aastad eKr: 389 eKr, 388 eKr, 387 eKr, 386 eKr, 385 eKr, 384 eKr, 383 eKr, 382 eKr, 381 eKr, 380 eKr
370. aastad eKr: 379 eKr, 378 eKr, 377 eKr, 376 eKr, 375 eKr, 374 eKr, 373 eKr, 372 eKr, 371 eKr, 370 eKr
360. aastad eKr: 369 eKr, 368 eKr, 367 eKr, 366 eKr, 365 eKr, 364 eKr, 363 eKr, 362 eKr, 361 eKr, 360 eKr
350. aastad eKr: 359 eKr, 358 eKr, 357 eKr, 356 eKr, 355 eKr, 354 eKr, 353 eKr, 352 eKr, 351 eKr, 350 eKr
340. aastad eKr: 349 eKr, 348 eKr, 347 eKr, 346 eKr, 345 eKr, 344 eKr, 343 eKr, 342 eKr, 341 eKr, 340 eKr
330. aastad eKr: 339 eKr, 338 eKr, 337 eKr, 336 eKr, 335 eKr, 334 eKr, 333 eKr, 332 eKr, 331 eKr, 330 eKr
320. aastad eKr: 329 eKr, 328 eKr, 327 eKr, 326 eKr, 325 eKr, 324 eKr, 323 eKr, 322 eKr, 321 eKr, 320 eKr
Andriamasinavalonad
Andriamasinavalonad on laiali pillatud kogu Imerina enin-tokos ning Radama I valitsemisajal jõudsid nad veel kaugemale.
Andriamasinavalonadel (välja arvatud Vonizongo ja Iarivonimamo omadel) oli tranomanara õigus: neil olid pärilikud ja võõrandamatud läänid (menakely), kus elasid vabad inimesed, pärisorjad ja orjad. Lääne-Euroopa vaste on hertsog.
4. sajand eKr
Kümnendid ja aastad
300. aastad eKr: 309 eKr, 308 eKr, 307 eKr, 306 eKr, 305 eKr, 304 eKr, 303 eKr, 302 eKr, 301 eKr
Andriamasinavalonad
Andriamasinavalonad on kolonistid (voanjo). Nad pidid levima "kõigis suundades", luues lääne, puhvertsoone ja kolooniaid.
Nad ei saanud ise valitseda ning aitasid kaasa monarhia tugevnemisele. Et olla kuningas, oli tarvis suure hulga andriamasinavalonade toetust. Igal andriamasinavalonal oli oma läänis tohutu autoriteet.
Vanasõna ütleb: "Seal, kus on mõni andriamasinavalona, on olemas kuningas."
''Selle artikli kirjutamisel on kasutatud artiklit fr:Andriamasinavalona.
Karl Karlep
Karl Karlep (5. jaanuar 1939 Tõstamaa vallas – 10. september 2018 Tartu) oli eesti eripedagoog. Ta on eripedagoogika koolkonna rajaja Eestis.
Haridus
Õppis Haapsalu pedagoogilises koolis ja 1965 lõpetas eripedagoogika (oligofrenopedagoogika) eriala Moskva Pedagoogilises Instituudis. 1971. aastal kaitses ta pedagoogikakandidaadi kraadi ja 1993. aastal sai pedagoogikadoktori kraadi.
Meeleelund
pisi|390px|Viis klassikalist meelt ning vastavad meeleelundid Meeleelundid ehk meeleorganid (organa sensum) on paljudel loomadel (sealhulgas inimestel) välis- ja sisekeskkonnast pärinevaid ärritusi vastuvõtvad elundid.
Karl Karlep
Töö
Aastast 1990 Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige.
Meeleelund
Meeleelundid on kohastunud füüsikaliste (valgus, heli, mehaanilise ärrituse, temperatuuri) või keemiliste stiimulite detekteerimiseks ning neid võib jaotada nägemis-, kuulmis-, tasakaalu-, maitsmis-, haistmis- ning kompimiselundeiks.
Meeleelundites ärritustele reageerivaid ning närviimpulssideks (infokanal) muutvaid ja impulsse kesknärvisüsteemi suunavaid rakke või rakuosi nimetatakse retseptoriteks. Retseptorid on seotud infot vahendava närvirakuga.
Iga meeleelundi retseptorrakud on spetsiifilised ja reageerivad kindlale ärritusele – kas keemilisele või füüsikalisele. Väliskeskkonnast teavet vahendavaid retseptoreid nimetatakse eksteroretseptoriteks ning sisekeskkonna omi intero- ja proprioretseptoriteks.
Meeleelundite funktsiooniks on konverteerida füüsikalised stiimulid närviimpulssideks, mida närvisüsteem seejärel töötleb kõrgemates ajukeskustes. Vahel käsitletakse meeleelundeid kui sensoorseid süsteeme, kus lisaks retseptorrakkudele arvatakse meeleelundite alla kuuluvaks ka aferentsed närvid ja närvisüsteemisisesed juhteteed kuni suuraju sensoorse kooreni. Meeleelunditega saadud teabe põhjal tekivad aistingud ja tajud.
Christian Agricola
Christian (Kristian) Agricola (Christianus Michaelis Agricola; 11. detsember 1550 – 19. veebruar 1586) oli Tallinna piiskop (Eestimaa piiskop) 1583–1586.
Ta oli Mikael Agricola ning tema abikaasa Pirjo Olavintytre (Birgitta Olafsdotter, Brigida Olaui) ainus poeg.
Christian õppis Turu katedraalkoolis ning Leipzigi ja Wittenbergi ülikoolis.
Aastatel 1578–1583 oli ta Turu katedraalkooli rektor.
Aastal 1583 määrati ta Tallinna piiskopiks. Seejuures nõuti temalt lisaks lojaalsusele kuninga kirikupoliitika elluviimist. Eestisse saabus ta suvel 1584. Tema ametlik tiitel oli "Tallinna piiskop ja Haapsalu administraator".
12. mail 1584 tõsteti ta aadliseisusse. Tema vapil oli kaks küünalt.
Christian Agricola pani aluse piiskopkonna administratiivsele juhtimisele, püüdes luua konsistooriumi, sooritas hulgaliselt visitatsioone ning määras mõned praostid.
Rootsi kuninga komissarid Eestimaal Klas Åkesson Tott, Klas Bjelke, Gustaf Gabrielsson Oxenstierna, Ture Bjelke ja Karl Henriksson Horn töötasid välja instruktsioonid üldvisitatsiooniks, mida kuningavõim oleks toetanud, kuid see jäi nähtavasti Agricola surma tõttu ära.
Aastal 1586 kirjutatud instruktsioonides rõhutas ta kirikute juures tegutsevate koolide tähtsust ning pani kogudused vastutama laste õpetamise eest. Tänu sellele tõusis Eesti linnade kooliõpetuse tase 17. sajandi alguseks Lääne-Euroopa protestantlike maadega võrreldavale tasemele.
Christian Agricola suri 19. veebruaril 1586. Ta on maetud Tallinna.
Talle kuulus Eestimaal Liivi sõjas venelaste poolt mahapõletatud Kiviloo piiskopilinnuse maadest 1584. aastal läänistatud Kiviloo mõis (saksa keeles Fegefeuer, tõlkes puhastustuli).
Perekond
Christian Agricola oli abielus Rymättylä lähedalt Päris-Soomest pärit Elin Flemingiga, kes oli Viljaiste mõisaomaniku (Viljaisten [Villais-Viljainen ] kartano) Per Eriksson Flemingu ja Torlaxi mõisast pärit Margareta Rami tütar, ning kes lesena abiellus 1588 uuesti Hans Johansson Stålarmiga. Abielust sündisid:
Abielusündimuskordaja
Abielusündimuskordaja on sündimuskordaja, mille lugejasse arvatakse ainult seaduslike sündide ja nimetajasse abielus naisrahvastiku arv.
Sündimuskordajaid väljendatakse tavaliselt promillides (1000 inimese kohta) ning ajavahemikuks võetakse aasta.
Heeliks
pisi|püsti=0.75|Vasakpidise heeliksi kujuline [[köitraag taimel]]
Heeliks (kreeka keeles helix spiraal, keerd) on kruvijoonekujuline struktuur, näiteks bioloogias ja kunstis.
Ugolnõje Kopi
Ugolnõje Kopi on alev Venemaal Tšuktšimaal, Anadõri rajooni keskus. Asub Beringi mere Anadõri lahe kaldal Anadõri vastas.
Surnud 7. märtsil
''Siin loetletakse 7. märtsil surnud tuntud inimesi.
Ugolnõje Kopi
Peamiseks majandusharuks on kivisöe kaevandamine.
1968. aastast alates on alev.
Alevi lähedal on Ugolnõi rahvusvaheline lennujaam.
pisi|tühi|Lennujaam
OM
OM võib tähendada järgmist:
Om võib tähendada järgmist:
om võib tähendada järgmist:
Bujumbura Rurali provints
Läänes ja lõunas piirneb provints Tanganjika järvega, läänes ka Bujumbura Mairie provintsiga, lõunas Rumonge provintsiga, kagus Bururi provintsiga, idas Mwaro provintsiga, kirdes Muramvya provintsiga, põhjas Bubanza provintsiga.
Eesti Superkarikas 2010
Eesti Superkarikas 2010 oli 15. Eesti Superkarikafinaal, kus mängisid möödunud hooaja Meistriliiga ja Eesti karika võitjad. Mäng peeti Tallinnas Sportland Arenal, ning mängisid Meistriliiga 2009 võitja Tallinna FC Levadia ja Eesti karikas 2009 võitja Tallinna FC Flora.
Bujumbura Rurali provints
Provintsi pindala on 1060 km². Elanike arv oli 1999. aasta andmetel 436 896. Rahvastiku tihedus oli 401 in/km².
Eesti Superkarikas 2010
Mängu eel
Superkarika finaali eel soovivad võitu nii FC Levadia kui ka FC Flora. Mullu võitis Superkarika Flora, Meistriliigas saatis edu Levadiat.
Animaag
Animaag on J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter" võlur või nõid, kes võib soovi korral muutuda loomaks ning tagasi inimeseks. Loomaks muutudes säilitab võlur oma võluväe.
Bujumbura Rurali provints
Provintsi halduskeskus on Isale.
Andriamasinavalona
Andriamasinavalona (Andrianjakanavalondambo; suri 1710 Antananarivos) oli Imerina kuningas 1675–1710 Madagaskari keskosas.
Animaag
Vaata ka
Svět Harryho Pottera Magi i Harry Potter-universet Magic in Harry Potter Univers de Harry Potter Glossario di Harry Potter Animagus Harry Potter -sarjan käsitteet Magi i Harry Potter
Bujumbura Rurali provints
Provintsi ISO 3166-2 kood on BI-BJ (BJ), HASC-i kood BI.BU, FIPS PUB 10-4 kood BY02.
Andriamasinavalona
Ta sündis vürst (Printsy) Ralambo Andriantsimitovy nime all kuningas Adriantsimitoviaminandriandehibe ja Rampanambonitany pojana.
Ta sai 1670 oma isa tahtel Alasora vürstiks. Pärast oma vanema venna kuningas Andrianjaka Razakatsitakatrandriana kukutamist 1675 sai ta Imerina kuningaks.
Bujumbura Rurali provints
Varem kuulusid provintsi koosseisu Bugarama ja Muhuta vald, mis 2015. aastast on Rumonge provintsis.
Provintsist oli pärit president Cyprien Ntaryamira.
Eesti Superkarikas 2010
Kokkuvõte
Tiitlikaitsja Levadia asus kohtumist juhtima 56. minutil, kui nurgalöögi järgsest olukorrast tuli pall Flora karistusalasse tagasi, kust Igor Morozov selle Sportland Arenal toimunud kohtumises Stanislav Pedõki selja taha lõi.
Andriamasinavalona
Ta ühendas 18. sajandi alguses esimest korda Imerina. Ta rajas monarhia, mis võttis arvesse rahva nõuandeid, ja laiendas kuningriigi piire 30 km kauguseni Antananarivost. Seejärel jagas ta riigi neljaks toko 'ks ning jagas need oma nelja vanema poja vahel. Pärast tema surma said nendest omavahel sõdivad iseseisvad riigid: Antananarivo, Ambohidratrimo, Ambohidrabiby ja Ambohimanga. Need sõjad võimaldasid naaberriikidel röövida veiseid ja orje ning segasid maaharimist, mis tõi kaasa näljahädasid ja katastroofilisi epideemiaid.
Eesti Superkarikas 2010
Kokkuvõte
Kaheksa minutit enne lõpuvilet kasvatas Eino Puri Levadia edunumbrid kahekordseks, suunates palli värava eest lähinurka.
Andriamasinavalona
Oma mittevalitsevate laste jaoks lõi ta oma nime kandva rühma andriamasinavalonad.
Andriamasinavalona suri 1710 Antananarivos.
Perekond
Tal oli 13 abikaasat:
Altay ringkond
Altay ringkond on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Hiinas Xinjiangis. Piirneb loodes Kasahstani, põhjas Venemaa ja idas Mongooliaga.
2000. aastal olid 51% elanikest kasahhid.
Haldusjaotus
Jaguneb üheks maakonna õigustega linnaks ja kuueks maakonnaks:
Velikije Luki 15
"Velikije Luki 15" on ansambli Velikije Luki 1997. aastal ilmunud kogumik.
Sündimatus
Sündimatus ehk infertiilsus on sündide puudumine mingi piirkonna rahvastikus või selle osas (või ka mingis perekonnas).