cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Üldtunnustatud raamatupidamisprintsiibid
Üldtunnustatud raamatupidamisprintsiibid ehk GAAP-printsiibid (inglise keeles GAAP, Generally Accepted Accounting Principles) on raamatupidamisaruannete rahvusvaheliselt üldtunnustatud printsiibid, mis on valdavad USA raamatupidamispraktikas.
Institut supérieur de l'aéronautique et de l'espace
Kõrgem Lennundus- ja Kosmoseinstituut, mille akronüüm on Isae-Supaéro on üks 204 Prantsuse, mis on akrediteeritud 1. september 2020 anda välja insenerikraad.
Relvajõudude ministeeriumi järelevalve alla antud Isae-Supaéro on Ensica ja Supaéro ühinemise tulemus, mis viidi läbi 2007. aastal. See annab Isae-Supaéro inseneri kraadi, inseneri kraadi õpipoisiõppe kaudu. Industrialiseerimine ja meetodid ", samuti riiklik diplom Lennundustehnika magister », erialamagistrid ja doktorikraad . Supaéro, 1909. aastal koolitamise eesmärgil loodud kool targad teadlased, juhid ja insenerid », Prantsusmaa ja Euroopa lennundustööstuse jaoks, tähistas 2009. aastal oma sajandat sünnipäeva . Supaéro koolitab üldisi ja mitmekülgseid insenere, kes on võimelised praktiseerima laias spektris tegevusi.
Skultes muiža
Skultes muiža (ka Skultesmuiža) on küla (vidējciems) Lätis Limbaži piirkonnas Skulte vallas.
Külast läheb läbi maantee P53. Küla on kujunenud endise Skulte mõisa keskuse juurde. Külas on raamatukogu. Seal asub Gaiļi bussipeatus.
Looduskaitse all on saar ümbermõõduga 3,5 ja kõrgusega 17 meetrit, pärn ümbermõõduga 5 ning kõrgusega 5 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,9 ja kõrgusega 4,5 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,5 ning kõrgusega 25 meetrit, saar ümbermõõduga 4,45 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,33 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,3 ja kõrgusega 22 meetrit, vaher ümbermõõduga 3,81 ning kõrgusega 26,5 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,85 meetrit, Lääne elupuu, Skulte tammed, Gaiļi tamm ning Kaupiņi tamm. Küla põhjaosa asub Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal.
Aastal 2015 oli külas 64 elanikku. Aastal 2021 oli elanikke 67, aastal 2022 aga 68.
Atomium
Hoone projekteeris insener André Waterkeyn, interjööri kujundasid arhitektid André ja Jean Polak. See on 102 m kõrgune ning koosneb üheksast 18 m läbimõõduga kerast, mis on tehtud roostevabast terasest; kerad on ühendatud nii, et hoone kuju sarnaneb rauakristalli omaga, kui kristalli suurendataks 165 miljardit korda.
Torud ühendavad kerasid kuubi 12 serva pidi ning 8 neist viivad kristalli keskele. Torudes on eskalaatorid ja lift, kerades näitusesaalid jm. Kõige ülemisest kerast avaneb Brüsseli panoraam. CNN on nimetanud Atomiumi Euroopa kõige veidramaks ehitiseks.
250px|pisi
Lissaboni Portela lennujaam
Lissaboni Portela lennujaam (IATA: LIS, ICAO: LPPT) on Portugali rahvusvaheline lennujaam. See asub Portela de Sacavémis, Lissaboni kesklinnast 7 kilomeetrit põhja pool.
Tallinnast Lissaboni lendas aastatel 2014–2015 TAP Portugal.
Joseph Medill
pisi|Joseph Medill Joseph Medill (6. aprill 1823 – 16. märts 1899) oli Kanada-Ameerika ajalehetoimetaja ja poliitik, kes oli 1871.–1873. aastal Chicago linnapea. Ta lahkus linnapea ametist, kuna läks tuurile Euroopasse.
Medill sündis 6. aprillil 1823. aastal Saint Johnis New Brunswickis. Ta ei abiellunud kunagi, kuid tal oli kaks last. Medill suri 16. märtsil 1899 San Antonios Texases 75-aastaselt.
Glaruse kanton
Glaruse kanton on kanton Šveitsi idaosas.
Kantoni kõrgeim tipp on Tödi (3614 m).
Haldusjaotus
Glaruse kantonis on kolm valda: Glarus Nord, Glarus ja Glarus Süd.
Ajalugu
Glarus oli üks kaheksast kantonist, mis liitusid 1353 Šveitsi Konföderatsiooniks.
Rahvastik
2009. aasta andmetel elas kantonis 38 479 inimest. 83,6% elanike emakeel on saksa keel, 6,8% itaalia keel.
Jokerit
pisi|[[Hartwall Arena]] Helsingi Jokerit (Helsingin Jokerit) on Soome jäähokiklubi, mis tegutseb Helsingis. See mängib Kontinentaalse Hokiliiga (KHL) Bobrovi divisjonis. See on üks viies praegusest KHL-i klubist, mis ei asu Venemaal.
Klubi on asutatud 27. oktoobril 1967.
Alates hooajast 2014–15 on Jokerit ainsa Soome klubina mänginud KHL-is. Enne seda mängiti Soome kõrgliigas. Jokerit on kuuekordne Soome meister.
2018. aastast on klubi peatreener Lauri Marjamäki.
Klubi koduväljak asub Hartwall Arenal.
Praegune koosseis
''Seisuga 26. august 2020''
Neusiedl am See ringkond
Haldusjaotus
Ringkonda kuuluvad järgmised vallad (sulgudes horvaadikeelne nimi):
Murino
Murino (soome Muurila) on linn Venemaal Leningradi oblastis Vsevoložski rajoonis. Piirneb lõunas Peterburiga.
Vana-Nursi mõis
pisi|Vana-Nursi mõisa peahoone Vana-Nursi mõis (saksa keeles Alt-Nursie) oli mõis Rõuge kihelkonnas Võrumaal.
Murino
Uusikaupunki rahuga läks tänapäeva linna ala Venemaa koosseisu. 1844. aastal oli külas 40 talu. 1909. aastal oli seal juba 137 talu. 2002. aastal oli linnas 5002 elanikku, neist 77% venelased. Linnaõigused sai 26. aprillil 2019.
Rinalds Sirsniņš
Rinalds Sirsniņš (sündinud 4. juulil 1985 Ogres) on Läti korvpallur.
Gāršnieki
Gāršnieki (vahel ka ebatäpselt Gāršenieki) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Gulbene piirkonnas Beļava vallas.
Rinalds Sirsniņš
2011–2012 mängis ta klubis BC Rakvere Tarvas.
Gāršnieki
Küla asub valla idaosas Mellupe jõe kaldal. Külast möödub Gulbene–Alūksne kitsarööpmeline raudtee.
Sulev Raudsepp
Sulev Raudsepp (6. märts 1941 – 21. august 2017) oli eesti advokaat, kirjanik ja stsenarist.
Asutas 1990. aastal koos Juhan Saare, Henno Käo, Henn-Kaarel Hellati, Andres Ehini ja Endel Mallenega kirjastuse Faatum.
Stratfordi festival
pisi|Stratfordi festivali teatrihoone Stratfordi festival, mida varem nimetati Stratfordi Shakespeare'i festivaliks, on iga-aastane teatrifestival, mis toimub Stratfordis Ontario provintsis Kanadas. Festival toimub aprillist kuni oktoobrini.
Anna (täpsustus)
Anna on Maarja ema.
Sandis Buškevics
Sandis Buškevics (sündinud 28. jaanuaril 1977 Ventspilsis) on Läti endine korvpallur ja korvpallitreener.
2012–2014 oli ta Eesti klubi Valga/Maks&Moorits peatreener.
Wilhelm Wien
pisi|püsti|1911 Wilhelm Carl Werner Otto Fritz Franz Wien (13. jaanuar 1864 Gaffken – 30. august 1928 München) oli saksa füüsik.
Wien sündis Gaffkenis Fischhauseni lähedal Preisimaal (tänapäeval Primorsk Kaliningradi oblastis).
1893. aastas sedastas ta Wieni nihkeseaduse. 1911. aastal anti talle Nobeli füüsikaauhind töö eest soojuskiirguse uurimisel.
TAP Air Portugal
Ajalugu
Lennufirma asutati 14. märtsil 1945. Reisijateveoteenust hakati osutama alates 19. septembrist 1946, kui Lissabonist sõitis Madridi Douglas DC-3 lennufirma Transportes Aéreos Portugueses (TAP) nime all.
Loit Kivistik
Loit Kivistik (sündinud 10. aprillil 1969 Rakveres) on Eesti poliitik, endine Viljandi linnapea.
Loit Kivistik lõpetas Viljandi 4. keskkooli ja 1993. aastal Eesti Põllumajandusülikooli tehnikateaduskonna põllumajanduse mehhaniseerimise erialal.
Kuulub Eesti Reformierakonda alates 19. oktoobrist 2004.
Oli Viljandi linnavolikogu liige alates 2005. aastast, viimati majanduskomisjoni esimehena.
Viljandi linnavolikogu valis Loit Kivistiku Viljandi linnapeaks 30. märtsil 2011 pärast XII Riigikogu liikmeks siirdunud Kalle Jentsi linnapea kohalt vabastamist.
Quotation
"Quotation" ("Tsiteerimine") on Donald Davidsoni artikkel, milles ta esitab tsiteerimise demonstratiiviteooria.
Artikkel ilmus ajakirjas Theory and Decision (kd 11, 1979, lk 27–40) ning kordustrükina Davidsoni artiklikogumikus "Inquiries Into Truth and Interpretation" (Oxford: Oxford University Press 1979, lk 79–92, Google'i raamat). Artikli algvariant oli olemas juba 1960ndate alguses ning liikus filosoofide ja keeleteadlaste seas.
Sisukokkuvõte
"Tsiteerimine" on võte, mida kasutatakse osutamiseks tüpograafilistele või foneetilistele kujudele, eksponeerides näidiseid, s.o tekstilõike [inscriptions] või lausungeid, millel on need kujud." Selle iseloomustuse alla käivad peale jutumärkide ka suulises kõnes tsiteerimise markeerimiseks kasutatavad fraasid ja žestid. Jääb aga lahtiseks näiteks see, kas eelmise lause kaks esimest sõna ("Selle iseloomustuse") puhul on tegu tsiteerimisega. (Lk 79)
Tsiteerimisel on keel sõnade ja väljendite kaupa pöördunud iseenese peale, mis on lahutamatult seotud tsiteerimisprotseduuri mugavuse ja universaalse rakendatavusega. Tsiteerimise teema on seotud selliste keelefilosoofiale huvipakkuvate teemadega nagu laused propositsiooniliste hoiakute kohta, eksplitsiitsed performatiivid ja osutamise pilditeooriad. Suhteliselt lihtne tsiteerimise teema võib osutuda võtmeks nende mõistmisele. (Lk 79–80)
Sageli öeldakse, et tsiteeritavaid väljendeid mainitakse, kuid ei kasutata. See viimane on kahtlane: kuidas siis tsitaadi sisse võtmine ei ole kasutamise üks viis? Usutav vastus oleks, et on küll tegu teatud kasutamisega, aga see pole seotud väljendi tähendusega keeles, nii et tsiteeritavat materjali ei kasutata keelde kuuluvana. Kahtlused siiski jäävad. Esiteks, on juhtumeid, kus on mugav üht ja sama väljendit ühe ja sama eksemplari abil ühtaegu kasutada ja mainida. Võtame näiteks lause "Quine ütleb, et tsiteerimisel "...on üks anomaalne joon"." "Kas tsiteeritud sõnu kasutatakse või mainitakse? Ilmselgelt mainitakse, sest need on Quine'i enda sõnad ja ma tahan seda tõika markeerida. Aga sama ilmselge on tõsiasi, et neid sõnu kasutatakse; kui see nii ei oleks, järgneks sõnale "tsiteerimisel" singulaartermin, ja nii see ei saa olla, kui ma moodustasin grammatilise lause." Seda lauset ei saa ka hõlpsasti niimoodi ümber sõnastada, et see raskus ületada. Veel paar näidet: "Dhaulagiri kõrval on Annapurna, mägi, mille vallutamist Maurice Herzog kirjeldab oma samanimelises raamatus." "Cloutingi ja Dragoffi reegel rakenduvad selles järjekorras." (Lk 80–81)
Praegu on üldlevinud seisukoht, et tsiteeritavat materjali ei kasutata. Tarski pidas seda ainsaks vastuvõetavaks tsiteerimise tõlgenduseks. Tsitaat seisneb jutumärkidega ääristatud väljendis, on nagu üks sõna ning teda tuleb pidada loogiliselt lihtsaks. Tähed ja sõnavahed on juhuslikud, nagu sõnad ikka, ega tähenda eraldi võttes midagi. Nii et jutumärginimi on Tarski järgi nagu inimese pärisnimi. Ma nimetan seda tsiteerimise pärisnimeteooriaks. Church omistab sama mõtte või samade järelmitega meetodi Fregele: "Frege võttis kasutusele võtte näidata autonüümiat süstemaatiliselt jutumärkide abil, ja oma hilisemates publikatsioonides (kuigi mitte "Mõistekirjas") pannakse autonüümselt kasutatavad sõnad ja sümbolid kõikidel juhtudel ülakomade vahele. Selle tagajärjel tuleb ülakomade vahele pandud sõna käsitleda ilma jutumärkideta sõnast erineva sõnana – just nagu jutumärgid oleksid kaks lisatähte sõna kirjutamisel – ja kahemõttelisuse kõrvaldab seega see, et nähakse ette kaks eri sõna, mis vastavad eri tähendustele." Siin tundub esinevat üks levinud segadus. Milline väljend osutab sõnale, mille eksemplar esineb jutumärkide vahel? Kas sõna ise (antud kontekstis) või tsitaat tervikuna? Church omistab selle mõlemale, kuigi nad peavad olema erinevad. "Sõna ise, sest jutumärkides oleval sõnal on tavalisest erinev tähendus; teda "käsitletakse erineva sõnana", mida kasutatakse "autonüümselt". Tsitaat tervikuna, sest jutumärgid on osa sellest, kuidas sõna kirjutatakse." Quine on rõhutanud ideed, et tsitaat on struktuurita singulaarterm. Ta on väitnud, et jutumärkide vahel olevad tähed esinevad tsitaadis "...ainult fragmendina pikemast nimest, mis peale selle fragmendi sisaldab kaht jutumärki." Niisugusel lähenemisel tsiteerimisele on see hea külg, et rõhutatakse, et tsitaadi osutus ei tulene jutumärkides olevate väljendite osutusest. Tundub aga, et nii ei ole põhimõtteliselt võimalik seletada, kuidas tsiteerimine loomulikus keeles toimib. "Kui tsitaadid on struktuurita singulaarterminid, siis ei ole jutumärginimede kategoorial suuremat tähtsust kui a-tähega algavate ja lõppevate nimede kategoorial." (Lk 81–83.)
[...]
Teine lähenemine tsiteerimisele on tsiteerimise pilditeooria. Quine ütleb, et tsitaat "...tähistab oma objekti (...) tehes sellest pildi." Ainult tsitaadi sisemus sarnaneb väljendile, millele osutatakse; jutumärgid on pildi raam. Ja ka Church ütleb, et "...ülakomade vahele pandud sõna tuleb käsitleda erineva sõnana", sest teda kasutatakse "autonüümselt", iseenda nimetamiseks. Kõnealused autorid kõiguvad pärisnimeteooria ja pilditeooria vahel. (Lk 83–84)
[---]
Peter Geachil paistab olevat niisugune teooria. "Üksik sõna jutumärkides nimetab iseennast; see on uus sõnavaraühik ega ole semantiliselt liitne (ma pole kindel, kas Geach seda viimast ütleb). Siiamaani on see teooria nagu pärisnimeteooria. Aga pikem väljend tsiteerituna on struktuuriga kirjeldus. Näiteks ""Alice minestas"" on lühend väljendist ""Alice"\cap"minestas"", mida loetakse "väljend, mis saadakse, kui kirjutada sõna "Alice" järele sõna "minestas""." See teooria on mõnes suhtes parem kui eelnev Frege teooria, pealegi on ta palju lihtsam ja loomulikum. Seda võib nimetada tsiteerimise veerimisteooriaks. Ka Tarski ja Quine vihjavad sarnase teooria võimalikkusele. Tarski märgib, et kui omaks võtta tsiteerimise pärisnimeteooria, siis jutumärginimed saab kõrvaldada ning asendada kõikjal struktuurikirjelduslike nimedega. Quine väidab, et tsiteerimise läbipaistmatusest saab "veerimise" abil lahti. Erinevalt Geachist oleksid Tarskil ja Quine'il vähimad ühikud mitte sõnad, vaid üksikud tähed ja sümbolid. Tulemus on lõpuks sama; Geachil on kergem kirjutada, aga raskem keelt õppida ja kirjeldada. (Lk 86)
"Ma ütlesin, et demonstratiiviteooria järgi ei ole tsiteeritav materjal – semantiliselt – tsiteeriva lause osa. Aga see on tugevam, kui on tarvilik või soovitav. Näitamise võtet saab rakendada millele tahes, mis on näitaja mõjuulatuses, ning pole põhjust, miks väljendi mainimise protsessis ei võiks näidata aktiivses kasutuses olevale tekstilõigule." (lk 91). Näiteks saab lauset "Quine ütles, et tsiteerimisel "on teatud anomaalne joon"" analüüsida nii: "Quine ütles – kasutades sõnu, mille eksemplar on need – et tsiteerimisel on teatud anomaalne joon. (...) Mis tahes eksemplar võib olla tsiteerimisnoolte sihtmärgiks, nii et muu hulgas võib tsiteeriv lause ju juhuslikult sisaldada sellise kujuga eksemplari, mida on tarvis tsiteerimise otstarbeks." (Lk 90–91)
Meuse'i departemang
Meuse'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Grand Esti piirkonnas. Ta on nime saanud Meuse'i jõe järgi.
Meuse'i aladel toimusid esimese maailmasõja ohvriterohkemad lahingud, seda eriti Verduni linna ümbruses.
Kuus valda Verduni ringkonnas, kohe Verdunist põhja (Beaumont-en-Verdunois, Bezonvaux, Cumières-le-Mort-Homme, Fleury-devant-Douaumont, Haumont-près-Samogneux, Louvemont-Côte-du-Poivre) on püsiasustuseta. Esimeses maailmasõjas hävitati need täielikult ja maa muutus nii elamiskõlbmatuks, et sõja järel otsustati neid mitte taastada. Neid ei liidetud aga sõja järel teiste valdadega, vaid säilitati sõjamälestuseks.
2015. aastani kuulus departemang Lorraine'i piirkonda.
Departemang jaguneb halduslikult:
Višķi mõis
Višķi mõis (Višķu muiža, ka Mola või Moļa muiža) oli mõis Lätis. Tänapäeval asub endine mõisasüda Augšdaugava piirkonnas Višķi vallas Višķu tehnikumsi nimelises asulas.
Eesti Spordiselts Põhjakotkas
Eesti Spordiselts Põhjakotkas on Eesti spordiselts.
Višķi mõis
Višķi mõis kuulus Poola päritolu Molide suguvõsale. Mõis rajati 19. sajandi alguses. Kahe torniga peahoone on aastast 1878, ent aastal 1918 tornid hävisid. Säilinud on veel mõisavalitseja maja (seal olid ka mõisateenijate eluruumid) ja ait. Aastast 1926 on mõisa peahoones kool. Praegu kannab see nime Višķi Põllumajandustehnikum.
Eesti Spordiselts Põhjakotkas
Ajalugu
Eesti NSV ajal kandis selts algul nime, seejärel Dünamo. Dünamo Eesti Vabariiklik Nõukogu asutati 1940. Eesti NSV ajal oli Üleliidulise Kehakultuuri- ja Spordiselts Dünamo Eesti allorganisatsioon, Kalevi ja Jõu kõrval kolmas peamine spordiselts.
Višķi mõis
Mõisa juures on ka 28 hektari suurune park, mis asub Lukna järve kaldal.
Eesti Spordiselts Põhjakotkas
Ajalugu
Seltsile kuulus mitmeid spordibaase, nt Kadrioru staadion, tennisehall, jäähall, ujula.
Aastal 1995 sai Dünamo nimeks Eesti Vabariigi Spordiühing Põhjakotkas ja aastast 2000 kannab ta praegust nime: Eesti Spordiselts Põhjakotkas. Selts on Eesti Olümpiakomitee liige.
Mustvee Kultuurikeskus
Mustvee Kultuurikeskus on linna kultuuri- ja huvitöökeskus.
Kultuurikeskus asub aadressil Tartu tänav 12.
pisi|Mustvee Kultuurikeskus
Ajalugu
Praegune hoone ehitati aastatel 1957–1961. 11. veebruaril 1961 toimus hoones avakontsert, kus esinesid puhkpilliorkester, tantsijad, lauljad, segakoor ja külalised Tudulinnast. Kontserdi jäädvustas Tallinnfilm ja selle lõiku näidati dokumentaalkroonikas "Eesti Ringvaade".
2010. aasta kevadel algas kultuurikeskuse hoone renoveerimine. Kõik ringid ja klubid tegutsesid remondi ajal linna allasutuste ruumides. Nüüdseks on hoone saanud uue välimuse ja sisu ning renoveeritud majas pakutakse Mustvee ja piirkonna elanikele teatrietendusi, töötab kino, kutsutakse kutselisi muusikuid kontserte andma jne.
15. juulil 2011 avati renoveeritud kultuurikeskus pidulikult ja sellega tähistati ühtlasi ka maja 50. aastapäeva.
Naisansambel Rodnik
1966. aastal alustasid ansambli ajalugu Rutt Koppeli ja Vassili Pljonkini juhendamisel noored lauljad Nelli Sokolova, Juulia Topkina, Nadežda Domaškina, Maria Firsova ja teised. Selles on aja jooksul laulnud mitu põlvkonda.
1985. aastal autasustati ansamblit tollase NSV Liidu Heliloojate Liidu diplomiga. 1989. aastal käis ansambel esinemas Venemaal Kinešma linnas, esinetud on ka raadios.
Kuna ansambli liikmeskond täienes tunduvalt, moodustus sellest koor Lutšinuška, mida juhendas Jelena Putškova.
Aastatel 1997–2002 tegutses koori asemel jälle ansambel. 2013. aastast on juhendaja Valentina Rohioja.
Naiskoor Meeliko
Naiskoor Meeliko asutati 30. oktoobril 1985.
Esimene avalik esinemine oli 4. aprillil 1986 Jõgeva kultuurimajas.
1988. aastal võeti osa Jõgeva rajooni kooride ballist Kuremaal ja esineti üritustel. Näiteks 1991. aasta 15. juunil Palamuse laulupäeval, 7. juulil Ida-Lääne laulupeol, kus dirigeeris mitu välisdirigenti, näiteks John Nelson ja John Williams USA-st ning Jaan Seim Rootsist.
Richard Elias Anderson
Richard Elias Anderson (sündinud 30. novembril 1977 Ottawas) on Kanada endine korvpallur.
Ta on mänginud kolm korda ka Eesti klubis:
Mustvee Kultuurikeskus
Naiskoor Meeliko
25. septembril 1992 esines naiskoor Mustvee linnale omavalitsuslik staatuse andmise puhul.
1992. aasta lõpust hakkas koori juhendama II keskkooli lauluõpetaja Jelena Putškova. 13. mail 1995 tähistas koor 10. sünnipäeva.
2009. aastal võttis koor osa XXV üldlaulupeost "Üheshingamine". Sel aastal liitus kooriga ka 9 noort neidu Mustvee gümnaasiumist.
Läbi aastate võtab koor osa kõikidest maakondlikest ja Peipsi-äärsete maakondade laulupidudest, samuti Eesti Naislaulu Seltsi korraldatavatest laulupäevadest Eesti erinevais paigus. Loomulikult on Meeliko esinemas kõikidel traditsioonilistel kontsertidel ja üritustel, mis toimuvad kultuurikeskuses ja Mustvee linnas.
2011. aastast juhendab koori Maris Laht.
2014 osales koor XXVI laulupeol "Aja puudutus. Puudutuse aeg".
Rahvatantsurühm Laine
Juba 1960. aastal loodi kultuurimaja juurde rahvatantsurühm, mida juhendas Mustvee I Keskkooli õpetaja Tõnu Lindvet.
5. märtsil 1967 esineti Jõgeva rajooni festivali ülevaatusel.
Paljude naiste soovile vastu tulles alustas 1997. aasta sügisel tööd rahvatantsurühm, mida juhendas Maimu Karv. Rühma koosseisus tantsisid Aime Aganitš, Elle Palm, Anu Ots, Marve Lepik, Marika Õunapuu, Tatjana Rahuküla ja Laidi Zalekešina.
Kassinurmes. Sama koosseis tantsis ka veel järgmisel hooajal.
2003. aasta sügisest tegutseb kultuurikeskuses rahvatantsurühm Laine. Uues koosseisus on 20 naist, rühma juhendab Maimu Karv.
Võimlemisklubi Vikerkaar
Võimlemisklubi Vikerkaar alustas tegevust 2012. aastal. Võimlemas käib 20 last, kellest noorimad on nelja-aastased.
Iluvõimlemistreeningud toimuvad kolm korda nädalas, treener on Tamara Lidovskaja. Kavadega esinetakse kohalikel üritustel.
Tantsuklubi Stiil
Tantsijad alustasid treeninguid Mustvee kultuurikeskuses 2011. aastal. Kokku käib tantsimas praegu 26 last, noorimad on viieaastased. Treeningud on kaks korda nädalas. Tantsupaarid esinevad tihti kultuurikeskuse üritustel. Treener on Hele Siilak.
Puhkpilliorkester
Mustvee pasunakoor alustas tegevust 1874. aastal. Tolleaegsed pillikoorid said alguse vennastekogudustest. Nii said ka Adam Jakobson Tormas ja David Otto Wirkhaus Väägveres oma esimesed õpetused Tartu vennastekoguduse pasunakooris.
Mustvee pasunakoori on juhatanud varasematel aegadel veel J. Zabelin, Neuman Tormast, Karl Piibe, August Lubja, Rudolf Nõmme, Johannes Peets, August Luming ja teised.
Teine maailmasõda viis jälle palju mehi armeesse ja orkestri read hõrenesid. Sõjatules põles ära ka kultuurimaja, hävis pilli- ja noodikogu. Sõja lõppedes koguti kokku olemasolevad pillid ja tegevus jätkus. Esialgu Mustvee I Keskkoolis, sest kultuurimajal puudusid harjutusruumid.
Orkestrit juhatas IX klassi õpilane Kalju Kenner, orkestri vanem oli sama klassi õpilane Valter Jaanus. Mängijaid sai kokku 15, neist 9 koolipoissi. 1947. aastal siirdus Kalju Kenner õppima Tartu Muusikakooli. Orkestri juhtivaks jõuks sai Valter Jaanus.
Mustvee rajooni loomisega 1950. aastal suurenes orkestri koosseis tunduvalt ja Mustvees kujunes kaks orkestrit: Mustvee I Keskkooli ja kultuurimaja oma. 1950. aastatel ühines kooli puhkpilliorkester kultuurimaja orkestriga. 1955. aastal sai kultuurimaja uue komplekti puhkpille, see hoogustas ja elustas tegevust.
1956. aastal lahkus Valter Jaanus koolist töölt. 1957. aastal tuli lauluõpetajaks kooli vilistlane ja endine puhkpilliorkestri mängija Anton Tamm. Tema juhendamisel alustasid tööd segakoor ja puhkpilliorkester.
1959. aasta sügisest töötas kooli orkestrijuhina jälle Valter Jaanus. 1960. aastal õnnestus osta orkestrile komplekt tšehhi puhkpille.
Pärast Valter Jaanuse lahkumist kooli orkestrijuhi kohalt 1964. aasta sügisel oli koolis mitu orkestrijuhti, kuid tegemist oli rohkem koolisisese orkestriga, mis varasema tasemeni ei küündinud.
Sõjajärgsel ajal ei ole Mustvee puhkpilliorkester puudunud üheltki üldlaulupeolt, on teenitud hulgaliselt au- ja tänukirju.
2004. aastal pidas Mustvee puhkpilliorkester oma 130. aasta juubelit, millest võtsid osa ka Leho Muldre, Andres Avarand ja Heldur Saade.
2014. aastal peab puhkpilliorkester oma 140. aasta juubelit.
Pensionäride seltsing Sõprus
Seltsing loodi 2004. aastal sooviga ühendada eesti ja vene rahvusest eakaid ühisesse tegevusse.
Seltsingu esimeheks valiti Valter Jaanus. Seltsingu töid ja tegemisi hakkas koordineerima Ene-Tiia Krehova.
Tantsitakse rahvatantsurühmas, lauldakse naiskooris, võetakse osa pensionäride traditsioonilistest ürituste nagu naistepäev, lõikustänupüha, Jõgevamaa eakate päev, jõulupidu, korraldamisest.
Asutatud on Sõpruse park, kus kasvab mitut liiki puid. Igal aastal maakondlikul Kalevipoja kala- ja veefestivali avapäeval istutavad külalised ühe puude juurde.
Käsitööklubi Kastehein
2008. aasta sügisel tulid kultuurikeskusse kokku käsitööhuvilised naised ja alguse sai klubitegevus. Juhendaja oli kohalik käsitöömeister Jana Punder.
Oma lühikese tegutsemisaja jooksul on Kastehein välja pannud mitmeid näitusi ning osa võtnud suve- ja jõululaatadest Mustvee linnas. Edaspidises tegevuses on eesmärgiks õppida tundma veel paljusid käsitöötehnikaid ning kaks korda aastas panna välja väike näitus klubi töödest.
Teatriklubi
Klubisse kuulub 35 kultuurihuvilist inimest. Väljasõitudel käiakse kord kuus, vahel ka tihedamini. Klubi tööd koordineerivad Ene Tooming ja Elle Palm.
pisi|Mustvee Kultuurikeskuse lava
pisi|Mustvee Kultuurikeskuse saali plaan
Saal
Asub I korrusel. Istekohti kuni 320.
Mesimumm
Mesimumm on aastast 2006 ilmuv Eesti lasteajakiri, mis on Eesti esimene nii väikestele lastele mõeldud ajakiri. Ajakirja esimene number ilmus 2006. aasta 4. jaanuaril ning ajakiri ilmub kord kuus. Näiteks 2013. aasta detsembrinumber oli juba 96. number.
Ajakirja numbritest leiab jutte, luuletusi ja laule. Lisaks nendele on igas numbris ka meisterdamisõpetusi, nuputamisülesandeid, värvipilte jmt materjale.
Ajakirja annab välja kirjastus Dolce Press, mis loodigi 2005. aastal eesmärgiga hakata andma välja Eestis ainulaadset lasteajakirja. Ajakirja ilmuma hakkamise ajal oli peatoimetaja kirjastuse omanik Pille Adusoo.
Liberty of the Seas
Liberty of the Seas on ettevõttele Royal Caribbean Cruises Ltd. kuuluv teine Freedom-klassi ristluslaev, mida käitab Royal Caribbean International.
Laev kannab Bahama lippu ja tema kodusadam on Nassau.
Ehitamine
Laev telliti 30. septembril 2004. Kiil pandi laevale tehasenumbriga 1353 Aker Yardsis Soomes Turus Turu laevatehases 17. oktoobril 2005. Vettelaskmistseremoonia toimus 4. augustil 2006 kuivdokis nagu teistelgi Freedom-klassi laevadel. Laeva ehitamine maksis umbes 800 miljonit USA dollarit ehk 550 miljonit eurot.
Tema sõsarlaevad on Freedom of the Seas ja Independence of the Seas. Valmides jagas ta koos oma sõsarlaevadega maailma kõigi aegade suurima ristluslaeva tiitlit. Laeva mahutavus on 154 407. 2009. aastal valmis Oasis of the Seas, mis on suurem.
Laeva andmed
Liberty of the Seas on 338,92 m pikk, veejoonel 38,6 m lai ja 63,7 m kõrge. Laeva süvis on 8,5 m ja suurim kiirus 21,6 sõlme. Laeval on 18 tekki, neist 15 reisijatele, reisijakohti on 3634 ja laevapereliikmeile 1300 kohta.
Laeva peamasina moodustavad 6 Wärtsilä diiselmasinat 12V46C koguvõimsusega 75,6 MW. Seega on iga üksiku masina võimsus 15,1 MW.
Laeva sõuseadme moodustavad 3 põtkurit, millest 1 on jäigelt kinnitatud ja 2 võivad asendit muuta. Neist igaühe võimsus on 14 MW ja koguvõimsus seega 42 MW.
Laeva suurt laiust on kasutatud promenaadi rajamiseks laeva keskele. See annab igale alumise teki kajutile oma akna, ühtedele väljapoole merevaatega ja teistele sissepoole promenaadivaatega.
Nagu teistelgi "Freedom"-klassi laevadel, on ka laeval Liberty of the Seas veepark ning täismõõtmetes võrkpalli- ja korvpalliväljak. Laeval on lainegeneraator surfamiseks siseruumis, uisuväljak, poksiring ja suur spordisaal.
Enamikus laevas on Wi-Fi ja mobiiltelefonilevi. Mõnes kajutis on lameekraanteler. Laeval on kümmekond söögikohta, nende seas itaalia restoran ja jäätiseputka.
Ajalugu
18. aprillil 2007 sai laev valmis ja anti omanikele üle. 22. aprillil sõitis ta Southamptonisse ja 3. mail saabus ta pärast Atlandi ookeani ületamist USA-sse New Jerseys Bayonne'is olevasse sadamasse Cape Liberty Cruise Port. Seal laev ka ristiti. See sadam on Royal Caribbeani üks põhilisi sadamaid.
Laev ristiti 18. mail 2007 ja ristiemaks sai Donnalea Madeley. Esialgu plaaniti laevale nimeks anda Endeavour of the Seas, aga hiljem otsustati ümber. Järgmisel päeval asus Liberty of the Seas oma esmareisile.
2011. aasta alguses läbis laev renoveerimise kuivdokis. See kestis nädal aega ja lõppes 23. jaanuaril. Selle käigus muudeti laeva sisustust, nii et see vastaks Royal Caribbeani koostööle filmikompaniiga DreamWorks. See koostöö käivitus "Oasis"-klassi ristluslaeval Allure of the Seas 12. detsembril 2010 ning laienes 2011. aasta veebruaris laevale Oasis of the Seas ja märtsis laevale Freedom of the Seas. Seda projekti nimetatakse "DreamWorks Experience". Laeval saab sageli näha filmikompanii filmidest pärit tegelasi ja lasta end nendega pildistada, samuti võib nendega söögi ajal ühes lauas istuda ja nendega juttu vesta. Laeval saab näha DreamWorksi filme, mida näidatakse näiteks ujula seinale. Laevas on 3D-kino.
Pärast ümberehitust kasutati laeva Vahemerel, kuhu ta jäi kuni sügise alguseni. Siis sõitis laev Miamisse tagasi. 2012. aasta aprillis naasis laev Euroopasse, kus tema kodusadamaks sai Barcelona. Laev korraldab 5–7 päeva pikkusi reise Vahemerel.
Katvari
Katvari on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Limbaži piirkonnas Katvari vallas.
Küla jääb piirkonna keskusest Limbažist 7 ja Riiast 80 km kaugusele. Katvaris asub erivajadustega lastele mõeldud internaatkool. Külas on raamatukogu, mis tegutseb kooli hoones. Asulas on Katvaru skola bussipeatus.
Asulasse jääb endise Katvari mõisa hoonetekompleks. Häärberi kamin ja kolme toa laed on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.
Tarvas (mütoloogia)
Tarvas on eesti ja soome mütoloogias esinev loomanimetus, kelle all võidi mõelda pulli, härga, pühvlit, ürgveist (ehk tarvast) või Johannes Voldemar Veski jt arvates ka hirve.
Katvari
Küla asub Katvari järve kaldal. Katvaris kasvavad tammed ümbermõõtudega 4,39 ja 4,42 meetrit, Katvari mõisa tamm, Katvari lehis, Katvari pärnad, Katvari pargi mänd ja Akmentiņi tamm on looduskaitse all.
Külast läheb läbi maantee V125.
Aastal 2007 oli külas 30 elanikku.
Johannes Laurson
Johannes Laurson (18. september 1908 Kodijärve vald – 2. juuni 1975 Mõisaküla) oli eesti vaimulik.
Nicolae Linca
Nicolae Linca (2. jaanuar 1929 Blaj, Alba maakond – 28. juuni 2008 Feisa, Jidvei vald, Alba maakond) oli Rumeenia poksija.
Johannes Laurson
Ta oli aastatel 1938–1939 Rõuge Maarja koguduse õpetaja. Aastatel 1940–1950 oli ta Sangaste (valiti ainsa kandidaadina 98 poolt- ja 4 vastuhäälega 18. veebruaril 1940 ) ja Laatre Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja. Aastatel 1950–1956 oli ta vangis. Aastatel 1956–1975 oli ta Mõisaküla koguduse õpetaja, lisaks oli ta aastatel 1961–1975 veel Karksi Peetri koguduse õpetaja.
Nicolae Linca
Linca osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Günther Heidemannile (SÜV) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Linca sai II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) pronksmedali 10. Euroopa meistrivõistlustel (Varssavi, 1953), kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Zygmunt Chychłale (Poola) ning 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955), kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Hippolyte Annex'ile (Prantsusmaa). Ta osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Carmelo Bossile (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Imre Tiitsu
Imre Tiitsu (sündinud 18. juunil 1980) on eesti kelguhokimängija.
Ta oli 2002. aastal Salt Lake City paraolümpiamängudel Eesti kelguhokikoondise mängija.
Õnnetuse tagajärjel on tal mõlemad jalad amputeeritud.
Rahvaerakond
Rahvaerakond (lühend R) oli Eesti erakond. Erakond asutati 5. aprillil 1998, kui ühinesid Vabariiklaste ja Konservatiivide Rahvaerakond (VKRE) ja Eesti Talurahva Erakond (ETRE). Erakond oli selgelt jagunenud parempoolseks ja agraarseks tiivaks. Neist valdavalt agraartiib ühines Mõõdukatega. Ülejäänud leer Rahvaerakonnast lahkus valdavalt Isamaaliitu.
Erakonna esimees oli Toomas Hendrik Ilves (05.04.1998–27.11.1999).
Kumake
Kumake on laste ristsõnaajakiri. See ilmub alates 2007 aastast Paides iga kuu esimese nädala kolmapäeval.
Richard Kress
Richard Kress (1. august 1896 Kastre-Võnnu vald, Tartumaa – 26. august 1975 Tallinn, teistel andmetel 1896–1976 ) oli eesti õpetaja, toimetaja ja tõlkija. .
Haridus
1904–1908 Otepää kihelkonnakool, 1908–1913 Nuustaku (Otepää) 2-klassiline ministeeriumikool, 1913–1918 Rakvere Õpetajate Seminar. 1921 lõpetas Kress õpetajate kursused Tartu Ülikoolis.
Töökäik
1918–1923 oli Richard Kress õpetaja Otepää Progümnaasium, 1918–1919 asendusõpetaja Vana-Otepää Algkoolis, 1923–1924 ja 1929–1930 õpetaja E. Lenderi Eragümnaasiumis, 1924–1928 ja 1930–1931 õpetaja Kaarli Koguduse Eragümnaasiumis, 1930–1944 õpetaja Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumis, 1944–1950 õppealajuhataja (1944 ka direktori kohusetäitja) Tallinna 1. Keskkoolis, 1950–1973 toimetaja Eesti Riiklikus Kirjastuses ja kirjastuses Valgus, samuti Eesti Raadios. 1928–1930 tegi Kress Eesti raadio esimesed keelesaated.
Nii 1920. aastail Otepää gümnaasiumist kui ka 1930. aastail Tallinna Poeglaste Humanitaargümnaasiumist (hilisem Gustav Adolfi Gümnaasium) meenutasid õpilased Kressi keeleuuenduse pooldajana, kes oli Johannes Aaviku isiklik sõber: "Seepärast ehtisid tema kõnet -nd ja -tet, nagu õppind ja kirjutet, ning paljud uudissõnad. Tahvlile kirjutades kasutas ta alati soomepärast Y|y-aabet. Ei olnud siis ime, et õppureile said omaseks tolle ajal uudissõnad kolp, lünk, malbe, siiras, evima jne. Meie kaustikuis hakkas võimutsema y (fyysika, polyyp, yrgaeg)." (Kirjanik Ilmar Sikemäe, GAG vilistlane 1935.)
Samuti meenutati Kressi rahuliku ja autoriteetse, kuid ka iroonilisena: ""Peremees" (hüüdnimi) oli rahu ise; rahusse aga oli segatud tubli annus irooniat, mis pani koolipoisid Kressi kartma. Talle ei julgenud keegi midagi teha, ikka oli karta, et muutud ise Peremehe sõnade pilkealuseks. Tema tundides valitses kord, ilma et korda oleks tulnud nõuda." (Ajaloolane ja aimekirjanik Heino Gustavson, progümnaasiumi vilistlane 1938.) Ka sõjajärgseil aastail Tallinna 1. Keskkoolis iseloomustati teda "suure autoriteediga" õpetaja ja kooli tugisambana: "Suurim autoriteet oli meie jaoks Richard Kress. Olgugi et meie teda kartsime, oli ta ikkagi autoriteet ja võis tulla ükskõik mis tundi, kui mõni aineõpetaja puudus ning küsida: "Noh, kus poisid pooleli jäid?" ja rääkida pooleliolevast ainest väga huvitavalt, olgu siis matemaatika, ajalugu või mõni muu aine." (A. Põdra, lõpetanud 1951. aastal.) Teiste õpilaste sõnul oli ta "eestimeelne ja isamaalise hoiakuga".
Kirjastustes töötades toimetas Kress kesk- ja kõrgkooli keele ja kirjanduse õpikuid, sõnaraamatuid, "Õigekeelsussõnaraamatu" (1960), "Võõrsõnade leksikoni" (1961), erialasõnastikke ja teaduslikke väljaandeid, kuid ka Eesti Raadio keelesaateid.
Richard Kress on maetud Otepää uude surnuaeda.
AtlasGlobal
pisi|AtlasGlobali logo AtlasGlobal on Türgi lennufirma, mille peakorter asub İstanbulis. Lennufirma opereerib peamiselt riigisiseseid ja rahvusvahelisi lende, kuid ka tšarterlende oma peamisest kodulennujaamast, İstanbuli Atatürki lennujaamast.
Johannes Vingboons
pisi|Veel täielikult uurimata California kaart 1650. aastatest Johannes Vingboons (1616/1617 – Amsterdam, 20. juuli 1670) oli hollandi kartograaf ja vesivärvija.
Meremõisa mõis
thumb|Mõisa uue peahoone varemed. Elizabeth Eastlake-Rigby, 1838–1841, trükitud 1842 pisi|Mõisa uue peahoone varemed (juuli 2011) Meremõisa mõis (saksa keeles Merremois) oli rüütlimõis Keila kihelkonnas Harjumaal. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asuvad mõisa alad Lääne-Harju vallas.
Mõis asutati 1580. aastatel, esimene omanik oli Hans Wartmann. Alates 1786. aastast, kui Gustav Reinhold von Wartmann müüs mõisa maha, oli see järgemööda Pilar von Pilchaude, Klugenite, Koskullide ja Knorringite omanduses.
Fort Oranje
pisi|1629. aasta kaart, mis kujutab saart [[Castle Island ja Fort Orange'i]] Fort Oranje või Fort Oranije (inglise keeles Fort Orange) oli esimene alaline Uus-Madalmaade asundus Põhja-Ameerikas, kus tänapäeval asub Albany linn.
Meremõisa mõis
1832. aastal sai uueks omanikuks Carl von Uexküll. Tema alustas uue mõisasüdame ehitamist Keila jõe vasakule kaldale, umbes 200 meetrit vanast südamest põhjakirdesse.
Uute suurte ehitustega sattus Uexküll rahalistesse raskustesse ning müüs 1837. aastal Meremõisa naabermõisa Keila-Joa omanikule Alexander von Benckendorffile, kes oli seal äsja ehitanud uue mõisasüdame koos uusgooti stiilis lossiga.
Pooleliolevast Meremõisa uuest peahoonest kujundati maalilised varemed uue Keila-Joa metsapargi kaugeimas servas (kavandatud Meremõisa uus peahoone asus Keila-Joa mõisa peahoonest 500 meetrit läänes jõe teisel (vasakul) kaldal). Meremõisast sai Keila-Joa kõrvalmõis ja sinna mingeid hooneid enam ei ehitatud.
Pärast 1919. aasta maareformi rajati mõisa allesjäänud südamesse asundustalu Merimetsa A-176, kus säilis ka vana mõisa hooneid.
Mattersburgi ringkond
Mattersburg (horvaadi Kotar Matrštof, ungari Nagymartoni járás) on ringkond Austrias Burgenlandi liidumaal.
Haldusjaotus
Ringkonda kuuluvad järgmised vallad (sulgudes horvaadikeelne nimi):
Taso Mähar
Taso Mähar (sündinud 19. juulil 1962 Kohtla-Järvel) on eesti sisearhitekt ja disainer.
Elukäik
1977. aastal astus Taso Mähar Tartu Kunstikooli, et omandada puidu kunstilise töötlemise eriala. Pärast Tartu Kunstikooli lõpetamist 1981. aastal suunati Mähar Tartu Mööblikombinaati ja hiljem edasi Nõukogude sõjaväkke. Tartu Mööblikombinaadis oli Mähar koos mööblidisainer Toivo Raidmetsaga kontorimööbli kujundaja.
Aastatel 1985–1990 jätkas ta haridusteed Tallinnas Eesti Riikliku Kunstiinstituudi sisearhitektuuri osakonnas. Mähari sõnul võimaldas Tartu Kunstikooli ja Eesti Kunstiakadeemia vaheline paus tal leida kindlust oma erialavalikus sisearhitektina.
1990–1991 töötas ta EKE Projekti projekteerimisinstituudis, 1991–2000 arhitektuuribüroos Urbel ja Peil OÜ ning 1995–2006 Eesti Kunstiakadeemia sisearhitektuuri osakonnas.
2000. aastast töötab ta arhitektuuribüroos Emil Urbel OÜ  , mis loodi sama aasta septembris.
1992. aasta novembrist on Mähar Eesti Sisearhitektide Liidu liige.
Looming
Rahuliku ja põhjamaise (sise)arhitektuuri pooldajana propageerib Mähar moodsat minimalismi oma rafineeritud interjöörilahenduste kaudu. Tema silmapaistvamate interjöörilahenduste hulka kuuluvad Rocca al Mare koolihoone sisekujundus ja Rotermanni soolalao rekonstrueerimisjärgne interjöör.
Lisaks tööle sisearhitektina on Mähar kujundanud näitusi ja mööblit.
Raitis Grafs
Raitis Grafs (sündinud 12. juunil 1981 Riias) on Läti korvpallur.
Ta on kaks korda mänginud ka Eesti klubis:
Taso Mähar
Arhitektitööd
Lisaks ühiskondlikele hoonetele on Taso Mähar projekteerinud palju eramuid.
Parthenon
pisi|Vaade Parthenoni templile loodest pisi|Parthenoni põhiplaan Parthenon on Ateena Akropolil asuv jumalanna Athena tempel. See on ristkülikukujulise põhiplaaniga dooria stiilis marmorist tempel, mis valmis aastatel 447–438 eKr Pheidiase juhendamisel. Seda peetakse Vana-Kreeka klassikalise ajastu tähtsaimaks ehitismälestiseks ning see on üks maailma tuntumaid ehitisi.
Parthenon (παρθενών) tähendab vanakreeka keeles neitsi elukohta; see viitab jumalanna Athenale.
Hoolimata nimest kasutati seda peamiselt varakambrina. Seal hoiti Ateena Mereliidu varasid.
Arhitektid ja ehitusmeistrid olid Iktinos ja Kallikrates. Frontoonide kujude ja friisil asuvate metoopide autor oli Pheidias ning arvatavasti ka tema õpilased Agorakritos ja Alkamenes. Friisil on kujutatud muu hulgas gigantomahhiat, kreeklaste ja amatsoonide võitlust, stseene Trooja sõjast ning kentauride ja lapiidide võitlust. Tümpanoni skulptuurid valmisid alles 432. aastal eKr. Neid peetakse ühtedeks Vana-Kreeka kunsti paremateks näideteks. Idaküljel, peasissekäigu kohal asuval tümpanonil on kujutatud Athena sündi Zeusi peast. Läänetümpanonil kujutati Athena ja Poseidoni võistlust Ateena kaitsepühakuks saamise pärast.
Tempel on ehitatud 16 km kaugusel asuvast Pentelikoni mäest saadud marmorist. Templi välissammastik koosnes 8 dooria stiilis sambast otstes ja 17 külgedel (see ei tähenda aga, et välissambaid oleks kokku 50). Nende läbimõõt oli 1,9 m ja kõrgus 10,4 m. Ülemiselt trepiastmelt mõõdetuna on Parthenon 30,9 meetrit lai ja 69,5 m pikk. Siseruum ehk cella oli 19,2 m lai ja 29,8 m pikk.
Templi sees cella 's asus Pheidiase loodud kullast ja elevandiluust Athena kuju. Kuju nägu, käed ja jalad olid elevandiluust, silmad kalliskividest. 426. aastal lasi Rooma keiser viia Athena kuju Konstantinoopolisse, kus see hiljem ristisõdade ajal kaduma läks. Säilinud on Rooma-aegne koopia, mida hoitakse riiklikus arheoloogiamuuseumis. Cella oli seestpoolt ümbritsetud katust toestavate sammastega ja väljast friisiga, millel kujutati Panatenaiade rongkäiku ja Olümpose jumalaid (välja arvatud Hadest ja Hestiat).
6. sajandil muudeti Parthenon neitsi Maarjale pühitsetud kristlikuks kirikuks. 1456. aastal, kui Ateena osmanite kätte langes, muudeti ehitis mošeeks. Selle juurde ehitati minarett, kuid hoonet ennast ümber ei ehitatud.
26. septembril 1687, kui veneetslased piirasid Ateenat, tabas püssirohuhoidlana kasutatud Parthenoni veneetslaste kahurikuul. Toimunud plahvatuses purunes suurem osa templist. Välissammastik taastati hiljem. Friisi säilinud osad ja paljud kujud viidi 1801. aastal Inglismaale, kus neid hoitakse Briti Muuseumis hoolimata Kreeka valitsuse nõuetest need tagastada.
1975. aastal hakati Parthenoni restaureerima. Tööd kestavad tänapäevani.
Oscar Isaac
Óscar Isaac Hernández Estrada (sündinud 9. märtsil 1979 Guatemalas) on USA näitleja. Isaac on tuntud oma mitmekülgsuse poolest, sh on ta kaasa aidanud muudatustele Hollywoodis latiinode kujutamisel. Ajakiri Vanity Fair valis Isaaci 2017. aastal oma põlvkonna parimaks näitlejaks ja New York Times valis ta 2020. aastal 21. sajandi 25 parima näitleja hulka. Ta on pälvinud Kuldgloobuse auhinna ja Primetime Emmy auhinna nominatsiooni. 2016. aastal kuulus ta ajakirja Time koostatud maailma 100 mõjukaima inimese nimekirja.
Guatemalas sündinud Isaac kolis koos perega imikueas USA-sse. Teismelisena liitus ta punkbändiga, mängis näitemängudes ja tegi oma filmidebüüdi väikeses rollis. Juilliard Schooli vilistlane Isaac tegi suure osa oma 2000. aastate filmirollidest kõrvalosatäitjana. Tema esimene suur roll oli Josephi roll piiblidraamas "Sünnilugu" (2006) ning ta võitis Austraalia filmis "Balibo" (2009) José Ramos Horta kehastamise eest AACTA parima meeskõrvalosatäitja auhinna. Pärast tunnustuse pälvimist filmide "Robin Hood" (2010) ja "Drive" (2011) kõrvalosa mängimise eest saavutas Isaac läbimurde lauljarolliga muusikalises draamas "Lleywn Davise ballaad" (2013), mis tõi talle Kuldgloobuse nominatsiooni.
LAK-12
pisi|400 px|LAK-12 LAK-12 Lietuva on Nõukogude Liidu/Leedu üheistmeline FAI võistluste vabaklassi purilennuk, mida ehitati ettevõttes LAK (Lietuviškos Aviacinės Konstrukcijos), hilisema nimega Sportine Aviacija. Esmalend aprill 1986.
Konstruktsioon
LAK-12 loodi 1980. aastatel FAI vabaklassi purilennukite nõuete kohaselt. Konstruktsioon põhineb klaaskiud/epoksüvaik komposiidile. Poolmonokokk-kerega kesktiivalise purilennuki ühetalalise, 8 mm vahtplastvahetäidisega sändvitš-tüüpi tiiva koorikkate moodustab kahest kaksiktrapetsist koosneva poole. Tiiva tala (lonžeroni) ehituses on kasutatud süsinikkiudu, mis annab tiivale suurema jäikuse ja kerguse. Tiivaprofiil on valitud Wortmann FX67 sarjast.
Oscar Isaac
Isaaci karjäär jätkus peaosadega krimidraamas "Vägivaldseim aasta" (2014), põnevusfilmis "Ex Machina" (2015) ja superkangelaste filmis "X-Mehed: Apokalüpsis" (2016). Temast sai ülemaailmne staar Poe Dameroni rolliga "Tähesõdade" triloogias (2015–2019). Isaac on mänginud ajaloolises draamas "Lõplik lahendus" (2018), ulmefilmides "Häving" (2018) ja "Düün" (2021) ning krimidraamas "Kaardimängur" (2021). Televisioonis oli ta peaosas kolmes minisarjas: "Näita mulle kangelast" (2015), mille eest ta võitis Kuldgloobuse auhinna, "Stseenid ühest abielust" (2021) ja Marveli Kinouniversumi (MCU) "Moon Knight" (2022). Tema lavatööde hulka kuuluvad nimirollid lavastustes "Romeo ja Julia" (2007) ning "Hamlet" (2017).
LAK-12
Konstruktsioon
Tiib on varustatud ainult tiiva ülapinnal väljanihutatavate kahekorruseliste piduriklappidega ja tagatiivaga, mida saab seada vahemikus −7° ("-2"), −4° ("-1"), 0° ("0"), +5° ("+1"), +11° ("+2"), +15° ("T"). Mõlemad tiivapooled (-konsoolid) on terviklikud, mitte kaheosalised, nii nagu näiteks Nimbus või Jantar-2B purilennukitel.
Oscar Isaac
Varajane elu
Óscar Isaac Hernández Estrada sündis 9. märtsil 1979 Guatemala linnas Guatemalas. Tal on guatemalalasest ema María Eugenia Estrada Nicollele ja kuubalasest isa Óscar Gonzalo Hernández-Canole, kes on kopsuarst. Tal on vanem õde, kliimateadlane Nicole, ja noorem vend, ajakirjanik Mike. Kui Isaac oli viiekuune, immigreerus ta perekond USA-sse ja nad kolisid sageli mööda riiki, elades Baltimore'is, New Orleansis ja Miamis, kuhu nad lõpuks püsivalt elama asusid. Isaac sai USA kodakondsuse 2006. aastal. Tal on vanaisa poolt juured Prantsusmaal ning ta kirjeldab end kui "paljude asjade suurt segu". Isaac räägib inglise ja hispaania keelt.
LAK-12
Konstruktsioon
Tiiva ballastpaakidesse mahub kuni 190 liitrit vett. Veepaake saab täita ja tühjendada purilennuki keres asuva ventiili kaudu. Purilennuki sissetõmmatava teliku ratas on pneumohüdraulilise vedrustusega, kere sabaosa on varustatud sabakarguga. Kabiini pleksiklaaskuppel avaneb tervikuna ette üles.
Lennuomadused
LAK-12 suure tiivaulatuse ja tiiva keskasetuse tõttu ning küllaltki madala teliku asendi tõttu tuleb aerorongi liikuma hakates purilennuki kallete tekkimise dendentsi kiiresti ja otsekohe kaldtüüride ja pöördetüüriga ära hoida. Liikumise alguses tuleb hoida juhist enda poole võetuna, et tekitada kõrgustüüriga lisasurvet sabakargule suuna kindlamaks säilitamiseks. Lennuki järel sleppimisel on LAK-12 piisavalt kuulekas ka pühapäevalendajale. Üldiselt on LAK-12 lemmikuks suur lennuväli, kus saaks igal lennupäeval seada end õhkutõusmiseks just vastutuult, seda eriti veeballastiga, kui ratta dempfer on raskuse tõttu alumisse asendisse täiesti kokku surutud.
LAK-12 juhise ja pedaalide käik on kerge, tüürpindade mõju hea ning üllatab ka sellise suure purilennuki vilgas kuulekus. Nõrkades termilistes tõusudes, kiirusel 70 km/h ja tagatiiva "+1" asendis tiirutades ilmneb sellise purilennuki tõeline võimekus kõrgemale “ronida“. Veeballastiga tiirutades kogub LAK-12 kõrgust meelsasti kiirusel 105-110 km/h. Kallakust otselennule väljub LAK-12 otsekohe, tagatiiva seadmisel asendisse "0" või "-1" ja kiiruse lisamisel tunnetab pühapäevalendaja kindlasti tõelist rahulolu vabaklassi purilennuki lauglemisväärtusest – lauglemine kulgeb, kulgeb jätkuvalt, lausa horisondini. Lennu lõpusirgel lennuvälja maandumisalale lähenedes, tagatiiva asendis "+2" ja seejärel maandumisasendis „T“ laskub LAK-12 ühtlaselt. Oluline on hoida kiirust mitte üle 90 km/h, sellisel juhul on piduriklapid kõige tõhusamad. Võrreldes kaheistmelise purilennukiga Puchacz, pole LAK-12 maandumisteekond kuni peatumiseni sugugi paha.