cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Taju fenomenoloogia
Eessõna
Husserli fenomenoloogia algstaadiumides oli selle esimene juhtnöör olla "kirjeldav psühholoogia" ehk naasta "asjade eneste juurde". See on teadusest lahtiütlemine. Ma ei ole oma kehalise või psüühilise konstitutsiooni kausaalsete determinantide kogutoime ega saa end pidada lihtsalt maailma osaks ja teaduste uurimisobjektiks. Kogu mu (sealhulgas teaduslik) teadmine maailmast on saadud minu eriliselt vaatekohalt, maailmakogemusest, milleta teaduse sümbolid ei tähendaks midagi. Teadus põhineb otseselt kogetaval maailmal ning on maailmakogemuse sekundaarne väljendus. Alles otsene maailmakogemus võimaldab teadust rangelt uurida ning teha kindlaks selle tähendus ja ulatus. Mina (isegi mitte elusolend, inimene ega teadvus) olen absoluutne allikas, minu olemasolu ei pärine minevikust ega keskkonnast, vaid liigub nende poole ja peab neid üleval, sest üksnes mina toob minu-jaoks-olemisse (ainult seda saab "olemine" minu jaoks tähendada) traditsiooni, mida ma valin edasi kanda, või horisondi, mille distants minust kaoks, kui teda ei kompaks minu pilk. Teaduslikud vaatekohad, mis paigutavad minu olemasolu maailma olemasollu, on naiivsed ja ühtlasi ebaausad, sest nad ei pea vajalikuks mainida teadvuse vaatekohta, millelt üldse maailm minu ümber hakkab kujunema ja minu jaoks olemas olema. Asjade eneste juurde naasmine on naasmine selle maailma juurde, mis teadmisele eelneb ja millest teadmine teaduse abstraktses ja tuletatud keeles alati räägib.
Johannese esimene kiri
Johannese esimene kiri on Uue Testamendi kaanonis 23. raamat (lühend 1Jh), millele eelneb Peetruse teine kiri ja järgneb Johannese teine kiri. Traditsiooni alusel omistatakse kiri apostel Johannesele, keda peetakse ka ülejäänud Johannese kirjade ja Johannese evangeeliumi autoriks. Johannese esimene kiri on arvatavasti kirjutatud millalgi ajavahemikus 100–150 Ephesoses. Kiri on kirjutatud suure tõenäosusega johannese kogukonna kristlastele ning selle eesmärgiks oli võidelda gnostitsismiga (eriti doketismiga) ehk valeõpetusega Jeesuse tõelisest olemusest. Selles kirjas antakse ka juhiseid, kuidas elada tõelise kristlasena, vennalikult.
Taju fenomenoloogia
Eessõna
See käik on täiesti erinev idealisti naasmisest teadvuse juurde: puhas kirjeldus välistab peale teadusliku seletuse ka analüütilise refleksiooni. "Descartes ja eriti Kant eraldasid subjekti ehk teadvuse, näidates, et mul ei oleks võimalik mitte midagi olemasolevana haarata, kui ma kõigepealt ei koge selle haaramise aktis olemasolevana iseennast." Teadvus, täielik kindlus minu olemasolus oli nende jaoks üldse millegi olemasolu tingimuseks ning suhestamise akt oli suhtes olemise aluseks. Suhestamise akt ei ole küll mitte midagi lahus maailmast, kus suhted asuvad; Kantil saavutatakse teadvuse ühtsus samaaegselt maailma ühtsusega. Descartesil ei kaota me metoodilise kahtluse tulemusel midagi, sest cogito taastab sama kindlana kogu kogetava maailma mõtlemise objektina. Maailma kindlus siiski sõltub subjekti omast, muidu oleks see Descartesil cogito 'ga vahetult antud ja Kant poleks rääkinud koperniklikust revolutsioonist. "Analüütiline refleksioon algab meie maailmakogemusest ning läheb tagasi subjekti kui sellest kogemusest erineva võimalikkustingimuse juurde, ilmutades kõikehõlmava sünteesi kui selle, milleta maailma poleks." Nii ei ole subjekt enam meie kogemuse osa ning ta pakub seletuse asemel rekonstruktsiooni. Sellepärast süüdistaski Husserl "Loogiliste uurimuste" I osas Kanti psühhologismis ning pakkus noeetilise analüüsi asemele, mis rajab maailma subjekti sünteesitegevusele, oma noemaatilise refleksiooni, mis jääb objekti sisse ning heidab valgust selle fundamentaalsele ühtsusele.
Maailm on olemas enne minu analüüsi, ning oleks kunstlik teha sellest algul aistinguid ja seejärel eri perspektiividele vastavaid objekti aspekte siduva sünteesi tulem, kui mõlemad on vaid analüüsi saadused, millel puudub eelnev reaalsus. Analüütiline refleksioon usub, et ta saab rekonstrueerida eelneva konstitueeriva akti ning jõuda konstitueeriva võimeni, mis on alati olnud identne seesmise isega. Nii et refleksioon sooritab iseennast ning kehtestab end kõigutamatus subjektiivsuses, olles veel puutumatu olemisest ja ajast. Selline refleksioon peab olema väga kaval või on siiski ebatäielik, sest ta on kaotanud silmist iseenese alguse. Refleksioon peab tuginema reflekteerimata kogemusele. Pealegi on refleksioon tahes-tahtmata teadlik iseenesest kui sündmusest ning ilmneb endale tõeliselt loova akti, teadvuse muutunud struktuuri valguses, ent kuna tal on prioriteet omaenese operatsioonide suhtes, peab ta ometi ära tundma subjektile antud maailma, sest subjekt on iseendale antud. Reaalset tuleb kirjeldada, mitte konstrueerida ega kujundada. Nii et taju ei saa panna ühele pulgale otsustuste, aktide ja predikatsioonide kui sünteesidega. "Minu tajuväli on pidevalt täis värvide, mürade ja põgusate puuteaistingute mängu, mida ma ei saa täpselt suhestada oma selgelt tajutud maailma kontekstiga, mille ma aga ometi asetan vahetult maailma, ajamata neid kunagi segi oma unistustega." Samuti põimin ma unenäod asjade ümber. Ma kujutlen asju, mille kohalolek oleks kontekstiga ühitatav, kuid mis tegelikult sinna ei kuulu, vaid on kujutletava vallas. Kui taju reaalsus põhineks ainult representatsioonide seesmisel koherentsusel, jääks taju alatiseks kõhklema. Kuid nii see pole. Reaalne ei jää ootama meie otsustusi, vaid võtab vastu kõige üllatavamad nähtused ja lükkab tagasi kõige tõenäolisemad. "Taju ei ole teadus maailmast, isegi mitte akt, meelega positsiooni võtmine; ta on taust, millelt kõik aktid esile tulevad, ja need eeldavad teda." Maailm ei ole objekt, mille tegemise seadust ma valdaksin, vaid kõigi minu mõtete ja eksplitsiitsete tajumuste loomulik keskkond. Tõde ei ela ainult sisemises inimeses (Augustinus), õigemini sisemist inimest polegi, inimene on maailmas, ja ainult maailmas tunnetab ta ennast. Naastes enesesse dogmaatilise terve mõistuse või teaduse vallast, ei leia ma seesmise tõe allikat, vaid maailmale määratud subjekti.
Johannese esimene kiri
Nimetus
Johannese esimene kiri polnud algselt pealkirjastatud. Traditsiooni järgi nimetati esimeste sajandite jooksul Johannese esimest kirja kreeka keeles A' Επιστολή Ιωάννη. Vulgatas on kiri kui Epistula I Ioannis.
Autorsus
Kirjas puuduvad andmed autori kohta. Samuti ei maini kirjutaja kordagi oma nime, kuid arvatavasti on autor keegi Johannese kogukonnast. Teoloogid pole üksmeelel, kas kirja autor on sama, kes on kirjutanud suurema osa Johannese evangeeliumist või mitte. Traditsiooniliselt peetakse kirja autoriks apostel Johannest. Kirjutamise stiil, mis pürgib pigem küpsuse kui elegantsuse poole, annab märku sellest, et ilmselt oli apostelliku kirja üleskirjutaja juba kõrges eas ning tunnustatud kirikuisa (näiteks pöördumine "armsad lapsed" (kreeka keeles τεκνία) viitab autoriteetsusele). Lisaks kirjutaja eale saab teksti läbi oletada, et ta osales koos Jeesusega tegevustes, millest ta jutustab. Sellele osutab mitmuse esimese pöörde ("meie") tihe kasutamine (1Jh1:1). Ühe teooria järgi võib see ka üleüldiselt usklikele viidata (1Jh 4:7-19), kuid sellele vastuväiteks on kirjakoht 1 Jh1:1-5, mis kaotaks oma mõtte, kui see ei räägiks spetsiifilistest inimestest, spetsiifilises ajas ja kohas. Ilmselt on kirja autor tahtnud rõhutada, et ta oli oma silmaga Jeesuse tunnistaja.
Nonouti
Koosneb 12 saarest (kokku 19,85 km²), kus on kokku 9 küla. Selle halduskeskuseks on Teuabu küla. Atolli elanike arv oli 2015. aastal 2743.
Johannese esimene kiri
Autorsus
Teksti keel, kontseptuaalne stiil ja sisu sarnanevad väga Johannese evangeeliumi, Johannese teise kirja ja Johannese kolmanda kirjaga ning see annab alust arvata, et need on kirjutanud sama autor. Teise teooria alusel on nii Johannese kirjad kui ka Johannese evangeeliumi kirjutanud presbüter Johannes (Johannes Vanem). Seda teooriat kinnitab näiteks see, et teises ja kolmandas Johannese kirjas on autorit tutvustatud kui "Vanemat". Samuti toetab seda väidet 1. sajandi piiskop Papias Hierapolisest, kuid pole kindel, et ta ei viita presbüter Johannesele, pidades silmas apostel Johannest. Kolmanda teooria järgi võis kirja autor olla evangelist Johannese jünger. Kuid need, kes seda teooriat pooldavad, ei väida, et jünger on Johannese evangeeliumi kirjutanud. Samuti puudub Johannese esimene kiri assüüria kiriku kaanonist.
Ülesehitus
Johannes esimene kiri koosneb 5 peatükist, mis jaguneb 105 salmiks. Teksti jagas peatükkideks 13. sajandil kardinal Stephen Langton ja salmideks Robert Estienne 1551. Kirja varaseim terviklik tekst on säilinud Codex Sinaiticuse käsikirjas 4. sajandist.
Kontekst ja taust
Kuigi tekstis napib andmeid Johannese esimese kirja kohta, on kirjas piisavalt vihjeid võitlusest varajase gnostitsismiga (ilmselt paganliku, mitte veel kristliku gnostitsismiga), eriti doketismiga. Sellele viitavad näiteks kirjakohad 1Jh 2:22 "Kes on valetaja? Eks ju see, kes salgab, et Jeesus on Kristus. Antikristus on see, kes salgab Isa ja Poega." ja 1Jh 4:3 "ning ükski vaim, kes seda Jeesust ei tunnista, ei ole Jumalast, vaid see on Antikristuse oma, kellest te olete kuulnud, et ta tuleb, ja nüüd ta juba ongi maailmas." Peamiselt tähendas tollel ajal ketserlus Jeesuse inkarnatsiooni eitamist, kuna jumaluse lihakssaamine oli mõistusele arusaamatu ja seetõttu vastuvõetamatu. Doketism eristas Jeesuse kahte olemust: inimene (Jeesus) ja Jumal (Kristus). Kristus küll ilmus inimesena, kuid selle õpetuse järgi ei ole inkarnatsioon reaalne nähtus. Kuna doketism oli 1. sajandil Lähis-Idas laialdaselt aktsepteeritud, kuid kirja kirjutaja jaoks valeõpetus, siis kirjast on näha, kuidas ta võitleb selle õpetuse vastu.
Eesmärk ja õpetus
Autor mõistab, et kirikul on keeruline aeg, kuna kristlus oli segunemas tolleaegse paganlusega. Seetõttu kirjutabki Johannes kirja, et hoiatada oma ümbruses elavaid usklikke antikristuste eest (kusjuures kirjutaja vihjab, et antikristused on prohvetid (1Jh 2:18-22; 1Jh 4:3) ning juhendada neid olema õiged kristlased. Ta maalib kirjas perfektse kristlase pildi, kuid põgusalt ning ettevaatlikult põimib sinna sisse ka probleemi.
Väga selgelt on näha, et Johannese esimene epistel on kirjutatud usklikele, mitte niivõrd paganatele, eesmärgiga kosutada usklike hingi, neid õigele teele suunata. Johannes seletab kristlaseks olemise õiget tähendust läbi kristlusele olemuslike mõistete, nagu patt, valgus, uuestisünd, teadmine.
Vorm
Johannese esimene kiri ei ole otseselt kiri, kuna sellel puuduvad tolleaegse kirja vormistamise tunnused. Johannese esimesel kirjal pole otseselt sissejuhatavat osa või tervitust, samuti pole sellel mingit kindlalt äratuntavat kokkuvõtet. See sarnaneb rohkem lühijutluse kui kirjaga. Kuid siiski vihjab kirjutaja, et tegu on ikkagi kirjaga (1Jh 2:1, 26). Mitmed teoloogid on kirja määranud kas traktaadiks või kirja kujul olevaks pikaks tiraadiks. Samas ilmselt oli kirjutaja tuttav lugejatega, mis tähendab, et see pole niisama traktaat või pikk tiraad, vaid siiski kiri, mis oli suunatud kindlale publikule. Lisaks sellele, kasutab kirjutaja tihti pöördumist "armas" või "lapsed", mis oleksid traktaadi või tiraadi jaoks kohatud, kuid kirjas viitavad sellele, et lugejad ja kirjutaja on omavahel lähedased. Kirjas on palju kordusi ja antiteetilisi parallelisme (1 Jh 2:7-8; 1 Jh 2:9-10).
Õpetus
Johannese esimese kirja järgi on Jumal:
Kirjakoht 1Jh 4:16 sai paavst Benedictus XVI esimese entsüklika "Deus Caritas est" alguseks.
Kiri eesti keeles
Georg Mülleri jutlustest 17. sajandi algusest on pärit esimesed eestikeelsed teadaolevad kirjakohad Johannese esimesest kirjast.
Tekst ilmus esmakordselt tervikuna eesti keeles 1686 "Wastses Testamendis" kui "Jahni se Apostli eesmänne Rahmat kigille kirjotetu". 1694 Müncheni käsikirjas on kiri pealkirjastatud "Johannesse se Apostli Essimenne Ramat keigile kirjotud" ja 1739 Piiblis "Apostli Joannesse essimenne Ramat Keige usklikkude heaks kirjotud."
Meistrivõistlused
Meistrivõistlused (sport) on sportlikud võistlused mingit liiki võistlusaladel, milles selgitatakse välja parim ehk meistervõistleja või -võistkond.
Meistrivõistlusi korraldatakse mingi astmelisusega, näiteks regionaalselt: linna-, ringkonna-, valdkonna-, liidu-, riigi-, (Eesti meistrivõistlus) või mandri meistrivõistlus (Euroopa meistrivõistlus EM, veel maailmameistri ehk MM-võistlus). See eeldab võistleja või võistkonna seotust antud regiooniga, peab olema regiooni/riigi alaline elanik või kodanik. Tavaliselt korraldatakse meistrivõistlusi regulaarsete ajaliste intervallidega, näiteks igal aastal või üle aasta. Reeglina saab meistrivõistluste võitja kanda tiitlit 'riigi meister' (regiooni meister) kuni järgmiste võistlusteni ja auhinnaks medali või karika (rändkarikas, igavene karikas) jne, millega võib kaasneda ka rahaline preemia.
Tööaja määratlemine
Tööaeg on ajavahemik, mille jooksul töötaja teeb tööd, on tööandja käsutuses ning tegutseb või täidab oma kohustusi (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/88/EÜ). Antud definitsioon on väga laiamõisteline, mistõttu tekib selle tõlgendamise ja määramisega tihtipeale probleeme. Selleks, et „tööaja“ mõiste oleks kõigile arusaadav, on Euroopa Kohus andnud täiendavad tõlgendused läbi pretsedentide. Euroopa Liidu poolt antud õigusaktid peavad olema igale liikmesriigile ühtselt arusaadavad, selleks et õigused ja kohustused oleksid korrektselt rakendatud siseriiklikult.
Tööaja direktiiv (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/88/EÜ)
Euroopa Liidu põhiõiguste harta alusel on igal töötajal õigus „töötingimustele, mis on tema tervise, ohutuse ja väärikuse kohased“ ning õigus „maksimaalse tööaja piirangule, igapäevastele ja -nädalastele puhkeaegadele ja iga-aastasele tasulisele puhkusele“. Nende õiguste täitmiseks võeti vastu 23. novembril 1993 töötajate direktiiv (Nõukogu direktiiv 93/104/EÜ), mille eesmärk oli tagada need õigused. Direktiiv jõustus ajal, kus tööhõive oli ühiskonnas stabiilsem ning töökorraldus põhines tavapärasel üheksast-viieni-tööpäeval. Tänapäeval on töökeskkond muutunud ning töötajad soovivad olla iseseisvamad ja paindlikumad, millega kaasnevad ka uued probleemid, mida vana direktiiv ei saanud lahendada. Sellest tulenevalt võeti vastu 4. novembril 2003 uus töötajate direktiiv (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/88/EÜ), mis jõustus 2. augustil 2004 ning kohaldub igale Euroopa Liidu liikmesriigile.
Direktiiv kohaldub nii avaliku- kui ka erasektori kõikide tegevusvaldkondade suhtes. Sinna alla lähevad ka ettenähtavate sündmustega tegelevad tegevusvaldkonnad, nagu näiteks tuletõrjujad, politsei ja kiirabi. Isegi kui ei ole võimalik ettenähtavaid sündmusi määratleda, on siiski võimalik määrata ettenähtava sündmuse vajaliku tegevuse, mis peab tagama töötaja ohutus- ja/või terviseriskide ärahoidmise. Seega peab olema töötajal õiged vahendid ja abinõud tagatud, et oleks võimalik ohutult täita talle antud töökohustusi. Erandiks on avalik tegevus, mille tõsidus ja ulatus nõuavad erimeetmete kasutusele võtmist ja nõuetekohane direktiivi järgimine tekitaks töötajatele rohkem ohtu. Antud erisündmused on loodus- ja tehnoloogia katastroofid, atentaadid, suurõnnetused ja muud sarnased ohtlikud olukorrad. Sellegipoolest peavad tööandjad tagama nii ohutu- ja terviseriske ärahoidva keskkonna töötajatele kui võimalik, olenemata valdkonnast või tegevusest.
Direktiivi sätted ei kohaldu meremeeste suhtes, kes ei ole direktiivi hõlmatud. Samuti ei kohaldu need sätted töösektorite ja töötajate osas, kelle tegevusvaldkondi reguleerivad eraldiseisvad õigusaktid, näiteks noored töötajad, tsiviillennundus, maanteetransport, piiriülene raudteetransport ja siseveetransport.
Töötaja mõistet ei ole direktiivis määratletud, kuid Euroopa Kohus on seisukohal, et „töötaja“ mõistet ei saa siseriiklikes õigustes erinevalt tõlgendada, vaid sellel peab olema ühtne tähendus liikmesriikide vahel. Seega on töötaja isik, kes teeb tegelikku ja tulemuslikku tööd, välja arvatud niivõrd väiksemahuline töö, et seda saab pidada üksnes kõrval- või lisategevuseks. Samuti on oluline, et isik saab antud tegevuse eest tasu teiselt isikult (tööandjalt). Seega on „töötaja“ mõiste küllaltki laiatähenduslik ning saab kohalduda erinevatele valdkondadele.
Direktiiv kohaldub „minimaalse igapäevase ja iganädalase puhkeaja ning põhipuhkuse, vaheaegade ja maksimaalse nädalase tööaja suhtes“ ning „öötöö“, vahetusega töö ja töökorralduse teatavate aspektide suhtes. Seega kohaldub direktiiv normaaltööaja suhtes (hulka kuuluvad ka ületunnid) ning tööst tulenevate puhkuste suhtes, mistõttu ei näe direktiiv ette vahepealset kategooriat, nagu näiteks väljakutse valveaeg (periood, millal oled valmis väljakutsele vastama).
Tööaja määratlemine Euroopa Kohtu kohtupraktikas
Tavapärase „tööaja“ mõiste üle ei teki vaidlust, kui inimesed viibivad oma töökohas täites oma tööülesandeid. Küsimus, kuidas määratleda aga „tööaega“ siis kui inimene ei täida otseselt tööülesandeid, kuid on valmisolekus neid täitma ehk väljakutsevalve raames, on keerulisem mõiste, mida on Euroopa Kohus tõlgendanud järgneva kolme näite põhjal.
MG v Dublin City Council (C-214/20)
Antud kohtuotsuse vaidluse keskmeks on küsimus, kuidas arvutada töötunde valveperioodide ajal väljakutsevalve raames. Dublini linnavolikogu palkas MG tööle osalise tööajaga (kokkulepitud lühem tööaeg). MG oli kohustatud väljakutsevalve ajal jõudma depoosse viie minuti jooksul pärast kõnet ja hiljemalt kümne minuti jooksul. Väljakutsevalve ajal ei pidanud viibima MG ühes kohas ning võis tegutseda muus kutse- ja majandustegevuses, nagu takso juhtimine, kui see ei sega päästjatööd. Euroopa Kohus lahendas sisuliselt küsimuse, kas direktiivi 2003/88 artikli 2 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et reservpäästja selline valveperiood, mille ajal ta saab tegeleda tööandja loal muu kutsetegevusega, kuid väljakutse hetkel peab ikkagi naasma depoosse, on „tööaeg“ selle sätte tähenduses. Euroopa Liidu Kohus ütles, et direktiivi 2003/88/EÜ artikli 2 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et reservpäästja selline valveperioodi aeg, millal töötaja saab tööandja solekul tegeleda muu kutsetegevusega, kuid peab väljakutse ajal jõudma päästedepoosse kümne minuti jooksul, ei ole „tööaeg“ selle sätte tähenduses. Valveajal päästedepoo väljakutsele jõudmise piirangud ei ole antud juhul sellised, millega objektiivselt hinnatuna liigselt piirataks inimese õigust kasutada valveajal oma vaba aega endale sobival viisil.
D. J v Radiotelevizija Slovenija (C-344/19)
D. J töötas tehnikuna ülekandejaamas ning võttes arvesse töö laadi ja jaama kaugust tööst pidi D. J elama jaama läheduses. D. J ja Radiotelevizija Slovenija vahelises vaidluses lahendas Euroopa Liidu Kohus küsimuse, kas valveperiood, mille ajal peab töötaja olema telefonitsi kättesaadav ja jõudma vajadusel töökohta ühe tunni jooksul jooksul, on tõlgendatav kui "tööaeg". Samuti andis kohus vastuse ka küsimuses, et kas "tööaja" kvalifitseerimisel tuleb arvestada ka töötaja kasutusse eluruumi andmist, kuna töökoht on raskesti ligipääsetav, ja vabaaja veetmise väheseid võimalusi. Euroopa Liidu Kohus otsustas, et direktiivi 2003/88/EÜ artikli 2 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et valveperioodi, mille jooksul töötaja peab olema ainult telefonitsi kättesaadav ning vajadusel jõudma töökohta ühe tunni jooksul, kui talle on võimaldatud tööandja poolt elukoht ning ilma, et ta oleks kohustatud seal pidevalt viibima, on "tööaeg" juhul kui piirangud piiravad töötaja õigust kasutada vabalt oma aega. Oluline on hinnata olukorda ja piiranguid kogumis. Hindamisest tuleneb, kas valveperioodile seatud piirangud on sellised, mis takistavad töötajal kasutada vabalt aega endale sobival viisil. Seejuures ei ole oluline, kas vabaaja veetmise võimalusi on mitmeid või mitte.
RJ v Stadt Offenbach am Main (C-580/19)
RJ tegeles ametnikuna Offenbach am Maini linna tuletõrje- ja päästeüksuse teenistuses tuletõrjuja ja rühmajuhina. Euroopa Liidu Kohus lahendas RJ ja Stadt Offenbach am Maini vahelises vaidluses sisulise küsimuse, kas direktiivi 2003/88 artiklit 2 tuleb tõlgendada nii, et valveperioodi, mille jooksul peab töötaja 20 minuti jooksul jõudma valmisolekus (vormiriietes ja operatiivsõidukiga) linna piiridesse, kus on tema töökoht, kuulub „tööaja“ mõiste alla. Samuti, kas valveajal väljakutsetele tegelikult vastamise sagedust tuleb tööajaks kvalifitseerimisel arvesse võtta. Euroopa Liidu Kohus leidis, et direktiivi 2003/88/EÜ artikli 2 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et valveperioodi, mille jooksul töötaja peab olema 20 minuti jooksul valmisolekus linna piires, kus töötaja on teenistuses, saab käsitelda "tööajana", kui töötajale seatud piirangud ei võimalda töötajal oma vaba aega vabalt kasutada.
Tööaja tõlgendus
Sisuliselt on Euroopa Liidu Kohus leidnud, et direktiivi 2003/88/EÜ artikli 2 punkti 1 tuleb tõlgendada "tööajana" väljakutsevalve ajal üksnes juhul, kui konkreetse juhtumi asjaolude hindamisest kogumis nähtub, et töötajale seatud piirangud valveperioodil piiravad tema õigust kasutada vabalt oma aega. Piirangud, mis objektiivselt ja tõsiselt mõjutavad töötaja õigust valveajal, mille jooksul tööalaseid teeneid ei vajata, kasutada vabalt oma aega endale sobival viisil, annavad õiguse kvalifitseerida valveaega ka "tööajana".
Tööaja määratlemine Eesti õiguses
Eesti õiguses reguleerib töö- ja puhkeajaga seonduvaid küsimusi töölepingu seadus (edaspidi TLS), mis võeti vastu 17. detsembril 2008 ja jõustus 1. juulil 2009. Käesolevas artiklis käsitletud direktiiv on töölepingu seaduse selgituste järgi TLS nõukogu juhendiks töö- ja puhkeaja nõuete sätestamisel. Antud nõuded on sätestatud TLS paragrahvides 5 ja 6 ning 3. peatüki (Töötaja kohustused ja tööandja kohustused) 3. jaos (Töö- ja puhkeaeg).
Tööaeg
Tööaeg on kui aeg, millal töötaja täidab kokkulepituid tööülesandeid (TLS § 5 lg 7). See on tööaja lihtne üldmõiste, millest seaduse lugemisel juhinduda.
Täistööaeg on seaduse mõistes 40 tundi töö tegemist nädala kohta (TLS § 43 lg 1), arvestades sisse iganädalase puhkeaja (TLS §  52), milleks on 48 tundi eelduslikult laupäeval ja pühapäeval. See tähendab, et 5 tööpäeva sees töötatakse iga päev 8 tundi (TLS § 43 lg 2). Täistööaeg on töötaja eelduslik koormus, kui tööandjaga puudub teistsugune kokkulepe. Tööandja peab lühendama tööpäevi, mis vahetult eelnevad uusaastale, Eesti Vabariigi aastapäevale, võidupühale ja jõululaupäevale kolme tunni võrra (TLS § 53). Kuna TLS ei tee vahet täis- ja osaajaga töötajatel, siis kuuluvad pühade eel lühendamisele ka osaajaga töötajate tööpäevad. Siinkohal on oluline silmas pidada tööandja kohustus on töötajat teavitada, juhul kui on võimalik ka osalise tööajaga töötamine (TLS § 28 lg 2 p 10). Nii on töötajal ülevaade kõigist töötamise võimalustest.
Töötajatel on võimalik sõlmida summeeritud tööaja kokkulepe tööandjaga (TLS § 6 lg 6). Summeeritud tööaeg tähendab, et arvestusperioodi jooksul jaguneb tööaeg ebavõrdselt. Selline kokkulepe esineb teenindus valdkondades. Näitena kohvikud, kus suurem osa töökohtadest on summeeritud tööajaga: kuu arvestuses on tegemist täiskohaga, kuid koormus ei ole jagunenud ühtlaselt, vaid tööandjaga kokkulepitud graafiku alusel võib ühes nädalas olla rohkem töötunde kui teises. Summeeritud tööaja puhul kantakse töölepingusse ka tööajakava teatavaks tegemise kord (kindlasti tööajakava perioodi pikkus, nt märtsikuu graafik, aga ka tööaja selgumise aeg, nt nädal enne uue graafiku algust). Summeeritud tööaja puhul selgub lõplik tööaeg, mh ületunnid, mis kuuluvad hüvitamisele, alles tööajakava perioodi lõpus. Oluline on teada, et ületunnitöö puhul toimub hüvitamine vaba aja andmisega, mis on võrdne tehtud ületunnitöö ajaga, nn ajaga hüvitamine (TLS § 44 lg 6). Juhul kui on kokkulepe, et ületunnitöö kuulub hüvitamisele rahas, siis maksab tööandja töötajale vähemalt 1,5 kordset tasu (TLS § 44 lg 7). Kui töötaja jääb tööajakava kestel haigeks, tuleb vähendada töötaja tööaega. TLS-ga ei ole kooskõlas olukord, kus töötaja peab haiguslehelt naastes tegema järele tegemata töötunde arvestusperioodi lõpus.
Puhkeaeg
TLS-ist tuleneb tööandja kohustus anda töötajale vaba aega (TLS § 42), kusjuures 24-tunnise ajavahemiku jooksul peab töötajal olema vähemalt 11 tundi järjestikust puhkeaega (TLS § 51 lg 1). Võimalik on sõlmida kokkulepe, mis ei ole selle nimetatud reegliga vastavuses, kuid ainult juhul, kui kokkulepe ei ole tühine (TLS § 51 lg 2 loetletud juhtudel). Reeglist võib kõrvale kalduda ka siis, kui töötaja tegutseb tervishoiu- või hoolekande valdkonnas, sellisel juhul ei tohi töö kahjustada töötaja tervist ja ohutust (TLS § 51 lg 4).
Järjestikuse puhkeaja reeglist võib kõrvale kalduda ka direktiivis sätestatud juhtudel (TLS § 51 lg 3). Siia mahuvad tegevused, mille puhul töötaja töö- ja elukoht asuvad teineteisest kaugel (nt avameretöö); turvamistoimingud, mis nõuavad vara ja isikute kaitsmiseks pidevat kohalolekut (nt turvafirma teenistuja); tegevused, mis eeldavad pidevat jätkumist (nt põllumajandus); valdkonnad, kus on ette näha tegevuse aktiviseerumist (nt postiteenused pühade ajal) jne.
TLS sätestab ka tööandja kohustuse tagada töötajale tööpäevasiseseid puhkepause, nimelt iga 6-tunnise töötamise järel peab olema töötajale 30 minutit pausi (TLS § 47 lg 2). Seejuures on oluline, et see puhkepaus ei pea olema arvestatud tööaja sisse. Küll aga on võimalik tööandjaga jõuda kokkuleppele, et pausi ei ole, kuid siis peab olema tööaja sees võimalik puhata ja einestada (TLS § 47 lg 2). Alaealisel on õigus tööpäevasisesele puhkusele iga 4,5-tunnise töötamise kohta, siin ei lähe 30-minutiline paus arvesse tööajana (TLS § 47 lg 3).
Eesti kohtupraktika
Tartu ringkonnakohus on tsiviilasjas nr 2-19-17536 kohaldanud maakohtu otsuse parandamisel direktiiviga 2003/88/EÜ kooskõlas olevat tõlgendust (rakendati eespool mainitud TLS § 5 lg 1 p 7 sõnastust). Tööaja mõiste sisustamisel tuleb pidada oluliseks objektiivselt tööaja osaks olevaid tegevusi. Kui maakohus leidis, et töötaja, kes on kohustatud töökohal kandma tööriideid, mida ta peab hoiustama töökohal, ei ole neid riideid selga pannes tegemist tööajaga, siis ringkonnakohus sellise lahendusega ei nõustunud. Ringkonnakohus jaatas, et mõistlik aeg, mis töökohal riietumisele kulub (nii enne tööülesannete täitmist, kui ka pärast ülesannete lõppemist tööpäeva lõpus) tuleb lugeda tasustatud tööaja hulka. Selline lahendus on kooskõlas ka Euroopa Kohtu praktikas kujunenud tõlgenduste ja praktikaga.
Eesti kohtu praktikas on ka näited vaidlustest, mis puudutavad tööaja lühendamist rahvus- ja riigipühade võrra, et seeläbi tuleks töötajale ületunnitööd rohkem. Riigikohtu tsiviilkolleegium on määruse 3-2-1-69-17 punktis 13 öelnud, et ühestki õigusaktist ei tulene, et summeritud tööaja arvestuse korral tuleb ületunnitöö kindlakstegemiseks vähendada töötaja kokkulepitud tööaega rahvus- ja riigipühale langeva tööaja võrra. See tuleneb tõsiasjast, et pühade ajal töötades maksab tööandja töötajale kahekordset tasu. Seega loeme ületunnitööks aega, mis ületab arvestusperioodis kokkulepitud tööaega, mitte igat aega, kus töötajale on ettenähtud teatud erisused töö tegemisel (riigipüha).
Iirimaa
2017. aasta seisuga on endiselt ettenähtud kaitse saamisel nõrgemaks kohaks Iirimaa sotsiaaltöötajate valvekorra arvestamine tööaja hulka.
Sloveenia
Sloveenias reguleerib tööaja määratlemist töösuhete seadus (Zakon o delovnih razmerjih, Uradni list RS, nr 21/13). Seaduse artiklis 142 on sätestatud tööaeg kui tegelik tööaeg ja puhkeaeg käesoleva seaduse artikli 154 tähenduses ehk aeg, mis vastab töölt põhjusega puudumisele seaduse ja kollektiivlepingu või üldkohaldatava õigusakti mõistes.
Tegelik tööaeg hõlmab tervikuna aega, mille jooksul töötaja töötab, kusjuures selleks tuleb pidada ajavahemikku, mil töötaja on tööandja käsutuses ja täidab töölepingu kohaselt oma töökohustusi.
Belgia
Belgias kehtib dekreet, mis võimaldab internaatkoolide ja prantsuse, saksa kogukondade ning Valloonia piirkonna teatavate hooldusasutustele teatud ajavahemikke tööaja hulka mitte arvestada. Selleks on aeg, mis on veedetud koos hoolealustega ekskursioonidel. Samuti osa õhtusest ja öisest ajast, mil töötajal on võimalik teoreetiliselt puhata ja tal on selleks ettenähtud sobiv koht.
Taani
Õigusaktid Taanis annavad mõnele sotsiaalteenuste osutajatele võimaluse ise otsustada ja omavahel kokku leppida, kas valvekorra hulka lisatakse ka puhkeaeg töökohas. Mõned tervishoiusektori teenuseosutajad on ka pakutud võimalust rakendanud.
Nikunau
pisi Nikunau on Kiribatile kuuluv atoll Mikroneesias, üks Gilberti saartest.
Saar koosneb kahest osast, mis on ühendatud omavahel umbes 150 m laiuse maakitsusega. Põhjaosa on suurem ja seal on kunagisest laguunist tekkinud 4 soolajärve:
St. Johannes
St. Johannes oli Lübecki kaubalaev, mis ehitati 17. sajandil ja hukkus 11. novembril 1696 Virumaa rannikul Uhtju saarte lähedal. Laeva vrakk on tänaseni alles.
Laeva kipper oli Lübecki kodanik Hans Scharffeneberg.
Ruila sild
Ruila sild on sild üle Vasalemma jõe Ruila–Laitse tee 2. kilomeetril. Silla pikkus on 19,6 m. Sild on 9 m lai. Sild on ehitatud aastal 1965.
Õie tänav (Pärnu)
Õie tänav on tänav Pärnus Eeslinna linnaosas. See asub Aisa ja Väike-Posti tänava vahel.
Tänav on ligikaudu 122 meetrit pikk.
Oleg Tinkov
thumb|Oleg Tinkov (2015) Oleg Tinkov (vene keeles Олег Юрьевич Тиньков; väljaspool Venemaad on ta tuntud ka kui Oleg Tinkoff; sündinud 25. detsembril 1967 Leninsk-Kuznetskis Kemerovo oblastis) on vene suurettevõtja, miljardär. Ta on rajanud organisatsiooni Tinkoff Credit Systems.
Alates 24. märtsist 2022 on ta seoses Venemaa sissetungiga Ukrainasse Ühendkuningriigi sanktsioonide nimekirjas.
Raamatud
Oleg Tinkov on välja andnud kaks raamatut, kus ta jutustab oma eluteest:
Isiklikku
Tema abikaasa on Kohtla-Järvel sündinud eestlane Rina Vosman. Neil on kolm last: Daria, Pavel ja Roman. Suvel sõidab Oleg Tinkov Rolls Royce'iga, talvel Range Roveriga. Tal on ka eralennuk Dassault Falcon 7X.
Riigireetmine
Riigireetmine on oma riigi iseseisvuse ja sõltumatuse või territoriaalse terviklikkuse vastu suunatud vägivallata tegevus või riigisaladuseks tunnistatud teabe edastamine välisriigile.
Riigireetmine Eesti õigussüsteemis
Vastavalt Eesti Vabariigi Karistusseadustikule on riigireetmine:
Eesti Vabariigi kodaniku poolt välisriigi, välisriigi organisatsiooni, välismaalase või välisriigi ülesandel tegutseva isiku abistamine Eesti Vabariigi iseseisvuse ja sõltumatuse või territoriaalse terviklikkuse vastu suunatud vägivallata tegevuses või riigisaladuse või salastatud välisteabe kogumine selle edastamise eesmärgil või selle edastamine välisriigile, välisriigi organisatsioonile, välismaalasele või välisriigi ülesandel tegutsevale isikule.
Eestis karistatakse riigireetmise eest 6–20-aastase või eluaegse vangistusega.
Diakriitiline märk
Lisamärgid võivad olla täpid, punktid, jooned, kaared ning neid kasutatakse tähe peal, all, kõrval või sees.
Diakriitilised märgid on näiteks:
Väike-Veski tänav
Väike-Veski tänav on tänav Pärnus Eeslinna linnaosas.
Oma algusosas liituvad sellega Liilia tänav ja Suur-Veski tänav ning keskosas ristub sellega Rähni tänav. Väike-Veski tänav lõppeb Liiva tänaval.
Tänava pikkus on ligikaudu 407 meetrit.
Briti Raamatukogu
pisi|Vaade raamatukogule (2011) pisi|Raamatukogu logo Briti Raamatukogu (inglise British Library) on Suurbritannias Londonis asuv raamatukogu; ühtlasi Suurbritannia rahvusraamatukogu. Raamatukogus on üle 170 miljoni teaviku (sh 25 miljonit raamatut); see on USA Kongressi raamatukogu järel maailma suuruselt teine raamatukogu. Raamatukogu on üks maailma tähtsamaid teadus- ja universaalraamatukogusid.
Raamatukogu asutati 1973, kui liideti 1753. aastal asutatud Briti Muuseumi raamatukogu ja mõned teised raamatukogud.
Francke Asutuste Pearaamatukogu
pisi|Sisevaade raamatukogust (2013) Francke Asutuste Pearaamatukogu (saksa Bibliothek der Franckeschen Stiftungen) on Saksamaal Halles asuv teadusraamatukogu. Raamatukogu asutas 18. sajandi algul August Hermann Francke ja algselt oli see Francke Asutuste kooli raamatukogu.
Raamatukogus on umbes 200 000 teavikut. Suur osa teavikuid pärinevad 18. sajandist.
Raamatukogus asub mitmeid eestikeelseid trükiseid, mis ilmusid enne 1850.
Diodoros
pisi|Diodoros Diodoros (ladina keeles Diodorus) Agyrionist, ka Diodoros Sikeliotes, ladina keeles Diodorus Siculus (umbes 80 – umbes 29 eKr) oli vanakreeka ajaloolane ja mütograaf, kelle viljakam loomeperiood jäi ajavahemikku 60–29 eKr. Diodoros pühendas 30 aastat oma elust oma peateose loomisele, mis käsitles ajalugu ja mis sai pealkirjaks "Bibliothēkē historikē" (ladinapäraselt "Bibliotheca historica") ehk "Ajalooline raamatukogu". Suurteos koosnes 40 raamatust, millest on säilinud raamatud 1–5 ja 11–20.
Guy Gavriel Kay
pisi|[[Elisabeth Vonarburg ja Guy Gavriel Kay, Congres Boreal 2006]] Guy Gavriel Kay (sündinud 7. novembril 1954) on Kanada ulmekirjanik.
Eesti keeles on avaldatud Guy Gavriel Kay mahukas fantaasiaromaan "Tigana". Intervjuus selle tõlkija Juhan Habichtiga on autor öelnud, et tema teose tegelik teema ei ole pelgalt konkreetne fantaasiamaailm:
Riley maakond
Riley maakond (Riley County) on maakond Ameerika Ühendriikides Kansase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Manhattan.
Ajalugu
Maakond moodustati 1855. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 71 115.
Arvestuslik rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga) :
Kallas (perekonnanimi)
Kallas on eesti perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kallas 717 mehel ja 817 naisel. Perekonnanimede levikult on Kallas meeste puhul 28. ja naiste puhul 25. kohal.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kallas 720 mehel ja 819 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kallas meeste puhul 28. ja naiste puhul 27. kohal. Levinuim oli see Hiiu maakonnas, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 45,04.
Kuninglik Sõjateaduste Akadeemia
Kuninglik Sõjateaduste Akadeemia (rootsi keeles Kungliga Krigsvetenskapsakademien) on Rootsi valitsusväline organisatsioon, üks Rootsi kuninglikest akadeemiatest, üks kahest sõjateaduste akadeemiast Rootsis.
Kuninglik Sõjateaduste Akadeemia loeb oma asutamisaastaks 1796. aastat, kui asutati Sõjateaduste Selts. Gustav IV Adolf valitsemise ajal kujundati seltsist kuninglik akadeemia (1805. aastast kannab akadeemia praegust nime).
Kuningas Carl XVI Gustaf on akadeemia patroon.
Akadeemia liikmeskond
Välisriikide kodanikke ei valita üldkogus hääletusega, neid nimetatakse liikmeks.
Georgie Glen
Georgie Glen (sündinud 1956 Georgies Lääne-Šotimaal) on Šotimaa näitleja.
Ta on lõpetanud Glasgow Art Schooli ja Bristol Old Vic Theatre Schooli (1984).
Televisioonis on mänginud vanemkonstaabel Jennifer Nokesi seriaalis "Südameasi" (2000–2001, 2003–2004, 2005, 2009, 2010).
Isiklikku
Georgie Glen on abielus näitleja Richard Braineiga, neil on kaksikud tütred Holly ja Ellie.
Krustakrogs
Krustakrogs on küla (mazciems) Lätis, Cēsise piirkonnas ja Taurene vallas. Küla asub valla põhjaosas.
Johann Friedrich Schultz
Johann Friedrich Schultz (9. detsember 1727 Lääne-Nigula – 24. detsember 1768 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Krustakrogs
Krustakrogs jääb valla keskusest Taurenest 4, endisest piirkonna keskusest Vecpiebalgast 18,9 ja Riiast 110,4 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009-2021 jäi küla Vecpiebalga piirkonda.
Johann Friedrich Schultz
1756. aastal kutsuti ta Tallinna toomkiriku kompastoriks. 1767. aastal sai ta toomkiriku ülempastoriks. Ta oli Eestimaa konsistooriumi assessor.
Krustakrogs
Külas asub Bānūžu pagriezensi bussipeatus.
Aastal 2007 oli külas 20 elanikku.
pisi|tühi|Krustakrogs
Oksitaaniromaani keeled
Oksitaaniromaani keeled või gallonarbonni keeled (katalaani: llengües occitanoromàniques; oksitaani: lengas occitanoromanicas) või harvemini idaibeeria keeled on romaani keelterühma haru, mis hõlmab Lõuna-Prantsusmaa ja Põhja-Hispaania osades kõneldavaid katalaani/valentsia, oksitaani keeli.
Jõgi (perekonnanimi)
Jõgi on eesti perekonnanimi.
Oksitaaniromaani keeled
Katalaani keele klassifikatsioon
Mõnede keeleteadlaste arvates tuleks nii oksitaani kui ka katalaani/valentsia keeli galloromaani keelteks pidada. Teised keeleteadlased nõustuvad oksitaani keele osas, kuid peavad katalaani ja aragoni keeli iberoromaani keelte osaks.
Jõgi (perekonnanimi)
Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Jõgi 1315 inimesel: 614 mehel ja 701 naisel. Perekonnanimede levikult oli Jõgi meeste puhul 43. kohal ja naiste puhul 35. kohal.
Duncan Bell
Duncan Bell (sündinud Duncan Iain Cavill 16. jaanuaril 1955 Glasgow's) on Šotimaa näitleja.
Televisioonis on mänginud vanemkonstaabel Dennis Ian Mertonit seriaalis "Südameasi" (2002–2004).
Oksitaaniromaani keeled
Katalaani keele klassifikatsioon
Arutelu teema on nii poliitiline kui ka keeleline, sest jaotus galloromaani ja iberoromaani keelteks tuleneb praegustest rahvusriikidest Prantsusmaast ja Hispaaniast ning põhineb seega pigem territoriaalsetel kui ajaloolistel ja keelelistel kriteeriumidel. Üks Pürenee poolsaare keelte ühtsuse peamisi pooldajaid oli Hispaania filoloog Ramón Menéndez Pidal ja pikka aega on oksitaani ja katalaani keelte sugulust toetanud ka teised, nagu Šveitsi keeleteadlane Wilhelm Meyer-Lübke (Das Katalanische, Heidelberg, 1925). Veelgi enam, tõsiasi, et aragoni keelt pole nii palju uuritud kui katalaani ja oksitaani keelt, peavad paljud inimesed seda hispaania keele murdeks.
Jõgi (perekonnanimi)
Statistika
Jõgi oli levinumaks nimeks vanuserühmas 80–84 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 10,86. Perekonnanimi Jõgi oli kõige sagedasem Saare maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 43,72 inimest.
Oksitaaniromaani keeled
Katalaani keele klassifikatsioon
8.–13. sajandini ei olnud Oksitaania ja Kataloonia vahel selget keelelist vahet. Näiteks provansaali trubaduur Albertet de Sestaro ütleb: "Mungad, öelge mulle, kummad teie teadmiste kohaselt on paremad: prantslased või katalaanid? ja siia panen ma Gaskoonia, Provence'i, Limousini, Auvergne'i ja Viennoisi, samas kui seal on kahe kuninga maa". Marseilles nimetatakse tüüpilist provansaali laulu katalaani lauluks.
Jõgi (perekonnanimi)
Statistika
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele perekonnanimi Jõgi (tookordses kirjapildis Jögi, Joekki, Jöggi, Joeggi, Jeggi, Jöggy jne) eri mõisavaldades Eestimaa ja Liivimaa maakondades kokku 65 korral.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis perekonnanimi Jõgi kahel korral ära - uuteks võetud nimedeks olid Jõgisaar ja Madar. Uueks perekonnanimeks võeti Jõgi kolmel korral, kui loobuti nimedest Bach, Junn ja Vill.
Oksitaaniromaani keeled
Sisemine variatsioon
Enamik keeleteadlasi eraldab katalaani ja oksitaani keele, kuid oksitaani keeleteadlased on oma uuringutes käsitlenud mõlemat keelt ühtsena, püüdes liigitada oksitaani keele murdeid supradialektaalsetesse rühmadesse, nagu on Pierre Beci ja viimati Domergue Sumieni puhul.
Mõlemad ühinevad akvitaanipürenee või eelibeeria rühma, sealhulgas katalaani, gaskooni ja osaliselt langedoki murre, jättes ülejäänud oksitaani keele ühte (Sumien: arverni-vahemere) või kahte rühma (Bec: arverni-vahemere, keskoksitaani).
Vastus küsimusele, kas gaskooni või katalaani tuleks pidada oksitaani keele murreteks või eraldi keelteks, on pikka aega olnud pigem arvamuse või kokkuleppe küsimus, mitte teaduslikul alusel. Kaks hiljutist uuringut toetavad aga seda, et gaskooni peetakse eraldiseisvaks keeleks. Stephan Koppelberg kasutas selle probleemi lahendamiseks esimest korda kvantifitseeritavat statistikapõhist lähenemisviisi. Saadud tulemuste põhjal järeldab ta, et katalaani, oksitaani ja gaskooni tuleks pidada kolmeks erinevaks keeleks. Hiljuti näitasid Y. Greub ja J.P. Chambon (Sorbonne'i ülikool Pariisis), et protogaskooni moodustumine oli lõppenud juba 7. sajandi eelõhtul, samas kui protooksitaani ei olnud sel ajal veel moodustatud. Need tulemused ajendasid keeleteadlasi loobuma gaskooni tavapärasest klassifikatsioonist, eelistades "erineva keele" alternatiivi. Mõlemad uuringud toetasid nii keskaegse oksitaani kui ka keskaegse gaskooni keele spetsialisti Kurt Baldingeri varajast intuitsiooni, kes soovitas oksitaani ja gaskooni keeli klassifitseerida eraldi keeltena.
Mecklenburg-Schwerini suurhertsogkond
pisi|Lipp pisi|Vapp pisi|Mecklenburg-Schwerini suurhertsogkond aastal 1910. pisi|280px|[[Schwerini loss.]]
Mecklenburg-Schwerini suurhertsogkond (saksa keeles Großherzogtum Mecklenburg-Schwerin) oli territoorium Põhja-Saksamaal Mecklenburgide valduses, kes asusid Schwerinis. See oli Saksa Liidu suveräänne liikmesriik ja sai Põhja-Saksa Liidu ja lõpuks aastal 1871 Saksa keisririigi liidumaaks.
Geograafia
Nagu eelkäija, Mecklenburg-Schwerini hertsogkonna puhul, koosnesid Schwerini maad pärast hääbunud Mecklenburg-Güstrow' hertsogkonna liidendamist aastal 1701 ajaloolise Mecklenburgi piirkonna suurematest kesk- ja lääneosadest. Väiksem kaguosa läks suurhertsogisuguvõsa Mecklenburg-Strelitzi harule, kes valitses ka endise Ratzeburgi piiskopkonna maid kaugemal loodes.
Pealinna Schwerini kõrval sisaldas Mecklenburg-Schwerin rannikulinnu Rostock ja Wismar, mis olid aastani 1803 Rootsi valduses, samuti sisemaalinnu Parchim ja Güstrow.
Ajalugu
Prantsuse revolutsioonisõdade algusaastatel jäi hertsog Friedrich Franz I neutraalseks ja aastal 1803 sai ta tagasi Wismari, mille pantis Rootsi. Pärast Napoleoni võitu Austerlitzi lahingus ja Saksa-Rooma riigi lõplikku laialisaatmist aastal 1806 astus ta 22. märtsil 1808 Reini Liitu. Napoleon, valmistades aastal 1812 ette sissetungi Venemaale, eiras seda liitu; ta pakkus hertsogkonda ilmsele Rootsi troonipärijale Jean Bernadotte'ile tema toetuse eest. Hertsog Friedrich Franz oli esimene Liidu liige, kes hülgas Napoleoni, kelle armeesse oli ta üksuse saatnud, ja järgnenud Kuuendas koalitsioonisõjas võitles ta Prantsuse keisririigi vägede vastu – mistõttu tema uued liitlased, Preisimaa ja Venemaa, pakkusid nüüd tema hertsogkonda Taanile. Siiski lubati Taanile 1814. aasta Kieli rahuga Rootsi Pommeri maid ja Mecklenburgi hertsogite võim jäi puutumata.
1815. aasta Viini kongressil liitus Friedrich Franz äsja loodud Saksa Liiduga ja sarnaselt oma Strelitzi nõo Karl II-ga anti talle tiitel "Mecklenburg-Schwerini suurhertsog". Aastal 1819 kaotati tema valdustes lõpuks pärisorjus. Mecklenburgi valitsemine oli ikka veel määratud 1755. aasta pärimisleppega (Landesgrundgesetzlicher Erbvergleich), mis soodustas keskaegset seisuste hierarhiat, mis mõjutas oluliselt sotsiaalset ja majanduslikku arengut mõlemas suurhertsogkonnas. 1848. aasta revolutsioonide ajal oli hertsogkond tunnistajaks märkimisväärsele kihutustööle liberaalse põhiseaduse eest. 10. oktoobril 1849 andis suurhertsog Friedrich Franz II (1823–1883) välja uue põhiseaduse, mille valmistas ette tema esimene minister Ludwig von Lützow. Mecklenburgi aadli järgnenud reaktsioonina, mida toetas Strelitzi suurhertsog Georg, tühistati kõik demokraatia heaks tehtud järelandmised ning aastatel 1851 ja 1852 võeti kasutusele täiendavaid piiranguid. Vaidluses naabruses asunud Holsteini üle, mis kulmineerus 1866. aasta Austria-Preisi sõjaga, toetas Friedrich Franz II Preisi kuningriiki, andes Mecklenburg-Schwerini sõdureid. Tema suurhertsogkond langes üha enam Preisi mõju alla. Aastal 1867 astus ta Põhja-Saksa Liitu ja Tolliliitu. Prantsuse-Preisi sõjas (1870–1871) sai Preisimaa taas kasulikku abi suurhertsog Friedrich Franz II-lt, kes oli Saksamaa ühtsuse tulihingeline pooldaja ja kõrge armeejuht. Saksamaa ühendamisega aastal 1871 muutusid Mecklenburg-Schwerin ja Mecklenburg-Strelitz Saksa keisririigi osariikideks. Algas uus kihutustöö demokraatliku põhiseaduse eest ja Saksa Riigipäev andis väikese heakskiidu sellele liikumisele.
Sedasi lõppes ligi kaheksa sajandit pidevat valitsemist (mille katkestas vaid Albrecht von Wallenstein aastatel 1628–1630) algselt obotriidide (lääneslaavi) Mecklenburgide dünastia poolt, mille asutaja oli vürst Niklot (suri aastal 1160). Aastani 1918 kandis suurhertsog tiitlit "Vendide vürst".
Jahvatamine
Ajalooliselt on jahvatamiseks kasutatud nt tuule- ja vesiveskeid.
Eugen Paal
Eugen Paal (aastani 1979 Jevgeni Fedulajev; sündinud 4. juunil 1954 Rakveres) on Eesti matemaatik ja füüsikateoreetik.
Haridus
Lõpetas Rakvere I Keskkooli 1972, TRÜ füüsika-keemiateaduskonna teoreetilise füüsika erialal 1977; Eesti NSV TA Füüsika Instituudi aspirant 1985-1989.
Teaduskraad ja –kutse
Füüsika-matemaatikateaduste kandidaat 1989 ("О неассоциативном расширении теоретико-группового метода на основе луп Муфанг и алгебр Мальцева", juhendaja Jaak Lõhmus); dotsent 1991.
Teenistuskäik
Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riikliku Ehituskomitee Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi (Ehituse TUI) insener 1977-1979. TTÜs: matemaatika kateedri vanemlaborant 1979, laborijuhataja 1980, assistent 1983-1985, 1989, vanemõpetaja 1989-1991, dotsent 1991-1992; matemaatikainstituudi dotsent 1992-1994, vanemteadur 1994-1995; algebra ja geomeetria õppetooli dotsent 1995–1998, vanemteadur 1998; algebra ja geomeetria õppetooli matemaatilise füüsika professor 1998-2017 ja õppetooli juhataja 2007-2013, emeriitprofessor. ,
Teadustöö põhisuunad
Matemaatiline füüsika, algebra, Lie teooria, diferentsiaalvõrrandite teooria ja operaadarvutus. Teinud kindlaks mitteassotsiatiivsete pidevate Moufangi sümmeetriate seose diferentsiaalgeomeetriliste invariantidega, väljateoreetiliste jäävusseadustega ja Noetheri voolualgebratega. Tõestanud, et operaadiga assotsieeruvas kohomoloogias leidub Gerstenhaberi algebra struktuur. Avaldanud ligi 60 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 3 magistritööd ja 2 doktoriväitekirja.
Teadusorganisatoorne ja –administratiivne tegevus
Eesti Füüsika Seltsi ja Ameerika Matemaatika Seltsi (American Mathematical Society) liige.
Priit Sander
Priit Sander (sündinud 1. septembril 1973 Tartus) on eesti majandusteadlane.
Elulugu
Priit Sander on sidetehniku poeg.
Sander lõpetas 1991 Tartu 10. Keskkooli ja 1995 TÜ majandusteaduskonna. 1995–98 oli ta TÜ magistrant, M.A. (majandus, 1998, TÜ), väitekiri "Kapitali struktuuri valik ja laenukapitali maksueelis", Ph.D. (majandusteadus, 2007, TÜ), väitekiri "Uurimusi ettevõtete finantseerimisotsuseid mõjutavatest teguritest: riski-, kontrolli- ja maksuaspektid". Ta oli 1995–99 TÜ rahanduse ja arvestuse instituudi assistent, aastast 1999 on ärirahanduse ja investeeringute (rahanduse) õppetooli lektor. Sanderi peamised loengukursused: investeeringud ja väärtpaberite analüüs, strateegiline finantsjuhtimine, ettevõtlusrahandus jt; ta on koostanud ka õpikuid.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: ettevõtete kapitali struktuur, dividendipoliitika, ettevõtte väärtuse hindamine, finantsriskid, riskikapital ja väärtpaberiinvesteeringud. 50 teadustrükist.