cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suusaturism
Suusakuurordid
pisi|297x297px|Mendoza suusakuurort Argentinas Et suusakuurorte arendada ja edukas olla, peab arvesse võtma eri tegureid. Neli peamist aspekti, mis suusakeskuste edu mõjutavad, on kuurordi kõrgus, vabaajategevuste rohkus, rahvusvaheline tuntus ja majutusvõimaluste hulk. Kuurordi kõrgus on tähtis nii ilmastiku kui ka turistide eelistuste tõttu. Kõrgemal on lumepuuduse oht väiksem ja päikesepaistelisi päevi on rohkem. Samuti on kõrgemal asuvad suusakuurordid meelepärased suusatajatele, kes soovivad end proovile panna. Vabaajategevused on tähtsad nii peredele ja algajatele, kes ei soovi terve päev suusatada, kui ka professionaalidele, kes õhtuti lõõgastust või vaheldust otsivad. Levinud on näiteks restoranid, poed, spaad ja õhtused meelelahutuskavad, kuid suuremates keskustes on ka jõusaale, ööklubisid, kinosid ja kontserdisaale. Rahvusvaheline tuntus tagab pideva külastatavuse, mistõttu ei ole kuurort sunnitud sõltuma lühikesest tipphooajast, mil keskused on ülerahvastatud. Majutusvõimalustest oleneb kuurordis viibivate külastajate võimalik koguarv ning eri majutusasutuste olemasolu võimaldab turistidel valida just neile sobivaima variandi.
Suusaturism Eestis
pisi|208x208px|Murdmaasuusarada Valgehobusemäel Maailma mastaabis ei ole Eesti suusakeskustel suusaturismis suurt osa, kuid piirkondlikult on need siiski tähtsad. Eesti populaarseim mäesuusakeskus Kuutsemäe puhkekeskus moodustab koos lähedal asuva Väikese Munamäega Baltikumi suurima mäesuusapiirkonna. Seal on 17 nõlva kogupikkusega umbes 4,5 km. Mäesuusatamist hakati Kuutsemäel harrastama 1970. aastatel ning slaalomiradade kõrval arendatakse seal aktiivselt ka Kuutsemäe lumeparki. Eesti pikimate nõlvadega (kuni 700 m) suusakeskus asub Kiviõli seikluskeskuses. Sealsed suusanõlvad avati 2013. aastal. Peale suuremate mäesuusakeskuste asub Eestis ka väiksemaid talispordikeskusi. Heade lumeolude korral luuakse üle-eestilisi murdmaasuusaradade võrke ja korraldatakse suusamatku.
Kliima mõju suusaturismile
vasakul|pisi|Suusalift Stubai liustikul Suusaturismi elujõulisust ohustab kliima soojenemine. Kuigi suur osa suusakuurortidest asub kõrgel mägedes, on talvekuude keskmise temperatuuri tõusmine ja lumepäevade vähenemine suusakeskuste jaoks suur probleem, eriti kui keskus asub väiksemal laiuskraadil. Paljud keskused on juba sulgunud või peavad seda lähiaastatel tegema, sest hooaja lühenedes ei tasu hotellide, restoranide ja suusatõstukite tööshoidmine enam ära. See tekitab nn kummituslinnu, sest tühjaks jäänud majutuskohtade ja seisvate tõstukite kõrval kolivad linnast ära paljud elanikud, kes nendes asutustes töötasid, et leida uus võimalus elatise teenimiseks. Selline olukord on näiteks Slovakkias, kus paljud suusakeskused on lumepuuduse tõttu töö lõpetanud ning lähedased asulad on seejärel tühjaks jäänud. Olukorra leevendamiseks kasutatakse lumekahureid, kuid probleemi see ei kaota ning suusaturism ei ole sellistes kohtades enam elujõuline. Suusakuurortide asemel püütakse turiste ligi meelitada loodust reklaamides ja kaitstes.
Suusaturismile on negatiivselt mõjunud ka liustike ja igijää sulamine ning sellest põhjustatud maalihked. Paljud suusanõlvad asuvad liustikel, mistõttu muutuvad mägised alad igijää sulamisest tekkinud maalihete tõttu ohtlikuks ning suusaliftid ja suusakeskuste hooned destabiliseeruvad. Kuna turistid lähtuvad suusareisi sihtpunkti valimisel lumeoludest, on tõenäoline, et kliima soojenemise tõttu koondub suusaturism suurematele kõrgustele, kus lumeolud on stabiilsemad. Selle tulemusel kasvab kõrgmatel asuvates keskustes nõudlus, mis ohustab mäepiirkondade ökoloogilist tasakaalu.
Suusaturismi mõju majandusele
Turismisektor on tänapäeval üks majanduse olulisimatest sektoritest: 2016. aastal moodustas see 10,2% maailma SKP-st ning seal töötab maailma igast kümnest inimesest üks. Paljudes riikides on oluline turismiharu just suusaturism. Näiteks on Austria turismisektori vahetu panus riigi SKP-sse 4,9% ja kaudne mõju 15,4%. Majutuskohtades on talihooajaliste külastajate osakaal 50%, millest enamiku moodustab Alpide suusaturism. Igal aastal külastab Alpe 60–80 miljonit turisti. Seal asub rohkem kui 600 suusakuurorti, mille turismitegevus lisab Austria aastakäibesse ligikaudu 50 miljardit eurot ja moodustab 10–12% tööhõivest.
Randolphi maakond (Arkansas)
Randolphi maakond (Randolph County) on maakond Ameerika Ühendriikides Arkansase osariigis.
Ajalugu
Maakond moodustati 1835. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 17 969.
Arvestusliku rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga):
Eestimaa piiskop
Eestimaa piiskop oli 12. sajandi lõpul ja 13. sajandi algul Eestimaale misjonitööd tegema saadetud piiskoppide ametinimetus. Sellest ajast on teada kaks Eestimaa piiskoppi: Fulco ja Theoderich.
Hilisemal ajal on selles ametis olnud:
Olavi Pihlamägi
pisi|Olavi Pihlamägi 1984. aastal Foto: Jaan Künnap Olavi Pihlamägi (sündinud 14. veebruaril 1949 Tartus) on eesti ajakirjanik ja kultuuritegelane.
Ta lõpetas 1967. aastal Tallinna Kaugõppe Keskkooli ja 1971. aastal Eduard Vilde nimelise Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuuritöötaja-näitejuhi erialal.
Tallinna Tehnikaülikooliga on Olavi Pihlamägi seotud 1973. aastast, mil alustas tööd tolleaegse nimetusega Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) ametiühinguklubi kunstilise juhina. Tema initsiatiivil loodi 1. jaanuaril 1975 TPI Üliõpilasklubi, hilisem Tallinna Tehnikaülikooli Kultuurikeskus, mille juhatuse esimees ja tegevdirektor on ta tänaseni.
Olavi Pihlamägi on aidanud kaasa paljude akadeemiliste traditsioonide juurutamisele ja kinnistamisele Tallinna Tehnikaülikoolis (TTÜ-s). 2000. aastal alustas ta esimese TTÜ avalike suhete osakonna juhina osakonna loomist ja arendamist, hiljem on ta töötanud ka rektoraadi kultuurinõunikuna.
Olavi Pihlamägi on juhtinud TTÜ-s nii akadeemilisi kui ka kultuuriüritusi ja osalenud paljude rahvusvaheliste teadusürituste korraldamisel. Ta on paljude üleriigiliste kultuuriürituste ja üliõpilaste laulu- ja tantsupidude Gaudeamus üks korraldajatest.
Paralleelselt põhitööga ülikoolis on Olavi Pihlamägi olnud tegev raadio- ja teleajakirjanikuna, peamiselt on ta seotud olnud Vikerraadio ja Eesti Televisiooniga. 1978. aastal valmis tal ETV-s kontsertfilm "Tudengiloss", mis näitab meie taidluskollektiive ja jutustab Glehni lossi taastamise loo. 2011. aastal valmis koos režissöör Peeter Brambatiga muusikaline dokumentaalfilm "Kosmos 68", mis jutustab inimestest, kes tõid 1960. aastatel ühiskonna ellu killukese vabadust ja kajastab muusikamaailma avanemist tollase nooruse ees ning ühiskondlike liikumiste algust, mis viisid lõpuks sotsialismileeri lagunemiseni.
Praegu on Pihlamägi meedias peatähelepanu pööranud 1960. aastate biit- ja estraadimuusika tutvustamisele. Ta on tunnustatud ekspert mitmesugustes žüriides ja kultuurikogudes. Samuti on ta aastate jooksul korraldanud ja juhtinud sadu kontserte nii Eestis kui ka välismaal.
Janet Yellen
Janet Louise Yellen (sündinud 13. augustil 1946 Brooklynis New Yorgis) on juudi päritolu Ameerika Ühendriikide majandusteadlane, alates 2021 Ameerika Ühendriikide rahandusminister. 2014–2018 oli ta Föderaalreservi juhatuse esimees ja enne seda 2010–2014 Föderaalreservi juhatuse aseesimees. 2020. aasta novembris nimetas Ühendriikide presidendiks valitud Joe Biden ta oma tulevase valitsuse rahandusministri kandidaadiks.
Varasem elu ja haridus
Yellen õppis Browni Ülikooli Pembroke College'is majandust ja lõpetas ülikooli 1967. aastal summa cum laude. 1971 sai ta Yale'i Ülikoolist doktorikraadi. Doktoritöö "Employment, output and capital accumulation in an open economy: a disequilibrium approach" juhendajad olid James Tobin ja Joseph Stiglitz. Yellen on abielus Nobeli majandusauhinna laureaadi George Akerlofiga. Yelleni poeg Robert Akerlof õpetab majandust Warwicki Ülikoolis.
Karjäär
1971–76 töötas Yellen Harvardis dotsendina ja 1977–79 Föderaalreservi juhatuse juures majandusteadlasena. Alates 1980. aastast tegeles Yellen California Ülikooli Berkeleys asuvas Haasi Ärikoolis (Haas School of Business) uurimistööga ja õpetas makromajandust jõudes seal emeriitprofessori staatusesse. Kahel korral on talle antud kooli silmapaistva õpetamistegevuse auhind. Ta on õpetanud ka Harvardi Ülikoolis ja Londoni Majanduskoolis.
1994–1997 oli Yellen Föderaalreservi juhatuse liige, 1997–1999 töötas ta Clintoni majandusnõunike komisjonis.
2004–2010 töötas Yellen San Francisco Föderaalse Reservpanga presidendi ja tegevdirektorina. 2004 rääkis ta avalikult oma murest kinnisvarahindade buumi potentsiaalselt negatiivsete tagajärgede pärast, kuid ei võtnud midagi ette, et San Francisco Föderaalpank riigi suurima laenuandja "üha valimatumat laenamist" kontrolliks. San Franciscos 2005. aastal peetud kõnes vaidles Yellen vastu vajadusele kinnisvarahindade mullist õhku välja lasta ja ennustas, et kinnisvarahindade mull "võib olla nii suur, et tundub korraliku põntsuna, kuid majandus suudab šoki alla neelata". Hiljem on ta öelnud, et uskus, et majandus saab kinnisvarahindade kokkukukkumisest üle nagu oli saanud üle 2000. aasta IT- ja tehnikamulli lõhkemisest.
2009 oli ta Föderaalse Avatud Turu Komitee (Federal Open Market Committee, FOMC) hääleõiguslik liige.
9. oktoobril 2013 esitati Yelleni kandidatuur Föderaalreservi juhi kohale. Ametisse sobivust katsunud istungil 14. novembril 2013 kaitses Yellen üle kolme triljoni dollarilist ja pidevalt kasvavat fiskaalstiimulit, mida Föderaalpank on USA majandusse süstinud. Samuti ütles Yellen, et kui majandus töötab jälle tavapäraselt, pöördub ka USA rahanduspoliitika tagasi traditsioonilisema rahanduspoliitika juurde. 6. jaanuaril 2013 kinnitati Yellen Föderaalreservi juhatuse esimeheks ja ta astus ametisse 3. veebruaril.
Filosoofia
Paljud Wall Streetil tegutsejad peavad Yellenit "tuviks" (muretseb pigem töökohtade loomise kui inflatsiooni pärast) ja seega usutakse, et on vähem tõenäoline, et Yellen pooldaks järske intressitõuse võrreldes näiteks "kulliks" peetava endise St. Louise Föderaalpanga juhi William Poole'iga. Samas on neid, kes ennustavad, et Yellen võib käituda ka kullina, kui majandustingimused seda nõuavad.
Yellen on keinsiaan ja ta usub Phillipsi kõvera tänapäevast versiooni. Phillipsi kõvera esialgne, 1970. aastate eelne versioon väitis, et töötuse ja inflatsiooni vahel on lihtne pöördvõrdeline suhe. Tänapäevase versiooni kohaselt võib suurenenud inflatsioon töötust ajutiselt vähendada, kuid ei suuda seda teha jäädavalt.
1995. aastal ütles Yellen ühel FOMC istungil, et inflatsiooni ajutine tõusta laskmine võib olla "tark ja humaanne poliitika", kui see suurendab toodangut. Samal istungil väitis ta, et üks protsendipunkt inflatsiooni vähendamist on võrdne 4,4 protsendi SKT vähenemisega.
80 meetri tõkkejooks
80 meetri tõkkejooks on endisaegne kergejõustiku ala (üks tõkkejookse). 80 meetri tõkkejooksu on jooksnud vaid naised. 80-meetrisel rajal on kaheksa tõket ja tõkke kõrgus on 76,2 cm.
80 meetri tõkkejooksu joosti esimest korda ametlikult 1926. aastal. Aastast 1949 oli see tõkkejooks naiste viievõistluse kavas. Aastatel 1932–1968 oli see tõkkejooks suveolümpiamängude kavas. 1972. aastal asendati see 100 m tõkkejooksuga.
Mood (ajakiri)
Mood on ajakiri, mis hakkas ilmuma novembris 2009.
Vladimir Lazarev
Vladimir Lazarev (vene keeles Владимир Лазарев; sündinud 5. juunil 1964 Saratovis) on vene päritolu Prantsusmaa maletaja jamaletreener, rahvusvaheline suurmeister (2000).
Mood (ajakiri)
2009. aastal pärast ajakirja Stiil liitmist ajakirjaga Anne leidis endine Stiili peatoimetaja Kristi Pärn-Valdoja, et Eesti ajakirjaturul on tekkinud tühimik, ning täitis selle kirjastaja Tiiu Järviste abil moe- ja iluajakirjaga Mood.
Vladimir Lazarev
Tegutseb ka treenerina. On saanud FIDE-lt FIDE treeneri nimetuse.
Lazarev on abielus Lätist pärit naiste malesuurmeistri Anda Šafranskaga. 2000. aastast elavad nad Prantsusmaal.
Mood (ajakiri)
Ajakirja autorite hulka kuulusid Ilona Martson, Ivo Nikkolo turundusjuht Mervi Lill, raadio- ja telesaatejuht Electra ning näitleja Kärt Kross. Plaadiarvustusi kirjutas Mart Juur ja ajakirja moetoimetaja oli Britt Samoson, kes jagas nii moesoovitusi kui ka illustreeris ajakirja.
2016. aasta suvel ostis ajakirja kirjastus Fookus Meedia ning alates septembrist 2016 asus ajakirja peatoimetajaks Marii Karell. Ajakiri sai värske kujunduse ja uue toimetuse. Moetoimetaja oli Anu Lensment, ilutoimetaja Stella K. Wadowsky ning disaini- ja reisitoimetaja Silvia Pärmann. Ajakirja kolumnist oli Marko Reikop. Uus toimetus suurendas ajakirja mahu 148 leheküljele ning ajakirja lisandus uue teemana disaini- ja sisustusteema.
2017. aasta algusest ilmub paberajakiri kümme korda aastas. 2017. aasta maist teeb toimetus iga päev uuendatavat veebilehte Mood.ee, mis jagab oma lugejatega uudiseid moe-, ilu-, disaini-, kunsti- ja reisimaailmast.
Ajakirjal on Facebookis üle 9000 jälgija (91% naised, üle 70% vanuses 18–44, üle 50% elab Tallinnas).
Gabe Newell
pisi|Gabe Newell (2010) Gabe Logan Newell (sündinud 3. novembril 1962), tuntud kui Gaben, on Ameerika Ühendriikide programmeerija ja ettevõtja.
Ta on tuntud videomänguarenduse ja videomängude digitaalse levitamisega tegeleva ettevõtte Valve Corporation kaasomanik ja kaasasutaja.
Noorus ja töö Microsoftis
Newell sündis Colorado osariigis ja õppis vahemikus 1980–1983 Harvardi Ülikoolis, kuid katkestas enne lõpetamist õpingud ja suundus tööle tarkvarafirmasse Microsoft. Ta töötas Microsoftis 13 aastat ja osales operatsioonisüsteemide Windows 1.01, 1.02 ja 1.03 loomisel. Ta on hiljem öelnud, et õppis oma esimese kolme kuuga Microsoftis rohkem kui aastate jooksul Harvardis ning nimetas seda üheks õpingute katkestamise põhjuseks.
Valve
Inspireerituna Michael Abrashist, kes lahkus Microsoftist, et töötada videomänguarendusfirma id Software'i mängu "Quake" kallal, lahkus Newell koos kolleeg Mike Harringtoniga 1996. aastal Microsoftist, et asutada Valve L.L.C..
Tunnustus
2013. aasta märtsis anti talle Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhind BAFTA Fellowship märkimisväärse panuse eest videomängutööstuse arengusse.
2017. aasta oktoobris loetles Forbes teda ühena Ameerika Ühendriikide 100 rikkaimast inimesest, hinnates ta varandust 5,5 miljardile USA dollarile.
Isiklikku
Newell kannatas varem sarvkesti mõjutava ja pimedusega lõppeda võiva Fuchsi düstroofia käes, kuid paranes tänu kahele 2006. ja 2007. aastal läbi viidud sarvkestalõikusele.
Ta abikaasa on Lisa Mennet Newell (neiupõlves Mennet), kellega tal on kaks last. Newell abiellus Mennetiga 1996. aastal samal päeval, kui Newell ja Harrington asutasid Valve'i..
Ta on oma lemmikvideomängudeks nimetanud "Super Mario 64", "Doomi" ja Burroughs Corporationi suurarvuti versiooni "Star Trekist".
Olgina mõis
Olgina mõis (ka Olgino mõis; saksa keeles Olgina) oli Hermamäe mõisa kõrvalmõis Vaivara kihelkonnas Virumaal.
Tallinna Merekool
Tallinna Merekool tegutses aastail 1919–1991 Tallinnas.
Ajalugu
Kool loodi seltsi "Laevandus" eestvõttel, kooli esialgne asukoht oli Meremeeste Kodu hoones Uus-Sadama tänav 14.
Pärast Teist maailmasõda, 1944. aastast tegutses kool endise Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi hoones Estonia puiestee 10. See oli poolsõjaväelise korraga NSV Liidu Merelaevanduse Ministeeriumi keskeriõppeasutus - Tallinna Merekool, kus koolitati välja kaubalaevastiku meremehi: laevajuhte, mehaanikuid ja radiste, hiljem ka laevaelektrikke. Merekooli esimene sõjajärgne õppelaev oli Vega.
Algselt oli Nõukogude Eestis kolm merekooli: nr. 1 Tallinnas Merepuiesteel, nr. 2 Pärnus ja nr. 3 Tallinnas Pronksi tänaval.
Tallinna Merekooli kauaaegse ülemana tegutsesid Aleksandr Anossov, hilisem Eesti Merelaevanduse ülem, ja Helmut Kanter.
1992. aastal koondati Tallinna Merekooli ümber teised Tallinna merekoolid ning moodustati neist praeguse Eesti Mereakadeemia eelkäija Eesti Merehariduskeskus. Aastail 1990–1993 oli Tallinna Merekooli ülem ja Eesti Merehariduskeskuse direktor Tarmo Kõuts. 1994. aastal kolis merehariduskeskus Estonia puiesteelt Lasnamäe tühermaale kooli jaoks ehitatud ühiselamuhoonesse Mustakivi tee 25.
Rahu tänav (Tallinn)
pisi|Vaade Rahu tänavale Kärje tänavalt Pargi tänava suunas
Rahu tänav on ligikaudu 620 meetri pikkune.
Rahu tänav sai nime 27. oktoobril 1922. Tänava saksakeelne nimi oli Friedenstrasse ja venekeelne nimi Мирная улица. Tänav on nime saanud Nõmme Rahu kiriku järgi. Alates 4. detsembrist 1987 kuni 18. oktoobrini 1991 oli tänava nimi Hiiu-Rahu tänav.
Rahu ja Tähe tänava nurgal asub Nõmme Silmakeskus ja selle vastas tenniseväljakud.
Peter Gilmore
Tema tuntuim roll on kapten James Onedin BBC draamasarjas "The Onedin Line", mida toodeti aastail 1971–1980.
Müller (Rūstuži)
Müller (saksa keeles Müller a. d. H. Rüssel, ′Müller Rūstuži kojast′, eristamaks neid teistest samanimelistest suguvõsadest) oli täpselt teadmata päritolu aadlisuguvõsa.
Ajalugu
Müllerite päritolu on teadmata. Esimesi teateid nende kohta on XVIII sajandi algusest Riiast. Suguvõsaliin algab Liivimaa õuekohtu advokaadi ja fiskaali Friedrich Christlieb Mülleriga. Tema poeg Jakob Bernhard Müller (1731−pärast 1797) oli Riia linnasekretär. Püha Rooma keiser Joseph II tõstis ta 4. veebruaril (vkj) 1788 aadliseisusse ja sai aadeldamisel nimeks von Müller. Ta võeti 1786. aastal sisseseatud Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse. Pärast aadlimatrikli taastamist võeti ta sinna 12. jaanuaril (vkj) 1797. aastal vastu. Suguvõsa kustus ilmselt XIX sajandi algul.
Eesti Komitee Asemike Kogu
Eesti Komitee Asemike Kogu oli Rootsi väliseestlaste organisatsiooni Eesti Komitee organ.
Arkadij Naiditsch
Arkadij Naiditsch (sündinud 25. oktoobril 1985 Riias) on Aserbaidžaani maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2001).
Naiditsch sai suurmeistriks 15-aastaselt 2001. aastal. Kolm aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on mänginud Läti ja Saksamaa eest, alates 2015. aastast esindab rahvusvahelistel malevõistlustel Aserbaidžaani.
Ta on abielus 2014. aastast naiste malesuurmeistri Yuliya Shvaygeriga.
George (LAV)
George on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis, Garden Route'i ringkonna halduskeskus. Linn asub India ookeanist mõne kilomeetri kaugusel.
George on asutatud 1811. aastal. Linn on saanud nime kuningas George III järgi.
Tawakul Karmān
Tawakul Karmān (araabia keeles توكل كرمان; sündinud 7. veebruaril 1979 Ta‘izzis) on Jeemeni ajakirjanik, poliitik ja inimõiguslane.
Tawakul Karmān on välja astunud sõnavabaduse, demokraatia ja naiste õiguste kaitseks. Aastal 2005 oli ta üks rühma Women Journalists Without Chains asutajaid.
Ta kuulub opositsioonierakonda Al-Işlāḩ ja on parlamendi liige. Ta osales 2011. aasta president ‘Alī ‘Abdullāh Sāliḩi vastaste meeleavalduste korraldamises.
Perjatse mõis
Perjatse mõis (saksa keeles Patzhoff) oli eramõis Vaivara kihelkonnas Virumaal.
Mõisast on teateid alates 1583. aastast.
Gyula Török
Gyula Török (24. jaanuar 1938 Budapest – 12. jaanuar 2014) oli Ungari poksija.
Török oli vähemalt kolmekordne Ungari meister aastatel 1961, 1962 ja 1964. Ta esindas maavõistlustel Ungarit kokku 14 korral.
Török võitis kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis Oleg Grigorjevile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Török sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Manfred Hombergile (Lääne-Saksamaa). Ta osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 14. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1961), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Primo Zamparinile (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Meriküla mõis (Vaivara)
Meriküla mõis (saksa keeles Merreküll) oli poolmõis Virumaal Vaivara kihelkonnas.
Ajalugu
1796. aastal on nimetatud Meriküla küla. 1861. aastal eraldas Laagna ja Mustajõe mõisnik Iwan von Brevern mõned maatükid ja müüs need Narva raehärrale William Richard Gendtile (1823−1877); nendest aladest moodustati poolmõis. Pärast Gendti surma päris mõisa tütar Gertrude Emilie Gendt (1849−1916).
1901. aastal ostis selle tema käest vabahärra Reinhold (Roman) von Tiesenhausen (1843−1934). Ehkki ta oli ühtlasi rüütlimõisa omanik, Meriküla poolmõisa tema käest ei võõrandatud.
1920. aastal omandasid selle temalt kuus eestlast: Peeter Lemming, Friedrich Buksmann, Peeter Lellep, Arnold Paul Schulbach (aastast 1935 Süvalep) (1888−1968), Johannes Schulbach (1870−?) ja Reinhold Jaakson; Lemming sai mõisast 2/7, ülejäänud igaüks 1/7 osa. 1930. aastal omandas terve mõisa Peeter Lellep. 1934. aastal läks aga valdus oksjonile ja selle omandas Pärislaenu Pank.
Emajõe lahing (1234)
Emajõe lahing oli 1234. aastal Novgorodi ja Vladimiri-Suzdali vürstiriigi vägede ja Mõõgavendade ordu vahel Tartu Emajõe juures toimunud lahing. Lahingu võitsid venelased.
Lahingus osalesid Vladimiri ja Novgorodi vürst Jaroslav Vsevolodovitš koos 14-aastase poja Aleksandr Jaroslavitšiga, Pihkva ja Perejaslavli ning Novgorodi väed ja nende vastas olid orduväed eesotsas ordumeister Wolquiniga.
Pärast orduvägede kaotust sõlmis ordu neli aastat kestnud rahulepingu. Vene ajalootõlgenduse järgi tekkis selle rahulepingu järgi Tartul kohustus maksta Novgorodile tribuuti.
Õisu Veskejärv
Veskejärv ka (Õisu Veskejärv) on paisjärv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas Õisu alevikus.
Järve pindala on 3 ha, pikkus 1,04 km, laius 110 m ja valgla suurus 70 km² ja kõrgus merepinnast 53 m. Järv on paisutatud Vidva ojale ja selles asub üks saar pindalaga 0,02 ha. Limnoloogilise tüübi järgi on veekogu kalgiveeline eutroofne ehk kalgiveeline rohketoiteline järv. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu.
1955. aasta Le Mansi 24 tunni võidusõit
1955. aasta Le Mansi 24 tunni võidusõit oli 23. Le Mansi 24 tunni võidusõit ja FIA 1955. aasta sportautode maailmameistrivõistluste (World Sportscar Championship) neljas etapp. Võistlus toimus 11.–12. juunil 1955 Prantsusmaal Sarthe'i ringrajal See on läinud ajalukku kui maailma kõige ohvriterohkeim võidusõit, mis nõudis 84 inimelu.
1955. aastal oli eelmise kahe hooaja võitja Ferrari saanud endale rivaali uustulnukast Mercedes-Benzi näol. Mercedese võidusõiduautodel 300 SLR võistlesid mitmed legendaarsed võidusõitjad – Stirling Moss, Juan Manuel Fangio, John Fitch, Karl Kling, André Simon ja Pierre Levegh. Hooaja eelmise etapi, 1. mail 1955 Itaalias toimunud Mille Miglia 1000 miili sõidul saavutasidki Stirling Moss ja Juan Manuel Fangio kaksikvõidu.
Mercedes-Benzi võidusõiduauto kere oli tehtud ülikergest magneesiumsulamist Elektron (90% magneesium, 9% alumiinium, 1% muud metallid), mis vähendas auto kaalu. Autol puudusid aga ketaspidurid – toonane tipptase, olid aga trummelpidurid ning lisaks tagaosas õhkpidur – suur sirm auto tagaosas, mida juht sai üles tõsta, ning mis suurendas õhutakistust.
Tänapäevased ohutusnõuded olid 1955. aastal tundmatud – 1923. aastal, kui Le Mansi rajal toimus esimene 24 tunni sõit, olid võidusõiduautode tippkiirused veel keskmiselt 100 km/h, aga 32 aastat hiljem olid need kolmekordistunud. Ka puudusid autodel turvavööd, kuna sõitjad eelistasid saada pigem autost välja lennutatud, kui jääda lõksu põlevasse või vigastatud autosse.
Võidusõidule oli end kirja pannud 87 meeskonda, kellest 70 tuli kohale, proovides kvalifitseeruda 60 koha hulka.
Võidusõit algas 11. juunil kell 16:00.
Fangio suutis Macklini Austin-Healeyt napilt vältida. Macklin sõitis ka barjääri Leveghi auto vraki juures, tappes ühe pealtvaataja, kuid pääses vigastusteta.
Võidusõit jätkus. Korraldajad kartsid, et katkestamise korral võivad lahkuvad rahvamassid teed ummistada, takistades nii päästeteenistuse ja kiirabi õnnetuskohta jõudmist.
Sõidu võitiski ekipaaž Hawthorn/Bueb, olles 24 tunniga läbinud 4135,38 kilomeetrit (307 ringi), keskmise kiirusega 172,3 km/h. Teiseks tuli 302 ringiga Aston Martini tehasetiimi ekipaaž Peter Collins/Paul Frére autoga Aston Martin DB3S. Kolmandaks tuli Belgia eratiim Ecurie Francorchamps'i Jaguar D-Type sõitjatega Johnny Claes/Jacques Swaters 296 ringiga. 4.–6. kohale platseerusid Porsche 550 Spyderid (2 Porsche tehasetiimi ja 1 Belgia eratiim Ecurie Belge eratiimi ekipaaži).
Hooaja sees veel toimuma pidanud Carrera Panamericana ja 1000 km Nürburgringi võidusõidud katkestati, nende asemel toimusid hoopis RAC Tourist Trophy 18. septembril ja Targa Florio võidusõit 16. oktoobril. Mercedese sõitja Stirling Moss võitis mõlemad võidusõidud. Võites hooaja 24 punktiga (2 punktiga Ferrari ees), lahkus Daimler-Benzi tehasetiim pärast hooaja lõppu mootorispordist. Pärast seda õnnetust ei võistelnud Fangio Le Mansis enam kunagi.
Prantsusmaal, Saksamaal ja Šveitsis keelati autovõidusõidud seniks, kuni võidusõidurajad olid turvaliseks ehitatud. Šveitsis kehtib see keeld tänini: lubatud on küll aja peale võidusõidud, aga mitte mees mehe vastu.
Pierre Leveghi partner John Fitch hakkas pärast õnnetust tõsiselt tegelema võidusõiduohutusega.
Süütegude kogum
Süütegude kogum on teo kirjeldus, mis vastab mitmele süüteokoosseisule.
Ideaalkogum
Ideaalkogum on süüteo kogum, mille korral täidab isik ühe teoga mitu eraldi süüteokoosseisu. Ideaalkogumi moodustav tegevus on kogumina kantud ühisest tahtlusest ja kujutab endast ühtset tegu (seega teoainsust). Ideaalkogumi korral subsumeeritakse toime pandud tegu kõikide esinevate süüteokoosseisude järgi. Karistus määratakse isikule aga vaid ühe seadussätte alusel – selle, mille korral on ette nähtud raskeim karistus. Ideaalkogumi teod peavad kokku langema vähemalt osaliselt ehk ühel teol ei pea olema kõiki kogumi moodustavate koosseisude tunnuseid.
Reaalkogum
Reaalkogum on süüteo kogum, mille korral on isik pannud toime mitu süütegu ja need teod vastavad karistusseaduse erinevatele koosseisudele. Reaalkogumi puhul on seega tegu teomitmusega. Teomitmuse korral näeb objektiivne kõrvaltvaataja tegusid eraldiseisvatena. Kui asjaoludest nähtub, et tegusid on mitu, siis tuleb eeldada teomitmust.
Ehtne kogum ja mitteehtne kogum
Ehtne kogum on süütegude kogum, mille korral täidab toime pandud tegu mitu süüteokoosseisu. Sellisel juhul subsumeeritakse tegu nende süütegude alla. Mitteehtne (ehk näivkogum) on aga süütegude kogum, mille korral on toime pandud küll mitu tegu, kuid õiguslikult vaadeldakse neid ühe teona. Kuigi mitteehtsa kogumi teod subsumeeritakse ühe koosseisu alla, eristatakse, kas mitu tegu vastavad ühele või mitmele koosseisule.
Mitme teo vastamine ühele koosseisule
Juhtumid, mille puhul isik paneb toime mitu tegu, kuid täidab ainult ühe koosseisu, on järgmised: korduvus, jätkuv süütegu, vältav süütegu ja ühe koosseisu mitu alternatiivi.
Kuivõrd on olemas koosseise, mis eeldavad korduvaid tegusid (näiteks piinamine kui järjepidev vägivallategu ), siis korduvuse puudumine sellisel juhul tähendab ka koosseisu puudumist.
Kogumi moodustumine on välistatud ka jätkuva süüteo korral. Jätkuv süütegu on ühtsest tahtlusest kantud ja sama objekti vastu sarnasel viisil toime pandud süütegu, reeglina toimub see lühikese ajavahemiku jooksul. Erand on aga järkjärguline koosseisu täitmine.
Vältavat süütegu iseloomustab õigusvastase olukorra loomine ja selle säilitamine. Vältav süütegu võib olla näiteks inimese pikaaegne kinnihoidmine. Erinevad koosseisu täitvad teod, näiteks inimese kinnisidumine ja seejärel ruumi sulgemine, ei moodusta kogumit.
Kogum ei moodustu ka juhul, kui ühe koosseisu puhul kaasnevad ühe aktiivse teoga paratamatult ka koosseisu piiridesse jäävad teised, passiivsed teod. Sobilik näide on narkootilise aine omandamine, mille elukohta toimetamise korral täidab isik ainet vallates ja vedades ka teised koosseisutunnused.
Scratch
Scratch on visuaalne programmeerimiskeel, mis on loodud spetsiaalselt lastele ja noortele, et õpetada neile programmeerimise põhialuseid. Scratch võimaldab kasutajatel luua interaktiivseid rakendusi, animatsioone, mänge ja muud interaktiivset sisu, kasutades erinevaid loogikaklotse. Scratch arendati MIT Media Lab'is ja on kättesaadav tasuta veebipõhise rakendusena, mis võimaldab kasutajatel salvestada, jagada ja keskkonda üles laadida oma projekte. Scratch on populaarne õpetamisvahend programmeerimise õpetamiseks koolides ja kodudes kogu maailmas. Scratch võimaldab lastel õppida loogilist mõtlemist, probleemide lahendamist, matemaatikat ja loomingulist eneseväljendust läbi programmeerimise.
Ajalugu
Scratch loodi esmakordselt 2003. aastal MIT Media Lab'is. Scratch'i projekti vedas MIT õppejõud ja teadur Mitchel Resnick, kes soovis luua programmeerimisvahendi, mis tooks algoritmilise mõtlemise ja loomingulisuse lastele ja noortele kättesaadavaks. Scratch'i arendamise eesmärk oli muuta programmeerimine lihtsamaks ja juurdepääsetavamaks, et julgustada lapsi ja noori programmeerimisega tegelema. Esialgselt oli Scratch mõeldud lastele vanuses 8 kuni 16 aastat, kuid selle kasutajaskond on laienenud ka täiskasvanutele. Scratch sai kiiresti populaarseks haridusasutustes ja kogukondades üle maailma. 2013. aastal loodi Scratch Foundation mittetulundusühing, et toetada Scratch'i arendamist ja levitamist. Alates sellest ajast on Scratch pidevalt täiustunud, uusi funktsioone lisatud ja laienenud ka mobiilirakenduste ja veebipõhiste ressursside kaudu. Scratch on saanud tunnustuse kogu maailmas ning seda kasutatakse laialdaselt programmeerimise ja loovuse õpetamiseks lastele ja noortele.
Kasutajaliides
Kirjeldatud Scratch 3.0 kasutajaliidese põhielemente.
Õpikeskkond
Scratchi õpikeskkonnas on kasutajatel võimalik oma projekte jagada mitmel erineval viisil. Nad saavad laadida üles oma projekte Scratchi kodulehel asuvasse galeriisse, kus neid saavad vaadata ja kommenteerida kõik teised kogukonna liikmed. Lisaks saavad kasutajad jagada oma projekte ka teiste platvormide kaudu, näiteks sotsiaalmeedias või kooli kodulehel.
Scratchi õpikeskkond on avatud kõigile, kes soovivad oma projekte jagada ja teiste loodud projekte avastada. See on ka hea koht õpetajatele, kes soovivad Scratchi kasutada oma õppekavas, sest kogukond pakub palju õpetusmaterjale ja ideid, kuidas Scratchi õppetöös kasutada.
Laiendused
Scratchi laiendused on erinevad moodulid, mida kasutajad saavad oma Scratchi projektidele lisada, et muuta nende funktsionaalsust ja võimalusi. Scratchi laienduste kasutamine on kasulik õpetamise kontekstis, kuna see annab õpetajatele võimaluse rikastada Scratchi projekte uute funktsioonidega ja näidata õpilastele, kuidas programmeerimiskeele abil saab lahendada praktilisi probleeme reaalmaailmas. Mõned populaarsemad laiendused, mida Scratch 3.0-ga kasutatakse:
Elektrivoog
Elektrivoog (tähis, psii) on füüsikaline suurus, mis näitab elektrivälja suutlikkust läbida vaadeldavat pinda ruumis. Elektrivoog on matemaatiliselt küll kirjeldatav voona, kuid see voog ei kanna laenguid endid, vaid nende tekitatud jõuvälja mõju ühest punktist teise; seda välja saab kujutada jõujoontega.
Elektrivoo mõõtühik on kulon (1 C = 1 A/s). Positiivsest laengust lähtuv mõjuvoog, mis läbib seda laengut ümbritsevat mistahes kinnist pinda, on võrdne selle laengu suurusega. Mingit pinnaosa A läbivat elektrihulka väljendab elektrivoo tihedus D, mis on elektrihulk pindala ühiku kohta (C/m2). Seega kogu elektrivoog
Mount Fletcher
pisi|Maastik Mount Fletcheri lähedal Mount Fletcher on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Joe Gqabi ringkonnas Elundini vallas.
Mount Fletcher on asutatud 1882. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mount Fletcheri elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,02%, India või Aasia päritolu inimesi 0,27%, värvilisi 0,14%, valgeid 0,04% ja teisi 0,52%. Koosa keelt pidas emakeeleks 62,41% inimesi, sotho keelt 32,22%, inglise keelt 1,79%, suulu keelt 0,83%, viipekeelt 0,79% ja afrikaani keelt 0,45%.
Paemurd
Paemurd on murd, kus kaevandatakse (murtakse) lubjakivi või dolomiiti (rahvakeeles nimetatakse mõlemat paekiviks ehk paeks).
San Francisco 49ers
pisi San Francisco 49ers on Ameerika Ühendriikide Ameerika jalgpalli liigas NFL osalev meeskond. Tema kodulinn on California osariigis asuv Santa Clara ja kodustaadion Levi's Stadium.
San Francisco 49ers on nime saanud 1849. aasta California kullapalaviku järgi.
Meeskond mängib konverentsi NFC Läänedivisjonis koos Seattle Seahawksi, Arizona Cardinalsi ja Los Angeles Ramsiga.
San Francisco 49ers asutati 1946. aastal. Meeskonna värvid on punane ja kuldne. San Francisco 49ersi logol on ovaalsel punasel kilbil valged tähed S ja F.
Oma divisjoni meistriks on 49ers tulnud aastatel 1970, 1971, 1972, 1981, 1983, 1984, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1992, 1993, 1994, 1995, 1997, 2002, 2011, 2012 ja 2019. Väljalangemismängudeni on meeskond jõudnud 25 hooajal. Konverentsi meistriks on 49ers tulnud kuus korda: 1981, 1984, 1988, 1989, 1994, 2012 ja 2019.
Super Bowlis on 49ers mänginud kuus korda (1981, 1984, 1988, 1989, 1994, 2012 ja 2019) ja viiel esimesel korral võitnud ka karika. Finaali jõuti ka 2012. aastal alanud hooajal. 3. veebruaril 2013 peetud finaalmängus kaotas 49ers Baltimore Ravensile 31:34.
Saline'i maakond (Arkansas)
Saline'i maakond (Saline County) on maakond Ameerika Ühendriikides Arkansase osariigis.
Maakonna halduskeskus on Benton.
Ajalugu
Maakond moodustati 1835. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 107 118.
Arvestusliku rahvaarvu muutus (1. juuli seisuga):
Deviatsioon
Deviatsioon on magnetkompassi nõela kõrvalekalle magnetmeridiaanist laeva või lennuki metallosade ja elektriseadmete magnetvälja tõttu.
Tšellosonaat nr 1 (Brahms)
Tšellosonaat nr 1 e-moll, op. 38 on Johannes Brahmsi esimene tšellosonaat, mille ta kirjutas aastatel 1862–1865. Sonaat on algselt täpsustusega "Sonate für Klavier und Violoncello" (sonaat klaverile ja tšellole).
Brahms kirjutas esimesed kaks osa suvel 1862, kuigi algne Adagio on hiljem hävitatud. Viimane osa on kirjutatud 1865. Sonaat on pühendatud Josef Gänsbacherile, kes oli laulmise professor ja harrastustšellist. Ühel sõprade ringis toimunud privaatsel ettekandel olevat Brahms mänginud klaverit nii valjult, et Josef Gänsbacher kaebas, et ta ei kuulvat üldse oma tšellot. Brahms urises "sinu õnn" ja jätkas raevukat klaverimängu.
Sonaadi esimese osa peateema põhineb Johann Sebastian Bachi Fuugakunsti Contrapunctus 4 ja 13 fuugateemale. Brahms kandis teose ette esimest korda Mannheimis 1856. aasta juulis ja saatis selle seejärel avaldamiseks kirjastusele Breitkopf & Härtel, mis lükkas teose tagasi. Seejärel saatis ta teose Simrockile, kirjeldades seda teadlikult valesti kui tšellosonaati, milles kummagi instrumendi partiid pole eriti keerukad mängida. Simrock avaldas teose 1866. aastal.
Teose ülesehitus
Sonaadil on kolm osa:
Esimene osa on kirjutatud ühe pika liinina ja algab tšellosoologa klaveriakordide saatel. Tšellomeloodiast kandub dünaamiline lainetus edasi klaveripartiisse, mis kordab samade helidega meloodiakontuuri. Algse meloodilise kujundi avarus ja lürism on iseloomulik kogu esimesele osale.
Teine osa annab tunnistust Brahmsi vanamuusikahuvist. Nimelt uuris ta renessanss- ja klassikalise perioodi muusikat, toimetas Mozarti kahekoorimoteti "Venite Populi", tal oli Domenico Scarlatti klaverisonaatide kogutud väljaanne, ta huvitus fuugast ja passakaljast ning kasutas mõneski oma teoses menuetti. Sonaadi teises osas on kasutatud prantsuse barokkstiilis ornamentikat. Trio iseloomuliku figuratsiooniga käänulist meloodiat esitavad klaver ja tšello nii, et meloodia tipuhelid on unisoonis kas vasaku käe meloodia või tšellopartiiga.
Kolmandat osa on tihti nimetatud fuugaks, sest selles leidub suur fuugalik lõik. Algusteema põhineb Bachi Fuugakunsti Contrapunctus 13 teemale.
Uueveski maastikukaitseala
Uueveski maastikukaitseala on kaitseala Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi linnas.
Kaitseala pindala on 13 ha. Orus asuvad Uueveski oja ja sellele paisutatud Uueveski järv.
Puhkova mõis
Puhkova mõis (saksa keeles Karropall, ka Puchkuwa) oli mõis Vaivara kihelkonnas Virumaal.
Umzimkhulu
Umzimkhulu on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis Harry Gwala ringkonnas, Umzimkhulu valla halduskeskus. Linn asub Mzimkulu jõe ääres.
Umzimkhulu on saanud alguse 1884. aastal rajatud kaubapunktist.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Umzimkhulu elanikest mustanahalisi aafriklasi 95,06%, värvilisi 3,55%, India või Aasia päritolu inimesi 0,48%, valgeid 0,02% ja teisi 0,89%. Suulu keelt pidas emakeeleks 47,25% inimesi, koosa keelt 41,50%, inglise keelt 5,46%, afrikaani keelt 1,30% ja ndebele keelt 1,12%.
Carlo Maderna
Carlo Maderna (1556 – 30. jaanuar 1629) oli 17. sajandi tuntumaid varabaroki ja hilisrenessansi Itaalia arhitekte ning Püha Peetruse basiilika fassaadi kavandi autor ja elluviija.
Elukäik
Pole teada, millisest perest Maderna pärines, aga ta sündis Capolagos. Maderna alustas karjääri marmoritöötlejana. 1588. aastal kolis ta koos oma nelja vennaga Rooma Domenico Fontana juurde, kes oli nende sugulane ja ning samuti arhitekt. Hiljem sai Madernast onu assistent. Fontana andis talle õpetusi skulptuuri osas, kuid hiljem pühendus Maderna arhitektuurile. Roomas olles aitas ta ka oma onu mitme projekti juures, nagu näiteks Lateraani palee, Moosese purskkaev ja Püha Peetri kiriku väljaku obelisk. Nende projektide juures tulid kasuks tema inseneriteadmised. 1592. aastal kolis Domenico Fontana Napolisse, kuid Maderna ei läinud temaga kaasa ning pidi ise elatist teenima hakkama. Ta oli selleks ajaks juba hinnatud arhitekt, mida näitab see, et tema esialgse klientuuri moodustasid Rooma piiskopid ja paavst ning hiljem ka aadlikud. Maderna õpilane ja lähedane sõber oli üks kuulsamaid barokkarhitekte Francesco Borromini.
Santa Susanna
Maderna esimeseks tööks, mida võib pidada barokseks, oli Santa Susanna kiriku fassaad, mis valmis aastal 1603. Seda peetakse ka üheks esimeseks barokse väljanägemisega fassaadiks. Santa Susanna projekti tähelepanuväärseimaks osaks on selle haruldane fassaadiehitus, mis paikneb Caravaggio kavandatud Via Piaga paralleelselt ja on praeguse Via Torinogaga diagonaalne. Maderna kujundus kiriku piki- ja diagonaalvaadetele oli oma ajastu kohta ebatavaliselt ilmekas. On tähelepanuväärne, et hoone esindab ka akadeemilis-klassikalist arhitektuurisuunda, mille teisteks esindajateks peetakse Flaminio Ponziot ja tema õpilane Giovanni Vasanziot. Lisaks fassaadile kujundas Maderna Santa Susanna siseruumi struktuuri, milleks olid kesklööv ja külglööv. Fassaadi ruumilise sügavuse saavutas Maderna ornamentidega, mis olid koondatud fassaadi keskossa. Basiilika suursugust muljet tekitavad sammaste ja pilastrite vahelduvad sektsioonid fassaadil. Ilmet muudab neutraalsemaks dekoratiivne ornamentika. Santa Susanna kiriku fassaadi kujunduses oli Madernat inspireerinud eelkõige renessanss-arhitekt Vignola disainid ning ka Põhja-Itaalia arhitektuur, ning selle lõpptulemus on hästi kooskõlas Roomale iseloomuliku antiigi- ja renessansiaegse arhitektuuriga. Vignola eeskujul on Maderna lähtunud kolmeastmelise tasandiga karkassi põhimõtetest, kusjuures tasandid toetuvad madalaimal astmel kuuele sambale. Tema eesmärgiks on fassaadi raamistamine ning seetõttu mõjuvad Maderna lahendused jõuliselt ja visuaalselt meeldivalt, erinevalt näiteks Fausto Rughesi töödest, kus sambaasetus on raskepärane ja ebakõlaline.
Rooma Peetri kiriku fassaad
Santa Susanna kujundus võeti vastu positiivse meelestatusega, ning tänu sellele sai Maderna 1603. aastal tööd Rooma Püha Peetruse basiilika uue fassaadi kavandamisel. Ehitustööd algasid 1607. aastal ning seejuures oli Madernal abiks tema onu Giovanni Fontana. Fassaadi uue kujunduse tellijaks oli tollane paavst Paulus V. Ehituse käigus fassaadi suurendati, hoone uueks pikkuseks sai 112 meetrit ja kõrguseks 44 meetrit. Fassaadile lisandus veel kaheksa 27 meetri pikkust sammast. Nende kohal laiuvad talastikega balustraadid koos portaale ületava kaarega. Sellel on kujutatud kujudena Kristust ja 12 apostlit, mis on 5–7 meetrit pikad. Kunagi olid kellatornidele toestuseks mõeldud nurgakivid, mille eemaldamine tänapäeval nüüd seda fassaadi nõrgestanud on. Maderna püüdis lisaks Michelangelo Kreeka risti keskset disaini muuta ladina ristiks ühes pikkade löövide ja kabeliga. Antud basiilika laiendus oli praktilisest küljest vajalik, kuid see ei arvestanud Michelangelo loodud kontseptsiooniga ja asendas selle vähem efektsega. Suurt kuplit ei olnud võimalik näha igast vaatenurgast. Lõpuks pidi Maderna kujundama fassaadi, mis ei varjaks kuplit ja oleks oma paigutuse vääriline ning sisaldaks ka Õnnistamise lodža, mis tooks nähtavale paavsti, kui ta rahva ette ilmub. Need nõuded Maderna täitis, üritades luua tüüpilist Rooma palee fassaadi. Ühes kaunistavate elementidega Michelangelo tööst. Kirik õnnistati sisse 18. novembril 1626.
Teisi töid
Tema joonistusi, millest küll vähesed on säilinud, kirjeldatakse kui „tühju ja mehaanilisi“ ja tema stiili pedantlikuks. . Üks säilinud joonistustest on Baberini palee kavand, mis asub Uffizi galeriis. 1626. aastal sai Maderna tellimuse paavst Urbanus VIII-lt sooviga kavandada ümber kardinal Francesco Baberini vennale Taddeole kuuluva palee. Palee joonistustest on näha, et eeskuju on võetud Farnese paleest. Maderna soovis luua traditsioonilist Rooma paleed, mille iga külg on ulatub maja siseosast välja ja sisehoovi ümbritsevad arkaadid. Võrreldes varasemate ehitistega on erinev akende ja seinte käsitlus, ning seetõttu torkab silma perspektiiv ja plastilisus. Uuenduste käigus on palee siseõu asendatud eeshooviga. Maderna suri 1629. aastal ja pärast seda sai hoone peaarhitektiks Gian Lorenzo Bernini.
Maderna parimaks paleeprojektiks peetakse aastatel 1598–1618 valminud Mattei paleed Roomas. Fassaad soovis Maderna luua kooskõlas ümberkaudsete ehitistega, mis olid välimuselt esinduslikud ja tagasihoidlikud. Sisehoovi paigutas ta antiikkunstitöid, mille hulka kuulusid nii skulptuurid, kui ka reljeefid. Suurimaks uuenduseks kogu Roomas arhitektuuris sai palee elegantne neljakorruseline trepikoda.
Tähtsus kunstiajaloos
Carlo Maderna loomingus esineb nii hilisele renessanss- kui varajasele barokkarhitektuurile omaseid jooni. Kunstiajaloolane Howard Hibbard seostab Madernat rohkem cinquecento traditsiooniga ning nimetab teda konservatiivsemaks ja vanamoeliste hoiakutega arhitektiks. Santa Susanna fassaad näitab teadlikku tagasipöördumist Il Gesu kiriku fassaadi juurde. Madernat on nimetatud nii oma ajastu lõpetajaks kui ka barokkarhitektuuri isaks.
Mürkputk
Mürkputk (Cicuta) on sarikaliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Mürkputke perekonda kuulub neli mürgist liiki. Kõik liigid on mitmeaastased rohttaimed, mis kasvavad kuni 2,5 meetri kõrguseks. Neil on iseloomulikud rohelised või valged õied, mis on koondud sarikjasse õisikusse.
Liikide levilaks on põhjapoolkera parasvööde, peamiselt Põhja-Ameerika ja Euroopa. Kasvukohtadeks niisked niidud, jõekaldad ja muud niisked kohad. Taimed on eksitavalt sarnased mitmete sarikaliste sugukonda kuuluvate söödavate ja mürgiste taimedega.
Almo Farina
Almo Farina (sündinud 27. juulil 1950) on Itaalia ökoloog.
Ta uurimisvaldkonnaks on olnud maastikuökoloogia, ökosemiootika ning kommunikatsiooniprotsessid loomakooslustes, sealhulgas lindude helimaastikud. Almo Farina on mõiste ökoväli autor. Ta viibis Eestis 2010. aasta novembris.
Potsdami päev
pisi|360px|Riigikantsler [[Adolf Hitler ja president Paul von Hindenburg tervitavad teineteist Potsdami päeval]] Potsdami päev (saksa keeles Tag von Potsdam) oli Potsdami Garnisonikirikus 21. märtsil 1933 toimunud pidulik tseremoonia, milles osalesid 5. märtsil 1933 valitud uue Riigipäeva liikmed. Sotsiaaldemokraadid keeldusid osalemast, kommunistidel oli osalemine keelatud. Uue Riigipäeva koosseisu esimene päris istungjärk toimus sama päeva pärastlõunal Berliinis Krolli ooperimajas.
Potsdami päev pidi sümboliseerima konservatiivsete jõudude ja natsionaalsotsialistide liitu ja teineteisemõistmist.
Joseph Goebbelsi juhtimisel tehti Potsdami päevast oluline propagandasündmus, mille kandsid üle kõik Saksa raadiojaamad.
Maksim Karpov
Maksim Karpov (17. märts 1975 – 28. oktoober 1999) oli Eesti politseinik, kes hukkus teenistusülesandeid täites.
Raudkivi
pisi|Maakividest ja tellistest [[Mooste mõisa piirdemüür ja värav]] Raudkivi ehk maakivi on rahvapärane nimetus Eestis rändkividena leiduvate kristalsete kivimite kohta, mida on kasutatud ehitusmaterjalina.
Maksim Karpov
Surm
28. oktoobri 1999 öösel peatas ta koos paarimehega kahtlaselt liikunud taksoplafooniga Ford Scorpio. Karpov läks auto juurde ja küsis dokumente, kuid kurjategija tulistas teda kohe pähe. Karpov kukkus ja Ford kihutas minema. Karpovi paarimees jõudis Fordi ka tulistada, kuid ainult üks lask tabas autot, mis ei peatanud seda.
Hiljem peeti kinni kaks narkomaani, kes tunnistasid üles, et nad tapsid taksojuhi ja politseiniku. Selgus, et mehed lasid taksojuhi maha selleks, et auto röövida. Karpov lasti maha, ilma et ta oleks jõudnud vastu hakata või teenistusrelva järele haarata. Politsei kahtlustas, et neil võis olla kindel plaan neid kontrollima tulnud politseinik "lihtsalt põnevuse pärast" maha lasta.
Raudkivi
Põllu mullakihis leiduvaid raudkivisid on nimetatud põllukivideks.
Draakoni aasta (film)
"Draakoni aasta" on 1988. aastal välja antud Eesti dokumentaalfilm.
Wilhelm Tell
Wilhelm Tell on legendaarne Šveitsi vabadusvõitleja.
Viktor Lööv
pisi|Viktor Lööv 2013. aastal [[Modo Hockey|Modo särgis]] Viktor Lööv (sündinud 16. novembril 1992 Södertäljes) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Šveitsi kõrgliiga klubis Biel.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Södertälje SK, mille põhikoosseisus mängis ta aastatel 2011–2013 Rootsi esiliigas. Hooajal 2013–14 mängis ta Rootsi kõrgliiga klubis Modo.
2012. aastal valis Toronto Maple Leafs ta NHL-i draft'is 209. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima 2014. aastal. Aastatel 2014–2018 mängis ta American Hockey League'i klubides Toronto Marlies, Albany Devils, Binghamton Devils ja Iowa Wild. NHL-is sai ta Maple Leafsi meeskonnas väljakule vaid hooajal 2015–16 neljas mängus, saades kirja kaks resultatiivset söötu.
Aastatel 2018–2021 mängis Lööv KHL-i klubis Jokerit. 2021. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Šveitsi kõrgliiga klubiga Biel.
Espen Andersen
MK-sarjas tegi ta debüüdi 2013. aasta märtsis Oslos. 24. novembril 2017 Kuusamos toimunud võistlusel saavutas ta esimese poodiumikoha ja kohe võidu.