cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bohuslän
Kultuur
left|pisi|220px|Lysekili vallas asuv Urhultsberget Bohuslänis räägitakse rootsi keele Götalandi murde (Götamål) ühte varianti. Nagu ülal mainitud, oli maakond aastani 1658 osa Norrast ja tänapäevani on murdesse jäänud jälgi norra keelest. Nimi "Bohuslän" tähendab sõna-sõnalt "Bohusi lään", viidates Bohusi linnusele.
Bohuslänis leidub näiteid Põhjamaade pronksiajast (u 1700–500 eKr) pärinevatest kaljujoonistest, mis kujutavad stseene igapäevasest elust ja religioossetest rituaalidest. Tanumi vallas asuvad kaljujoonised, mis võivad olla tehtud veelgi varem, on lisatud UNESCO maailmapärandi nimistu programmi. Jooniseid leiab laialipillutatult üle kogu Bohusläni. Need kujutavad põllumajandusega tegeleva ühiskonna igapäevast elu ja neil leidub inimfiguure, religioosseid rituaale, paate, ringikujulisi objekte, loomasid ja viljakusele viitavaid kujundeid (nt fallosed) ning madalate kausside loomist.
Kihelkonnad
Maakonnad jaotusid kuni 20. sajandi alguseni kihelkondadeks. Bohusläni kihelkonnad olid:
Sport
Vaatamata Bohusläni mitteadministratiivsele staatusele on siiski säilinud mõned ajaloolised funktsioonid: nimelt haldab jalgpalliga seotut Bohusläns Fotbollförbund (mitte nt Västra Götalandi jalgpalliliit).
Bohuslänist pärit väljapaistvaid isikuid
Bohusläni päritolu inimesi tuntakse rootsi keeles sõnaga bohusläningar.
Kiievi oblast
Kiievi oblast on 1. järgu haldusüksus Ukraina põhjaosas. Oblastit läbib Dnepr.
Kiievi oblast piirneb läänes Žõtomõri oblastiga, edelas Vinnõtsja oblastiga, lõunas Tšerkassõ oblastiga, kagus Poltava oblastiga, idas ja kirdes Tšernihivi oblastiga ning põhjas Valgevene Homieli oblastiga.
Oblastis on seitse rajooni, 26 linna ja 30 alevit. Enne 2020. aastal toimunud reformi oli rajoone 25.
Rajoonid
Rajoone on kokku seitse. Enne 2020. aastal toimunud haldusreformi oli rajoone 25.
Melanie Tedder
Melanie Tedder (8. november 1903 - märts 2009 Antsla) oli eesti pikaealine.
Kiievi oblast
Viited
🇺🇦
Melanie Tedder
Tedder elas 105-aastaseks. Ta oli Antsla ja Võrumaa vanim elanik, Eestis aga Hilda Kasela järel vanuselt teine.
Orkla
Orkla jõgi (nr Orkla, Orklaelva) on jõgi Norras Trøndelagi maakonnas.
Jõe pikkus on 182 km. Ta on maakonna pikim jõgi.
Orkla jõgi voolab välja Orkelsjøeni järvest Oppdali vallas, voolab läbi Orkladali oru ja suubub Orkangeri küla juures Orkdalsfjordenisse.
Jõel on viis hüdroelektrijaama, mis on rajatud aastatel 1978–1985.
Tsütosool
Tsütosool ehk põhiaine ehk rakuvedelik ehk tsütoplasmaatiline maatriks ehk maatriks on raku vedelad koostisosad. Nad moodustavad läbipaistva vedeliku.
Tsütosool koosneb umbes 70% ulatuses veest. Peale selle on seal vees lahustunud ioonid, väikesed molekulid ja suuremad vees lahustuvad molekulid, näiteks valgud. Et tsütosoolis on makromolekulid tihedalt koos, on seda täpsem pidada geeliks, mitte lahuseks.
Tsütosooli valgusisaldus on 20–30%. Olenevalt rakutüübist paikneb tsütosoolis 25–50% kõigist raku valkudest.
Tsütosoolis leiab aset osa valkude biosünteesist, nimelt translatsioon. Peale selle toimuvad seal glükolüüs, paljud proteolüüsi etapid ning paljud raku vaheainevahetuse reaktsioonid, sealhulgas nukleotiidide ja aminohapete süntees.
Eukarüootidel läbib tsütosooli mikrofilamentide (sh aktiinfilamentide, vahefilamentide ja mikrotuubulite) võrgustik.
Prokarüootidel paikneb DNA tsütosoolis vabalt, sest nende rakkudes pole kompartemente.
Dvoraki lihtsustatud klaviatuur
Aastate jooksul on klaviatuuri klahvipaigutust muutnud ja täiendanud nii Dvorak kui ka ANSI. Selle versioone on üsna palju, näiteks "programmeerija-Dvorak", eestikeelne Dvorak (lisatud on täpitähed) jne.
Dvoraki klahvipaigutuse pooldajad väidavad, et võrreldes QWERTY-klahvipaigutusega nõuab Dvoraki klaviatuur kirjutajalt vähem sõrmede liigutamist, vähendab valede klahvide tabamist ja võimaldab kiiremini kirjutada. Kuigi Dvoraki klaviatuur pole standardset QWERTY-t välja vahetanud, oli sel 1984. aastaks siiski 100 000 kasutajat.
Ülevaade
Dvoraki klaviatuur töötati välja QWERTY-klaviatuuri ehk senise klahvipaigutuse standardi asendamiseks. Kuna QWERTY-klahvipaigutuse väljatöötamisel oli olnud eesmärgiks vaid kirjutusmasina klahvide kokkukiilumise vältimine, siis leiti QWERTY-klahvipaigutusel olevat ka mitmeid probleeme, mis aeglustavad kirjutamist ja mida August Dvorak uurimise käigus ka ise tuvastas:
August Dvorak uuris inglise keele sagedamini kasutatavates sõnades esinevate tähtede ja tähekombinatsioonide esinemise sagedust. Samuti uuris ta inimkäte füsioloogiat ning oma uurimusest lähtuvalt koostas klahvipaigutuse, mis leevendaks QWERTY-klahvipaigutuse puudusi. Dvoraki klahvipaigutus vastab järgmistele põhimõtetele:
Ajalugu
August Dvorak oli hariduspsühholoog ja kasvatusteaduste professor Washingtoni ülikoolis. Klaviatuurid hakkasid teda huvitama siis, kui ta töötas nõuandjana Gertrud Fordi juures, kes kirjutas magistritööd trükivigade kohta.
Ta uuris QWERTY-klahvipaigutust ja leidis, et see vajaks väljavahetamist. Dvorakile tuli appi ta naise vend William Dealy, ülikooliprofessor Texasest.
Nende eesmärgiks oli teaduslikel alustel välja töötada klahvipaigutus, mis võimaldaks vähendada trükivigu, kiirendada kirjutamist ja hoida kirjutaja erksana. Selle nimel tegid nad põhjalikku uurimistööd ja palju katseid. Nad uurisid inglise keelt ja selle sõnade ülesehitust, selgitasid välja tähtede ja tähekombinatsioonide esinemise sageduse ning uurisid ka käe füsioloogiat.
1933. aastal hakkas Dvorak saatma oma klaviatuuril töötama treenitud masinakirjutajaid rahvusvahelisele ärikooliõppurite võistlusele (International Commercial Schools Contest). Need olid kirjutusmasinatootjate spondeeritud masinakirjavõistlused, kus jagati auhindu eraldi amatööridele ja elukutselistele; elukutseliseteks loeti ka kirjutusmasinate tootjatelt reklaami otstarbel palka saavad eritreeninguga masinakirjutajad. Aastatel 1934–1941 korraldatud võistlustel võitsid Dvoraki masinakirjutajad oma võistlusklassides kümnel korral esikoha, kusjuures 1935. aasta võistlusel võitsid 9 Dvoraki masinakirjutajat lausa 20 auhinda. pisi | 400px | Algselt patenteeritud Dvoraki klahvipaigutus [[kirjutusmasinale]] Dvoraki masinakirjutajad olid nii edukad, et 1937. aasta võistlust korraldav komitee keelas nende osalemise ("ebaausa konkurentsi tõttu"), mille vastu Dvorak muidugi protestis. Samuti ei tahtnud QWERTY-klaviatuuriga töötavad masinakirjutajad istuda Dvoraki klaviatuuriga kirjutajate lähedal, kuna Dvoraki klaviatuuridel kiirest kirjutamisest tekkiv müra ajas neid närvi.
Kirjanik Barbara Blackburnist, kes kukkus keskkoolipõlves QWERTY-klaviatuuril kirjutades masinakirjakursuse lõpueksamil läbi, sai hiljem maailma kiireim inglise keeles kirjutav masinakirjutaja – seda kinnitab Guinnessi rekordite raamat. Dvoraki lihtsustatud klaviatuuri kasutades suutis Blackburn 50 minutit järjest kirjutada masinal kiirusega 150 sõna minutis, lühema ajaga aga 170 sõna minutis. Tema tippkiiruseks on mõõdetud 212 sõna minutis. Ta suri 2008. aasta aprillis.
Originaalne Dvoraki klahvipaigutus
pisi|400px | Klassikaline Dvoraki kirjutusmasina klahvipaigutus
Aastate jooksul tõsteti Dvoraki klaviatuuril mõningaid klahve ümber, nii tekkisid Dvoraki klahvipaigutuse erivariandid. 1982. aastal andisAmeerika Ühendriikide standardiorganisatsioon (ANSI) Dvoraki klahvipaigutusele välja standardi ANSI X4.22-1983. See tähendas, et Dvoraki klahvipaigutusega klaviatuuri tunnustatakse ametlikult nii iseseisvana kui ka võimaliku alternatiivina QWERTY-klaviatuurile.
ANSI standarditud Dvoraki klahvipaigutus erineb algselt patenditud klahvipaigutusest mõneti, näiteks Z-klahv asub klaviatuuri paremas servas. Tänapäevastel arvutiklaviatuuridel on ka rohkem klahve kui oli kirjutusmasinatel. Klassikalisel Dvoraki klaviatuuril on ka muid erinevusi:
Kasutus operatsioonisüsteemides
Dvoraki lihtsustatud klaviatuuri Ameerika variant on kaasas kõikide suuremate operatsioonisüsteemidega (nt Microsoft Windows, Mac OS X, Linux, BSD). Algse klahvipaigutuse saab neis opsüsteemides muuta soovi korral Dvoraki klahvipaigutuseks 30 sekundiga.
Windows
Microsofti andmetel on kõik Windowsi versioonid alates Windows 95-s ja Windows NT 3.51-st, uuematest rääkimata, varustatud Dvoraki klaviatuuri (USA inglise keel) toega. Vanematele Microsofti operatsioonisüsteemidele on võimalik installida draiverid. Uuematel Windowsidel on ka teiste keelte Dvoraki klaviatuuri tugi.
Kuna hetkel ei eksisteeri ametlikult tunnustatud eesti klahvipaigutusega (või täiendustega) Dvorakit, ei tarnitaWindowsi versioonidega Eesti klahvipaigutusega Dvorakit. Küll aga on võimalik XP-le ja Vistale ise installida draiver.
UNIXi-põhised süsteemid
Mitmed UNIX-il põhised süsteemid (nagu OpenBSD, FreeBSD, NetBSD, OpenSolaris, Plan 9 ja enamik Linuxi distributsioone on seadistatavad niiUSA Dvoraki kui teiste Dvoraki variantide kasutamiseks.
Kõik UNIX-i tüüpi süsteemid, mis kasutavad X.Org-i ning millele on installitud ka vajalikud klahvipaigutuste failid (keymaps) on suutelised kasutama QWERTY-sildistusega klaviatuuri Dvorakina ilma probleemide ja lisaseadistusteta. See tähendab, et ei ole vaja luua klahvipaigutuse faile iga QWERTY-variandi jaoks.
X.Org-iga alates versioonist 7 on kaasas ka mitteametlik Eesti klahvipaigutusega Dvorak.
Teised versioonid
Dvoraki algsele klahvipaigutusele on tehtud lisandusi ja ümbertõstmisi (nii Dvoraki enda kui ka teiste poolt), mis vastaks mingi sihtrühma vajadustele. Näiteks on klahvipaigutusi, mis on paremad erinevates keeltes kirjutamiseks (lisasümbolid).
Ühe-käe-Dvorak
pisi|400px | Paremale käele kasutamiseks mõeldud Dvoraki klahvipaigutus
1960. aastatel kasutas Dvorak esialgsele kavandile lähedast printsiipi läbitud vahemaa vähendamiseks, kui ta disainis ainult ühe käega kirjutamiseks mõeldud klaviatuuri. Spetsiaalsest ühe-käe-klahvipaigutusest on kasu näiteks ühekäelistel kasutajatel, kellel võib kahe käe jaoks mõeldud klaviatuuri kasutamine olla koormav ja ebamugav. Ka kahekäelistel kasutajatel võib vahel tekkida vajadus kasutada klaviatuuri ainult ühe käega.
Tähele võib panna seda, et vasaku või parema käe jaoks kujundatud klahvipaigutused erinevad suuresti nii üksteisest kui ka kahe käe jaoks kujundatud klahvipaigutusest. Mõlema käe jaoks on kujundatud klahvipaigutus nii, et vähendada nii sõrmede kui ka kogu käe liikumist.
Vasaku ja parema käe jaoks kujundatud klahvipaigutused on praktiliselt üksteise peegelpildid, välja arvatud käsu- ja eriklahvid (laiemad klahvid).
Programmeerija-Dvorak
Programmeerija-Dvorak (Ameerika inglise keelega) on klaviatuur, mille kujundas elektroonikainsener Roland Kaufmann ning mis on suunatud C, Java, Pascal, LISP, CSS ja XML programmeerimiskeelte kasutajatele.
Kuigi tähestik asub samadel klahvidel nagu originaal-Dvorakil, on mitmed teised sümbolid teistes kohtades. Kõige suurem vahe seisneb selles, et kõige ülemine rida (numbritega) on pühendatud sulgudele ning numbrite kirjutamiseks tuleb kasutada tõstuklahvi (Shift-klahvi) või suurtähelukku (Caps Lock).
Erinevus on ka enamiku Dvorakist inspireeritud klahvipaigutustega numbrite paigutuse osas. Nimelt on numbrid paigutatud järjekorda 7 5 3 1 9 0 2 4 6 8, nagu oli ka Dvoraki algses kavandis. See järjekord on võrreldes suureneva järjekorraga parem meeldejätmiseks.
Teised keeled
pisi|400px | Rootsikeelne Dvorak ehk Svorak
pisi|400px | Üks mitteametlik eestindus Dvoraki klahvipaigutusest, mis on kaasas ka Linuxi distributsioonidega
Rootsi keeles kasutamiseks mõeldud Dvorakil (tuntud ka kui Svorak) on paigutatud 3 rootsi lisahäälikut ("å", "ä" ja "ö") ülemise rea vasakpoolsetele kolmele klahvile (QWERTY-klahvipaigutuses Q, W ja E). Ameerika klahvipaigutusel samadel kohtadel asuvatele kirjavahemärkidele saab ligi klahvikombinatsioonidega.
Teisel rootsi versioonil, Gunnar Parmenti loodud Svdvorakil, on kirjavahemärgid samas kohas nagu Ameerika klahvipaigutusel, "å" paigutatakse numbritega samasse ritta vasakpoolsele klahvile (QWERTY'l "ˇ" ja "~" klahv), "ä" ja "ö" alumise rea kõige vasakule.
Bilbao
Bilbao (hispaania; baski Bilbo) on linn Hispaanias Baski autonoomses piirkonnas, Biskaia provintsi keskus ja Baskimaa suurim linn.
Dvoraki lihtsustatud klaviatuur
Teised keeled
Norra variant on sarnane Parmenti variandiga, aga "æ" ja "ø" on "ä" ja "ö" asemel.
Bilbao
Bilbaos elab 353 000 inimest, kuid koos eeslinnadega ulatub elanike arv 1 miljonini. Alates 1981. aastast on linna elanike arv langenud, peamiselt linnaelanike kolimise tõttu eeslinnadesse ja mere äärde. Bilbao on üks kallimaid Hispaania linnu.
Dvoraki lihtsustatud klaviatuur
Teised keeled
Taani variant on sarnane Norra variandiga.
Bilbao
Tuntuimad vaatamisväärsused on Guggenheimi muuseum, Kaunite Kunstide Muuseum ja Santiago katedraal.
Dvoraki lihtsustatud klaviatuur
Eestikeelne Dvorak
Eesti keele jaoks ei ole loodud oma Dvoraki klahvipaigutuse põhimõttel töötavat klahvipaigutust (st pole uuritud eesti keele sõnades esinevate tähekombinatsioonide parimat paigutust).
Bilbao
Bilbaos asub mitu ülikooli (näiteks Deustu Ülikool).
Dvoraki lihtsustatud klaviatuur
Eestikeelne Dvorak
Mitmed eraisikud on aga koostanud oma variante USA Dvorakist, lisades juurde Eesti tähti ning tuntud sümboleid.
Fernandina
thumb Fernandina on saar Vaikses ookeanis, üks Galápagose saartest. Pindala 635 ruutkilomeetrit. Saar on mägine ja vulkaaniline, kõrgus kuni 1134 meetrit. Kuulub Ecuadorile. Saar on asustamata.
Dvoraki lihtsustatud klaviatuur
Eestikeelne Dvorak
Microsoft Windowsiga ei ole kaasas eestikeelset Dvoraki klahvipaigutust. Linuxi distributsioonidega on aga kaasas üks versioon eestindatud Dvorakist, kus on täpitähed lisatud vastavate täppideta tähtede juurde (kasutamiseks Alt-Gr + täppideta täht).
Bilbao
Bilbaos asub Euroopa Töötervishoiu ja Tööohutuse Agentuuri kontor Gran Via 33.
Linn jaguneb 8 halduslikuks linnaosaks.
Fernandina
Saarel on aktiivne kilpvulkaan La Cumbre, mis viimati alustas purskamist 11. aprillil 2009. Eelmine purse oli 13. mail 2005. Vulkaani kaldeera on 6,5 km laiune.
Marat Gainullin
Marat Gainullin (vene Марат Самигуллович Гайнуллин; sündinud 1933) on Eesti ajalugu käsitletavate kirjutiste autor.
2000. aastal sai ta koos Valeria Bobõljovaga kirjutatud raamatu "Estonskaja Puškiniana" eest Igor Severjanini preemia. 2005. aastal ta sai Aleksander Nevski preemia raamatu "Baltlased Venemaa diplomaatilises teenistuses" (kaasautor Vladimir Illjaševitš).
Fernandina
Saarel elab fernandina hiidkilpkonn (Chelonoidis phantasticus).
Bilbao
Bilbao tunnuslause on "Alati sinu südames" (baski Beti zure bihotzan, hispaania Siempre en tu corazón).
Bilbao linnapea on Iñaki Azkuna Urreta.
Ambla
Ambla on alevik Järvamaal Järva vallas.
Ambla asub Ambla jõe ülemjooksul Pärnu-Rakvere-Sõmeru põhimaantee ääres. Tapa asub 10 km kaugusel kirdes, Lehtse 7 km kaugusel põhjas ja Käravete 4 km kaugusel läänes. Küladest on lähimad põhjas Linnape, kirdes Räsna, kagus Jõgisoo ja lõunas Raka. Muudest paikadest on lähemad edelas Näo, loodes Preedikküla, idas Kuru ja lõunas Kaiemäe.
1991–2017 asus Amblas Ambla valla keskus.
Nime päritolu
Ambla nime seostatakse sageli ladina sõnaga amplus (naissoovorm ampla, mis tähendab suurt ja avarat, kuid ka suurepärast, hiilgavat ja tähtsat . 1270. aasta paiku valmis Ambla kirik, mis on pühitsetud Maarjale ja mille ladinakeelset nime Amplae Mariae tõlgendatakse suure või suursuguse Maarjana . Sellisena vastandub talle sajand hiljem rajatud Väike-Maarja kirik, mis ka väga kaugel ei asu.
Niisugune nimeseletus pole arvatavasti õige. Juba 1253. aastal, tükk aega enne kiriku valmimist kasutati nimekuju Ampele või Ample ja see kõneleb eestipärasuse kasuks. Kõik teisedki samas dokumendis esinevad kohanimed on eesti päritolu, välja arvatud Rakvere kohta kasutatud Weysenberg. Hilisemastki pole Ambla kohta teada ainsatki muud nime. Seega säilis Enn Tarveli hinnangul algupärane eesti kohanimi. Lauri Kettunen konstrueeris kohanime algkujuks Ampula ja tuletas selle kahtlemisi sõnast amb, mis tollal tähendas vibu, või isikunimest Ambo (Ambi).
Rahvaetümoloogia on Ambla nime seostanud nii ambude kui ammumisega. 1939 üles kirjutatud kohanimeseletuse järgi olevat sealkandis vanasti kõige kuulsamad ambude tegijad olnud.
1467. aastast pärineb nimekuju Ampel, 1711. aastast Ampla ja 1782. aastast Ambla. Asula on kuulunud Ambla kirikumõisa, Kuru mõisa ja Raka mõisa alla. Kiriku ümber olid mõisate kõrtsid, mille juurde hakati hiljem ehitama elumaju. 19. sajandi lõpul kujunes Ambla küla kirikualevikuks.
pisi|left|upright=0.6|[[Ambla kirik]]
Ajaloost
13. sajandil asus Ambla Tallinna–Porkuni ja Paide–Rakvere teeristil. 19. sajandi teisel poolel kujunes ta kihelkonnaaleviks ja sellest sai kohalik majanduskeskus.
Ambla kultuurielule pani aluse pastor Alexander Leopold Paulsen, kes tegutses Amblas aastatel 1830–1876. Pastori eestvõttel asutati Amblas 1867. aastal meeskoor ja 1869. aastal osaleti Tartus I üldlaulupeol.
Ambla vallamaja ehitati 1893. aastal. Sajandivahetusel asutati Amblas karskusselts Sõudja ja puhkpilliorkester. 1904. aastal valmis Tuletõrjeühingu Seltsimaja, kus hakati korraldama heategevuslikke pidusid. Tuntud olid Ambla Laulupäevad. 1909. aastal alustas tööd auru jõul töötav piimakoda ja selle lähedal oli ka toodangu müügiks kauplus. 25. august 1924 avati Ambla Ühispank. Tekkisid kartuliühisus, masinatarvitajate-, turba- ja munamüügiühisus ja muud ühisettevõtted. Amblas tegutses Põhja-Järvamaa Põllumeeste Konvent. 1922. aastal oli alevikus juba 97 elumaja, 1933. aastal 102. Samal ajal tegutses 500 elanikuga alevikus 7 väikest kauplust ja sama palju pisitööstusi, kus värviti ja vanutati riiet, kraasiti villa, pargiti nahka, jahvatati vilja, tehti rauatöid ja valmistati isegi piimapulbrit.
1917., 1922. ja 1927. aastal esitasid Ambla elanikud Järva maavalitsusele palve kuulutada Ambla omavalitsusõigusega aleviks, 1918. aastal Saksa okupatsiooni ajal tegutses Amblas alevivalitsus.
1932. aastal kirjutas Postimees nii: 1932.–1933. aastal tegutses Amblas turg.
13. septembril 1945 sai Ambla alevik linna tüüpi aleviks. 1979. aasta seadlusega kujundati Ambla alev ümber Ambla alevikuks.
B92
B92 on Serbia raadio-, televisiooni- ja internetiettevõte, mille peakorter on Belgradis. B92 on liberaalse kallakuga, selle publikuks on eelkõige linnaelanikud ja nooremad inimesed.
B92 oli väheseid sõltumatuid infokanaleid Slobodan Miloševići juhitud 1990. aastate Serbias.
Rõuge jõgi
Rõuge jõgi on jõgi Võru maakonnas. Võhandu jõe parempoolne lisajõgi. Varem kandnud ka nimesid Ajo-, Aju, Aiu ehk Kaha jõgi.
Jõgi saab alguse Rõuge lähedalt ja suubub Võhandu jõkke, olles 26 km pikk ja 68 km² valgalaga.
Albu
Albu on küla Järva maakonnas Järva vallas Ambla jõe ääres.
Kaugus suurematest linnadest: Tallinnast 70 km, Paidest 28 km, Tapalt 30 km, Rakverest 62 km.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Albu valda.
Külas asub Albu mõisa süda. Mõisa peahoone, ait, sild ja park on võetud muinsuskaitse alla.
Ajalugu
Albut on esmamainitud 1282. aastal (Alp). Liivi sõjani asus Albus ordumõis.
Okupatsiooniajal oli küla A. H. Tammsaare kolhoosi keskasulaks.
pisi|left|Albu ja mõis 2021. aasta juulis
Vaatamisväärsused
Albu mõis on vanim ordumõis Järvamaal ja üks vanematest Eestis. Mõisaansambel ei ole säilinud hoonete poolest eriti rikkalik (ait, kaarsild, magasiait, viinaköök, park). Mõisa peahoone kuulub arhitektuurimälestisena riikliku kaitse alla.
Albu oli nii rahvaarvult kui ka põllumaa suuruselt Järvamaa suuremaid mõisaid. Albu mõis kuulus koos küladega põliste Liivi ordu valduste hulka. Mõisahoone restaureerimise käigus selgus, et hoone on selles kohas paiknenud juba vähemalt 14. sajandil. Keldrikorruselt leitu viitas sellele, et mõis on kahel korral põlenud. Ehituse käigus avastati ka 16. sajandist pärinev reljeefse lillornamendiga kahhelahi. Hästi on säilinud barokilik monumentaalmaaling vestibüülis.
Vanimad kirjalikud andmed mõisa hoonestuse kohta pärinevad 1742. aastast. Praegune, arvult kolmas mõisahoone, on kõrge soklikorrusega ühekorruseline ja kahe tahapoole ulatuva tiibehitusega ning liigendatud kelpkatusega barokilik hoone. Esifassaadi kesktelge rõhutab kolmnurkse viiluga risaliiditaoline pealeehitus. Arvatavasti on mõisahoone praegusel kujul olnud olemas juba 18. sajandi algul või isegi 17. sajandi lõpul.
Aastatel 1717–1740 töötas Albus nn vaeslastekool, kus anti haridust ning rüütlikasvatust orbunud ja vaesunud aadlilastele. Koolis õppis ka aadliseisusse mittekuulunud eesti ja vene lapsi. Kool on ajalooürikutes esinenud ka "rüütliakadeemia" nime all. Õpiti vanu keeli, prantsuse ja saksa keelt, vehklemist, tantsimist, ajalugu, arhitektuuri, geograafiat ja sõjaasjandust.
1921. aastast tegutseb mõisas kool.
Kalmistu tee
Kalmistu tee on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Liiva asumis.
Tänav kandis varem Liivakalmistu tee nime, praeguse nime sai Tallinna Linna Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomiteelt 8. juulil 1966.
Kalmistu tee 11 tegutses Politseiameti koertekasvandus
Armand Duplantis
Armand Gustav Duplantis (sündinud 10. novembril 1999) on Ameerikas sündinud Rootsi teivashüppaja ja mitme teivashüppe maailmarekordi (2022. aasta seisuga 6,21 meetrit) omanik.
Duplantis võitis 2015. aasta noorte maailmameistrivõistlustel poiste teivashüppes 15-aastaselt kuldmedali ja on olnud mitmes vanuserühmas maailmameister ja maailmarekordi omanik. Ta võitis Berliinis toimunud 2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel kuldmedali kõrgusega 6,05 meetrit (uus alla 20-aastaste maailmarekord), hõbemedali Dohas 2019. aasta maailmameistrivõistlustel ja tuli maailmameistriks Eugene'is 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.
Claire's Birthday
Aastal 2003 esines nime Ruffuseks vahetanud bänd Eurovisiooni lauluvõistlusel looga "Eighties Coming Back".
Iskna jõgi
Iskna jõgi on jõgi Võru maakonnas, Võhandu jõe parempoolne lisajõgi.
Jõgi saab alguse Vaskna järvest ja suubub Võhandu jõkke, olles 29 km pikk ja 86 km² valgalaga.
Lehtmetsa (Järva)
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Albu valda.
Saint-Saulve
Saint-Saulve on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Valenciennesi kantonis.
Zubizuri
thumb thumb thumb
Zubizuri (baski keeles 'valge sild') on jalakäijate kaarsild üle Nerbioi jõe Hispaanias Baski autonoomses piirkonnas Bilbaos.
Sild ehitati 1994–1997 arhitekt Santiago Calatrava projekti järgi.
Ksenja Kangur
Ksenja Kangur (4. juuni 1904 Tallinn – 11. jaanuar 2010 Tallinn ) oli eesti pikaealine. Kangur oli Tallinna vanim elanik ja Eesti vanuselt kolmas elanik.
Hans Martinson
Hans Martinson (26. august 1872 Vana-Vändra vald, Pärnumaa – 25. jaanuar 1935 Rapla) oli III, IV ja V Riigikogu liige, kuhu ta valiti Harjumaalt.
Sotsialistlikust liikumisest võttis Martinson osa juba noorpõlves, olles sunnitud 1905. aasta sündmuste tagajärjel lahkuma Eestist. Ta elas siis pikemat aega Rootsis. Hiljem töötas Peterburis tuntud saapavabrikus "Skorohodis" meistrina. Hiljem Eesti iseseisvuse ajal oli ta ametis samal alal Tallinnas ühes nahavabrikus.
Hoffmanni tilgad
Hoffmanni tilgad on eetri ja piirituse segu. Eetri ja piirituse vahekord on 1:2 või 1:3. Hoffmanni tilkade leiutaja on Saksa arst ja keemik Friedrich Hoffmann.
Eestis tuntakse Hoffmanni tilku liikva ja õuhkana.
Algselt soovitati Hoffmanni tilku kasutada südamenõrkuse või minestuse korral. Et eeter lahustab ka osade viiruste kesti, siis on Hoffmanni tilgad osutunud efektiivseks ka mõne viirushaiguse (näiteks gripi) ravis, eriti haiguse algetapil.
Euroopa Liidu Nõukogu
Vastuvõtmiseks vajavad nii Euroopa Liidu Nõukogu kui ka Euroopa Parlamendi heakskiitu Euroopa Liidu õigusaktid — Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrused ja direktiivid, mille eelnõusid koostab ja esitab Euroopa Komisjon.
Euroopa Liidu majandus- ja rahandusküsimuste nõukogus (ECOFIN) esindab Eestit tavaliselt rahandusminister.
Nõukogu sai alguse 1950. aastate asutamislepingutega. Istungid toimuvad Brüsselis või Luxembourgis. Nõukogu eesistuja vahetub kindla rotatsiooni alusel iga poole aasta järel.
Céline Dion
Céline Dion (sündinud 30. märtsil 1968 Charlemagne'is Québeci provintsis) on Kanada laulja.
Ta esindas Šveitsi 1988. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Ne partez pas sans moi" ja võitis.
Singlid
{|
1990. aastad
{|
Balti Hertsogiriik
Ühendatud Balti Hertsogiriik (saksa keeles Vereinigtes Baltisches Herzogtum, läti keeles Apvienotā Baltijas hercogiste) oli riik, mille Eestimaa, Liivimaa, Saaremaa ja Kuramaa rüütelkonnad kavatsesid 1918 rajada praeguse Eesti ja Läti territooriumile.
Hertsogiriigi moodustumise eeldused ja asjaolud
Riigi õiguslikuks aluseks oli kontseptsioon Eestimaast, Liivimaast ja Kuramaast (Balti Läänemereprovintsidest) kui iseseisvatest hertsogiriikidest, mis olid Venemaaga seotud ainult personaaluniooni kaudu ja mille seaduslikeks esindajateks olid kohalikud (Eestimaa‎, Saaremaa, Liivimaa, Kuramaa‎‎) rüütelkonnad.
Pärast keiser Nikolai II troonist loobumist ja Venemaa Keisririigi kaotamist lugesid rüütelkonnad end õigustatuks valima uut valitsejat ja selleks Saksamaa võimudega ühendusse astuma. Liit Skandinaavia maadega oli ilmselt võimatu Rootsi passiivsuse tõttu.
Esimese maailmasõja käigus olid Saksa Keisririigi väed vallutanud 1917. aasta septembris Läti ja oktoobris Lääne-Eesti saared. Saksa vägede kontrolli all olevatel territooriumitel kehtestati Saksa okupatsioonivõim (Vt Ober-Ost).
Iseseisvuse väljakuulutamine
30. novembril vkj / 13. detsembril 1917 tegi Eestimaa ja 17. vkj / 30. detsembril 1917 Liivimaa rüütelkond otsuse eralduda oktoobrirevolutsiooni-järgsest bolševike Nõukogude Venemaast. Eraldumisliikumist püüdsid Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee esindajad likvideerida terroriga.
Samasuguse otsuse iseseisvumiseks ja Venemaast eraldumiseks olid teinud juba varem Liivimaa Saksamaa poolt okupeeritud osa, Kuramaa ja Saaremaa rüütelkonna esindajad. Sõltumatuse deklaratsioon anti kreisisaadik Heinrich von Stryki poolt Saksa välisministeeriumi kaudu üle Nõukogude Venemaa esindajale Vatslav Vorovskile Stockholmis 15/28. jaanuaril 1918, viidates ka linnade ja valdade demokraatlikul alusel valitud eestlastest esindajate otsusele 1917. aasta 28. novembrist ukj, millega Eestimaa ja Liivimaa (?) iseseisvaks kuulutati.
5. veebruaril esitasid rüütel- ja maiskondade esindajad Berliinis Wilhelm II-le palve Läänemereprovintsid Saksamaa kaitse alla võtta.
Esinduskogu moodustamine
9. aprillil moodustati Tallinnas Eestimaa rüütelkonna, suurmaaomanike, väikemaaomanike ja linnaelanike esinduskogu Eestimaal Eestimaa Maakogu ja 10. aprillil Riias Liivimaal Liivimaa Maakogu.
Saamaks loodavale riigile kandepinda ja välist legitiimsust kõigis rahvakihtides sõltumata seisusest, valiti Stäel von Holsteini juhitav ühine maapäev (Maanõukogu), mille koosseisus olid Kuramaa, Liivimaa, Saaremaa, Riia ja Eestimaa rüütelkondade, linnade, vaimulikkonna ja valdade talupoegade esindajad. Maanõukogu koosnes 58 liikmest. 12. aprillil 1918 kuulutas Baltimaade Ühendatud Maanõukogu (Der Vereinigte Landesrat für Livland, Estland, Ösel und Riga) Riias välja Balti Hertsogiriigi. 12. aprillil 1918 kuulutas Balti Maanõukogu (saksa keeles Vereinigte Landesrat für Livland, Estland, Ösel und Riga) Riias Liivimaa, Eestimaa, Riia ja Saaremaa valdade, vaimulikkonna ja valdade esindajad välja Balti Hertsogiriigi. Maapäeva otsuste edastamiseks Saksa valitsusele moodustati 12 liikmeline saatkond eesotsas Eestimaa Rüütelkonna peamehe parun Eduard von Dellingshauseniga. 21. aprillil 1918. aastal Berliinis vastuvõtul tänas Balti Maanõukogu saatkond Saksamaa riigikantsler krahv Georg von Hertlingit Balti provintside vabastamise ja Saksa riigi kaitse alla võtmise eest ja paluti keisrit moodustada Balti provintsidest Preisi kuninga kaudu Saksa riigiga ühendatud monarhistlik-konstitutsiooniline riik.
Balti Hertsogiriik oli kavandatud seisusliku, ebademokraatliku riigina, nagu olid ka teised selleaegsed Saksa väikeriigid. Üldist hääleõigust ei saanud kehtestada ka rahvastiku ülekaalukat osa moodustavate eestlaste ja lätlaste eeldatava ebalojaalsuse tõttu loodavale riigile. Ajaloolistel põhjustel oli Maanõukogus ülekaal end sakslasteks pidavatel isikutel. Eestlastest ja lätlastest kuulusid Maanõukogu koosseisu vähetuntud isikud, toetuse saamine mõjukamatelt ja tuntumatelt eesti poliitikutelt (sealhulgas Konstantin Päts) nurjus. Hertsogiks pidi esialgse kava kohaselt saama Preisimaa kuningas, kes oli ka Saksamaa keiser Wilhelm II, kuid Saksamaa väikeriikide valitsejate vastuseisu tõttu jäi lõplikuks riigipea kandidaadiks Mecklenburgi hertsog Adolf Friedrich; samuti jäi teostamata plaan taastada Kuramaal omamaine Bironite dünastia. Hertsogiriik jaotati eesti-läti keelepiiri järgi seitsmeks kantoniks (Kuramaa, Riia linn, Latgale, Lõuna-Liivimaa, Põhja-Liivimaa, Saaremaa ja Eestimaa). Hertsogiriiki pidid kuuluma ka varem Baltimaade koosseisu mitte kuulunud Latgale ja Setumaa.
27. augustil sõlmisid Saksamaa ja Nõukogude Venemaa täiendava lisalepingu Bresti rahuleppe juurde. Selle alusel loobus Venemaa lõplikult oma ülemvõimust Eesti-, Liivi- ja Kuramaal. Wilhelm II tunnustas seejärel 22. septembril 1918 hertsogiriigi vabadust ja iseseisvust. 1918. aasta oktoobris valmib Eesti- ja Liivimaa ühise maanõukogu välja töötatud Balti hertsogiriigi põhiseaduse kava, mille kohaselt kavandati valitsemiskord kohalikul (kreis, linn ja provints) ja riigi tasandil. Kõrgem esinduskogu pidi olema kahekojaline (senat ja Balti maapäev).
Balti hertsogkonna väljakuulutamine
5. novembril 1918 kuulutati Riias välja Balti hertsogkond. Liivimaa, Eestimaa, Riia ja Saaremaa Ühendatud Maanõukogu ning Kuramaa Maanõukogu valisid 8. novembril Balti Regendinõukogu eesotsas parun Adolf Pilar von Pilchauga ja Balti Maakomitee. Regendinõukogu andis Heinrich von Strykile 11. novembril 1918 volituse hertsogiriigi esindamiseks välismaal.
Hertsogiriigi sõjajõud
Novembris 1918 alustati oma 13 500-mehelise maakaitseväe ehk Landeswehri loomist, mida asus juhtima veebruaris Liepājasse saabunud Landeswehri ja Saksa üksuste (Rauddiviisi) ülemjuhataja kindral Rüdiger von der Goltz.
Maailmasõja lõpp ja hertsogiriigi likvideerumine
Balti Hertsogiriigi rajamise nurjas Saksamaa kaotus esimeses maailmasõjas, novembrirevolutsioon Saksamaal ja sellele järgnenud võimu ülevõtmine Eesti ja Läti valitsuse poolt, mida 19. novembril 1918 tunnustas Saksamaa volinik Baltimaades August Winnig.
18. novembril 1918 tulid Riias kokku Läti rahvaesindajad ja kuulutasid välja Läti riigi iseseisvuse.
Qingdao Liutingi rahvusvaheline lennujaam
pisi|265x265px|Qingdao Liutingi rahvusvahelise lennujaama reisiterminal Qingdao Liutingi rahvusvaheline lennujaam (IATA: TAO, ICAO: ZSQD) on peamine rahvusvaheline lennujaam, mis teenindab Qingdao linna Hiinas Shandongi provintsis. See asub kesklinnast umbes 31 km kaugusel ja toimib nii Shandong Airlinesi, Beijing Capital Airlinesi kui Qingdao Airlinesi kodulennujaamana ning China Eastern Airlinesi fookuslennujaamana. Praegu on ehitamisel asenduslennujaam Qingdao Jiaodongi rahvusvaheline lennujaam.
Balti Hertsogiriik
Maailmasõja lõpp ja hertsogiriigi likvideerumine
Eestimaa aadel sõlmis 26. novembril 1918 Eesti Ajutise Valitsusega kokkuleppe enamlaste rünnakute tõrjumiseks ja ühise kaitseväe loomiseks.
Lätis moodustati samal eesmärgil iseseisev Balti Maakaitsevägi (Landeswehr), mis kohalikel põhjustel (muu märkimisväärse Läti valitsusele alluva relvastatud jõu puudumine) säilitas sõjalise mõju veel järgmise aasta juunini.
Balti Hertsogiriigi regentnõukogu välisesindaja, Stockholmis resideerinud Heinrich von Stryk alustas juba varakult ettevalmistusi 1918. aasta 18. novembril moodustatud Läti Ajutise Valitsuse asendamiseks Saksa-sõbraliku valitsusega. 1919. aasta veebruaris saabus von Stryk Liepājasse, tuues väidetavalt kaasa konkreetsed riigipöördekavad.
Ethernet
Ethernet on juhtmetega kohtvõrgu tehnoloogia, mis vastab Elektri- ja Elektroonikainseneride Instituudi standardile IEEE 802.3 ja kasutab juhuslikku pöördumisviisi CSMA/CD (multipöördussüsteem põrketuvastusega).
Ethernet on alates 1990. aastatest põhiline kohtvõrgu tehnoloogia ja selliste võrkude kaudu on ühendatud enamik ühenduses olevatest arvutitest ja tööjaamadest maailmas. Kõik ülejäänud kohtvõrgustandardid on ta välja tõrjunud või muutnud nišitoodeteks (kiudleviandmeliides (FDDI), lubaringvõrk, ARCNET).
Ethernet võimaldab andmevahetust kaadrite kujul kõikide kohtvõrku ühendatud seadmete (arvutite, printerite jne) vahel.
Praegu on spetsifitseeritud kiirused 10 Mbit/s kuni 10 Gbit/s.
Ainult traditsioonilisel kujul on seejuures tegemist ühes hoones asuvate seadmetega; tänapäeva Ethernet ühendab seadmeid valguskaablite kaudu ka suure vahemaa tagant.
Ethernet määrab juhtmete ja pistikute tüübid, kirjeldab signaliseerimise tüübid füüsilises kihis ning määrab paketiformaadid ja protokollid. Etherneti võrk täidab OSI mudeli kahe alumise kihi (füüsiline kiht ja lülikiht) funktsioone.
Ethernet võib olla aluseks võrguprotokollidele, näiteks DDS (AppleTalk), DECnet, IPX/SPX, TCP/IP (edastusohje protokollistik internetiprotokolli peal).
Ajalugu
Etherneti võrgu idee pärineb Robert Metcalfe'ilt ja David Boggsilt Xeroxi Palo Alto uurimiskeskusest (PARC; 1972–1973). Laialt levinud lugu dateerib Etherneti leiutamise 1973. aastaga, mil Robert Metcalfe kirjutas oma ülemustele memo Etherneti potentsiaali kohta. Metcalfe ise ütleb, et Etherneti töötati välja mitu aastat ning selle algust pole võimalik paika panna.
Ethernet on nime saanud eetri järgi, sest Metcalfe tuletas oma protokolli Hawai ülikoolis 1960. aastate lõpus väljatöötatud pakettvõrgust ALOHAnet, mis kasutas traadita andmesidet laial hajutatud territooriumil asuvate arvutite kokkuühendamiseks. Ka Metcalfe nägi algselt ette traadita ühendusi.
Palo Altos rakendati tööle ka esimene (firmaspetsiifiline ja standardiseerimata) katseline süsteem ülekandekiirusega 2,96 või 3 Mbit/s, mis sisaldas üle saja arvuti umbes 1 km pikkuse kaabelliiniga. Hiljem see standardiseeriti koostöös Inteli ja DECiga. Siiski võib vastavas standardis IEEE 802.3 täheldada klassikalise Ethernetiga võrreldes mõningaid väikeseid erinevusi. Standardse Etherneti töökiirus on 10 Mbit/s.
Inhul
thumb|Vaade jõele [[Kropõvnõtskõis]] Inhul (ukraina keeles Інгул) on jõgi Ukrainas.
Ethernet
Ajalugu
1976. aastal avaldasid Metcalfe ja tema assistent David Boggs artikli "Ethernet: Distributed Packet-Switching For Local Computer Networks".
Robert Metcalfe lahkus Xeroxist 1979, et edendada personaalarvutite ja kohtvõrkude kasutamist, ja asutas firma 3Com. Ta veenis DEC-i, Intelit ja Xeroxit endaga koostööd tegema, et teha Ethernet standardiks. Tema esimest Etherneti versiooni 1 arendas alates 1980. aastast edasi IEEE (Elektri- ja Elektroonikainseneride Instituut) töögrupis 802. Algselt oli kavas ainult üks kohtvõrgustandard ülekandekiirustega 1 ja 20 Mbit/s vahel. Aastal 1980 lisandus veel nn token access 'i meetod. Alates 1981. aastast arendas IEEE siis veel kolme eri tehnikat: CSMA/CD (802.3), Token Bus (802.4) ja Token Ring (802.5), millest kaks viimast varsti kadusid. 3Comist sai suur ettevõte.
Inhul
Inhuli ääres asub Kropõvnõtskõi ja suudmes Mõkolaiv.
Ethernet
Ajalugu
1990. aastatel sai Ethernetist kõige kasutatavam kohtvõrgu tehnoloogia. Kõik teised kohtvõrgustandardid ta kas tõrjus välja (näiteks lubaringvõrk) või tegi neist nišitooted erivaldkondades (näiteks ARCNET, kiudlevi-andmeliides).
Etherneti võrgu tähistus
Võrgu tähistus koosneb kolmest osast, mis märgivad: Näiteks: 100Base-T2 – kiirus 100 Mb/s, põhiribaedastus (base-band), kahepaariline keerdpaarkaabel.
Andmete vorming
Etherneti põhikaader võib olla 64–1518 baidi pikkune, kusjuures vähemalt 18 baiti vajatakse edastuskaadri struktuuri loomiseks. Seega andmeploki pikkuseks on 46 kuni 1500 baiti. Kaadri tüüpi iseloomustavas väljas määratakse võrgukihi protokolli tüüp (IP või IPX).
Andmete füüsiliseks edastuseks kasutatakse nn. Manchesteri kodeeringut (või diferentsiaalset Manchesteri kodeeringut), mis tagab edastatava koodi isesünkroniseerivuse (lisasünkrosignaali ei vajata). Manchesteri kodeeringute puhul toimub iga bitikoha keskpaigas signaali nivoo muutus, mis võimaldab üldist takteerimist (isesünkronisatsiooni).
Hongkong
pisi|püsti|Hongkong
Membraanstruktuurid
Membraanstruktuurid on rakumembraanid, mis ühe või kahe kihina ümbritsevad organelle (välja arvatud vahetult rakukestast seespool asetsev plasmalemm, mis ümbritseb ühe kihina tsütoplasmat).
Hongkong
Hongkong (hiina keeles 香港; pinyin ' is xiānggǎng; kantoni keeles heung gong 'lõhnav sadam'; ametlikult Hiina Rahvavabariigi Hongkongi erihalduspiirkond) on linn ja Hiina erihalduspiirkond Lõuna-Hiina mere ääres. See koosneb Hongkongi saarest, Kowlooni poolsaarest ning Uutest Territooriumidest (sh rohkem kui 200 saarest).
Vastavalt "ühe riigi, kahe süsteemi" poliitikale on Hongkongil Mandri-Hiina suhtes suur autonoomia. Hongkongil on oma valuuta, tolli- ja immigratsioonisüsteem, juriidiline süsteem ja liikluseeskiri, mis näeb ette vasakpoolse liikluse.
Hongkongis tegutsev Hongkongi börs on üks maailma suuremaid väärtpaberibörse.
Ajalugu
1841.–1997. aastal oli Hongkong Briti koloonia.
Teise maailmasõja ajal okupeeris Jaapan Hongkongi.
1982. aastal külastas Suurbritannia peaminister Margaret Thatcher Pekingit, et otsustada Hongkongi tuleviku üle koos Hiina poliitiku Deng Xiaopinga. Hongkong läks 1997. aastal erihalduspiirkonnana Hiina Rahvavabariigi koosseisu.
Poliitika
pisi|Kokkupõrked protestijate ja politseinike vahel Hongkongi ülikooli linnakus 2019. aasta novembris Hongkongis on võimude lahusus kohtuvõimu, seadusandliku võimu ja täitevvõimu vahel.
Hongkongil on parlamentaarne demokraatia. Seadusandlikus kogus on 70 kohta, millest 40 kohta ei ole valinud inimesed otse. Lisaks sellele on häälteenamus Pekingile lojaalsete esindajate käes.
Uus
1. Saar 2. Kwai Tsing 3. Põhja 4. Sai Kung 5. Sha Tin 6. Tai Po 7. Tsuen Wan 8. Tuen Mun 9. Yuen Long
Kowlooni poolsaar
10. Kowloon 11. Kwun Tong 12. Sham Shui Po 13. Wong Tai Sin 14. Yai Tsim Mong
Majandus
Hongkong, Singapur, Taiwan ja Lõuna-Korea loetakse Aasia tiigrite hulka, mille majandused tegid 1960.–1990. aastal hüppelise arengu. 1991. aastal liitusid Hongkong, Hiina Taipei (Taiwan) ja Hiina Rahvavabariik Aasia ja Vaikse Ookeani Majanduskoostööga.
Sarnaselt Hiina investeeringutega on Hongkongi ettevõtteid kõige rohkem huvitanud kapitalipaigutused jae- ja hulgikaubandusse. Lisaks on Hongkongi residendid teinud otseinvesteeringuid tööstusse, transporti, laomajandusse, sidesse ning kinnisvara- ja äriteenindusse.
Hongkong, USA, Jaapan, Saksamaa ja Lõuna-Korea on Hiina suurimad ekspordisihtkohad.
Hongkongi rahaühik on Hongkongi dollar (HKD).
Sport
Hongkongi ROK-i kood on HKG. 1954. aastal astus Hongkong Aasia Jalgpalli Konföderatsiooni.
Eesti ja Hongkongi suhted
Hongkong on majanduslikult hästi arenenud, soodsa asukohaga ja Eesti majandusele huvipakkuv piirkond. Seetõttu on Eesti-Hongkongi majandussuhted pärast Eesti taasiseseisvumist kiiresti arenenud. Alates 1998. aastast on Hongkongi külastanud ka mitu ametlikku Eesti delegatsiooni.
22. veebruaril 2011 avasid välisministeeriumi kantsler Alar Streimann ja Eesti suursaadik Hiinas Andres Unga Eesti aukonsulaadi Hongkongis. Eesti aukonsul Hongkongis on Matthew Lam Kin Hong.
Rumba raudteesild
Betoonvõlvsild valmis 1931. aastal raudtee eriprojekti järgi.
Silla kõrvale ehitati 1937. aastal maanteesild, mis 1941 hävitati.
Enne raudtee sulgemist 1968. aastal koosnes kahest sildest, teine (läänepoolne, ilma võlvita) eemaldati hiljem maaparandustööde käigus.
Tänapäeval on raudteesild kasutusel Kirbla–Rumba–Vana-Vigala tee maanteesillana, kuhu rohkem kui üks auto kõrvuti ei mahu (eesõigus on Vana-Vigala poolt Kirbla poole liiklejatel).
Rena
thumb|right|200px|Rena keskus Rena on asula Norras Innlandeti maakonnas Glåma jõe kaldal, Åmoti valla keskus.
Elanike arv 2054 (2008), pindala 2,18 km².
Võrguprinter
Võrguprinter on printer, mis on ühendatud arvutivõrku IP-aadressi või mõne muu võrguprotokolli alusel või teenindab võrku baasarvuti (prindiserveri) kaudu.
Võrguprinter võib olla ühendatud arvuti perifeeriaseadmeks ja olla jagatud kasutamiseks selles võrgus olevate arvutite vahel, kuid võib olla ka iseseisev üksus arvutivõrgus. Põhiliselt kasutatakse võrguprintereid ettevõtetes ja asutustes.
Rush
thumb|Rush 2004. aastal Rush on Kanada hard rock 'i ansambel.
See asutati 1968. aastal Torontos.
1970. aastatel kaldus bändi stiil progressiivse roki suunas.
Rushi plaate on müüdud umbes 40 miljonit. Nad on saanud 24 kuldplaati ja 14 plaatinaplaati.
Sk (auruvedur)
Sk tähistab Tallinnas, AS Franz Krulli tehases valmistatud kitsarööpmeliste auruvedurite seeriat. Tegemist on esimese ja seni ainsa Eesti Vabariigis toodetud auruveduriga. Kokku toodeti 16 vedurit, millest tänaseks ei ole säilinud mitte ühtegi.
Rush
Nende muusika on mõjutanud mitmeid hilisemaid kuulsusi.
Sk (auruvedur)
Tootmise algus
pisi|vasakul|Sk-154 Mõisaküla depoo ees. Aastal 1930 esitas Riigi Raudteevalitsus AS Franz Krullile tellimuse kümne kitsarööpmelise põlevkiviküttel auruveduri ehituseks. Veduri projekt telliti Saksamaal, Berliinis asunud tolleaegsest tuntud auruvedureid tootvast A. Borsigi tehasest. 1931 märtsis jõuti esimeste katsesõitudeni ning sama aasta aprillis anti esimene vedur (Sk-151) ametlikult tellijale üle, ülejäänud üheksa vedurit valmisid ning anti üle sama aasta jooksul.
30. mail 1934 lubas Vabariigi Valitsus Raudteevalitsusel tellida veel kolm vedurit koos tendritega, mis valmisid aastal 1935 ning aastal 1940 valmis (Eesti NSV-s, tehas kandis nime "Punane Krull") veel kolm vedurit. Aastal 1940 valminud vedurid kandsid ees suurt viisnurgamärki ning "Punase Krulli" embleeme.
Toodetud vedurid
pisi|Sk-155 sõitis 1936. aastal Võhma-Olustvere raudteelõigul rööbastelt välja. Vedurite nimetähised on esitatud valmistamise järjekorras.
Aastal 1935 valminud:
Aastal 1940 valminud ("Punane Krull")
Kallemäe
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Valjala valda.
August Strindberg
Strindbergi varased teosed kuuluvad naturalismi alla, hilisemad kalduvad sümbolismi. Ühtlasi peetakse teda üheks ekspressionismi toojaks näitekirjandusse.
Pariisi Kommuuni mõjul sai Strindbergist sotsialist, aga ta ei järginud kunagi kindla erakonna programmi ega maailmavaadet. Tema teosed väljendavad üldiselt vasakpoolset maailmanägemust, neis on läbivaks teemaks ühiskonna ebaõiglane ülesehitus, kuid üksnes poliitikale ei ole ükski tema teos pühendatud.
Strindbergi mõju oma loomingule on tunnistanud teiste hulgas Tennessee Williams, Edward Albee, Maksim Gorki, John Osborne ja Ingmar Bergman. Eugene O'Neill pühendas oma Nobeli kirjandusauhinna kättesaamisel peetud kõnest suure osa Strindbergi mõju kirjeldamisele enese loomingus, nimetades teda "suurimaks geeniuseks kõigi modernsete näitekirjanike seas".
Abielud
August Strindberg oli kolm korda abielus.
1877. aastal abiellus ta 28-aastaselt Siri von Esseniga, kes oli temast aasta noorem. Siri oli 1872–1876 olnud abielus parun Carl Gustaf Wrangeliga ja sellest abielust oli tal tütar Sigrid. Siri oli eluaeg tahtnud näitlejaks saada, aga seda ei peetud aadlikule kohaseks, ja kui ta siiski näitlejana tööle hakkas, oli see tema mehele piisav põhjus lahutuseks. Järgmisel aastal abiellus Siri August Strindbergiga. Sellest abielust sündisid tütred Karin Smirnov, kes oli abielus soome päritolu nõukogude kommunisti Vladimir Smirnoviga, ja Greta, poeg Hans ja veel üks väikelapsena surnud tütar. Abielu lahutati 1891.
1893. aastal abiellus Strindberg 44-aastaselt 21-aastase Austria kirjaniku ja tõlkija Frida Uhliga. Abielust sündis tütar Kerstin. Abielu lahutati 1895, sest Strindberg ei kiitnud heaks Frida sekkumist oma äriasjadesse.
1901. aastal abiellus Strindberg 52-aastaselt 23-aastase näitleja Harriet Bossega. Abielust sündis tütar Anne-Marie. Abielu lahutati 1902. aastal Strindbergi peaaegu paranoilise armukadeduse tõttu.
Lustakad jalakesed
"Lustakad jalakesed" (originaalpealkirjaga "Happy Feet") on Warner Bros., Village Roadshow Pictures, Golden Village Entertainment stuudio arvutianimafilm.