cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Isiksus
Isiksus ja tunnetuslik empaatia
Nii ekstravertsuses kui ka sotsiaalsuses on alaskaalasid, mis ei ole suhtlemisega otseselt seotud. Näiteks iseloomustab ekstravertsust sotsiaalsele motivatsioonile lisaks ka tundlikkus tasude suhtes ja elamustejanu. Kõrge sotsiaalsuse skooriga võib kaasneda lisaks altruistlikele omadustele ka otsekohesus. Haas ja kolleegid (2015) viisid seetõttu läbi eksperimendi, kus katseisikutel tuli täita isiksuseküsimustik, läbida empaatilise täpsuse ja emotsionaalse perspektiivivõtmise ülesanne (EPÜ). EPÜ-s esitati katseisikutele pilt, millel ühe inimese nägu oli uduseks tehtud. Seejärel tuli neil valida, milline oleks sobiva emotsiooniga nägu uduseks tehtud näo asemele. Haas ja kolleegid (2015) leidsid, et empaatilise täpsusega olid korreleeritud nii ekstravertsuse soojuse (r = .32) kui ka sotsiaalsuse altruismi (r = .26, mõlema p < .05) alaskaala. Ekstravertsusel tervikuna statistiliselt olulist seost empaatilise täpsusega ei ilmnenud. Ekstravertsuse kehtestavuse ja elamustejanu, sotsiaalsuse otsekohesuse ja tagasihoidlikkuse alaskaalade seosed olid ebaolulised nii empaatilise täpsuse kui ka EPÜ tulemustega (Haas jt, 2015).
Isiksus ja empiiriline empaatia
Korrelatsioone on leitud empaatilise muretsemise (EM) ja sotsiaalsuse (S,r = .50), ekstravertsuse (E, r = .26), meelekindluse (M, r = .22, kõik eelnevad p < .001) ja kogemusele avatuse (AK, r = .20, p < .01) vahel (Mooradian, Davis, ja Matzler, 2011). Seega võib EM-i pidada olulisel määral kattuvaks sotsiaalsusega. Mõningast üllatust tekitab arvestatav korrelatsioon k aE-ga, mis viitab, et EM muretsemine pole eriti stressi rohke. Dimensioonile sobinuks paremini nimetus empaatiline kaastundlikkus, mis on meie arvates valentsineutraalsem.
Isiksuse ja empaatia seoste arutelu
Tunnetuslik empaatia, mõõdetuna mitme eri mõõdikuga, on seega märkimisväärses korrelatsioonis sotsiaalsuse (.23 < r < .39) ja kogemusele avatuse (.21 < r < .28), vähemal määral või osaliselt meelekindluse ning ekstravertsusega. Seos puudub neurootilisusega. E ja S alatestide, mis on seotud inimliku suhtlemisega, eraldi vaatamine põhja panevate järeldusteni ei vii.
Kui vaadata empiirilist empaatiat (KE) tervikuna, siis esines päris suur korrelatsioon neurootilisuse ja sotsiaalsusega (mõlemad .48 < r < .51). Vähemal määral oli KE korreleeritud E, AK ja M-ga (kõigil kolmel .19 < r < .27).
Dimensioone eraldi vaadates torkab selgelt silma, et isikliku düstressi ja neurootilisuse korrelatsioon on suur (r = .49). Sellepärast soovitavad käesoleva ülevaateartikli autorid IRI ID dimensioon uuesti läbi mõtestada ja veenduda, kuivõrd mõõdetakse empaatiat, mitte emotsionaalset sättumust. EM-i suur korrelatsioon S-ga ja puudulik korrelatsioon N-ga viitab, et emotsionaalse muretsemise asemel sobinuks dimensiooni nimeks valentsineutraalsuse tõttu paremini näiteks empaatiline kaastunne.
Need tulemused näitavad, et sotsiaalsuse dimensioonis on segatud mõlemad empaatia osad. Seda kinnitab ka Butruse ja Witenbergi (2013) uurimus, kus nad proovisid sotsiaalsuse, kogemusele avastuse ja empaatia põhjal tolerantsust ennustada, aga tõid välja ka prediktorite vahelised korrelatsioonid. Nad leidsid sotsiaalsuse korrelatsiooni nii IRI VV (r = .54) kui EM-ga (r = .48). See on huvitav leid,kuna esimene on seotud pigem tunnetusliku ja teine empiirilise empaatiaga. Butrus ja Witenberg (2013) püüdsid kinni veel teisegi isiksuse seadumuse, avatus kogemusele, mis korreleerus nii VV (r = .23) kui ka EMga (r = .24).
Eelnevale tuginedes joonistub välja pilt, kus sotsiaalsus on võrdväärselt korreleeritud nii TE kui ka KE-ga. Sama on kogemusele avatusega. Edasistes uuringutes tasub täpsustada, kas S korrelatsiooni TE ja KE-ga põhjustavad samad küsimused, või on teatud sotsiaalsuse alaskaalad vastutavad TE-ga ja teised KE-ga korrelatsiooni eest.
Kõigi eespool nimetatud isiksuseomaduste ja empaatia seostele leidub neidki, kes seda seost oluliseks ei pea. Pohling, Bzdok, Eigenstetter, Stumpf, ja Strobel (2015) uurisid saksa üliõpilastel eetilist otsuselangetamist seoses empaatia, väärtuste ja isiksuse seadumustega. Nende uurimismudeli kohaselt puudus empaatia ja isiksuse vahel seos.
Haldreka
Haldreka on küla Hiiumaa vallas Hiiumaa lõunaosas Haldreka poolsaarel, küla maad ulatuvad Haldreka ninani. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Haldrekast põhjas asub Härma, idas Laartsa ja lõunas Kitsa küla.
Nimi
Küla nimi tuleneb Haldi külast ja isikunimest Erik. 1649 on mainitud talupidajat Halti Erick
Elanike arv
Eesti 2021. aasta rahvaloenduse andmetel puudusid külas püsielanikud.
Talud
1726 Läänemaa adramaarevisjonis oli Haldrekal 4 talu. Eesti Vabariigi ajal talude arv kasvas.
Haldreka talud
Ajalugu
Küla kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla ja oli Haldi tütarküla. Küla esimese talunikuna on 1649 mainitud Halti Erick. 1668 oli talunik Halti Ericke Hans.
1726 adramaarevisjoni ajal oli Haldreka kujunenud külaks. 1835 olid talud liidetud Nurste külaga ja perekonnanimedeks saadi: Haltrik, Lukk ja Saar
Külas asus nõukogude ajal sigala.
Külas asub Haldreka päevamärk.
Aastal 1977 liideti küla Kaderna külaga. Aastal 1997 Haldreka küla taastati.
Rivo Tarum
Rivo Tarum (sündinud 21. septembril 1984) on eesti loodusfotograaf.
Ta pildistab peamiselt Eesti loodust.
Harju (Hiiumaa)
Harju piirneb põhjas Valgu, Ulja, Muda ja Emmaste-Kurisu külaga, läänes Kabuna ning lõunas Metsalauka ja Prassi külaga.
Nimi
Küla nimi on tulnud kas Harjumaast või soomekeelsest sõnast vallseljaku kohta. Küla on teadaolevalt esmamainitud 1565. aastal kui Harie by. Hiljem 1622 Haria, 1686 Harrio kulla ja 1693 Harjo.
Grodnieki
Grodnieki on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla lääneosas.
Harju (Hiiumaa)
Loodus
Harju küla piirneb idas Väinamerega. Küla lõunaosa lõikub Prassi hoiualasse. Külas asub Harju karjäär.
Talud
1726. aastal Läänemaa adaramaarevisjoni järgi oli Harju külas 9 taluperemeest. 1835. aastal oli külas 14 talu.
Ajalugu
Harju küla kuulus ajalooliselt Agapäe vakusesse, hiljem Vaemla mõisa alla, asudes algul Käina, hiljem Emmaste kihelkonnas. 1835 saadi külas perekonnanimed Aeg, Einwaht, Hallinselg, Harjak, Kaasik (Kassik), Kommännik, Kraav (Kraw), Kütt, Mänd, Paakspuu (Pakspu), Paomees (Paaomees), Proos, Rüütel (Rütel), Saul, Siimpoeg (Simpoeg), Sobtüll, Turro, Tänavsuu (Tännawsu), Tüll, Uusõue, Vahi (Wahi), Vahtra (Wahtra), Veevo (Weewo), Värav (Werraw), Werrawan ja Werso.
Taristu
Küla läbib Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee, mis küla keskel ristub Harju–Leisu teega.
Kultuurilugu
Külas asuvad Nõmme tuulik ja Rätsepa tuulik, mis mõlemad on arvatud ehitismälestisteks. Külas asub baptisti koguduse kabel.
1644
1644. aasta (MDCXLIV) oli 17. sajandi 44. aasta.
Danzigi vabalinn
Danzigi vabalinn (saksa Freie Stadt Danzig; poola Wolne Miasto Gdańsk) oli riik, mis eksisteeris aastatel 1920–1939.
Riik hõlmas Wisła suudmes asuva Gdański linna (saksa keeles Danzig) ja selle lähialad, kokku 1966 km². Sellel territooriumil elas umbes 356 000 inimest.
Riik loodi Versailles' rahulepingu põhjal 10. jaanuaril 1920. Pärast Esimest maailmasõda ja Saksa Keisririigi langust taastati Preisi Kuningriik vabariikliku valitsusega kui Preisimaa Vaba Riik. Preisimaa Vaba Riik pidi loovutama peaaegu kõik Poseni ja Lääne-Preisimaa provintsi territooriumi äsjaloodud Poola riigile ja Rahvasteliidu mandaadiga Danzigi vabalinnale ning Rahvasteliidu mandaadile Memeli piirkonnas (varem Ida-Preisimaa).
2. septembril 1939 annekteeris Saksamaa Danzigi vabalinna.
Vastavalt Potsdami konverentsi otsusele jäi Teise maailmasõja järel Preisimaa kirdeosa koos Königsbergiga NSV Liidu valdusse. Danzigi vabalinna ala anti Poolale. Linna saksa elanikkond küüditati Saksamaale.
17. juunil 1947 moodustati Hamburgis Danzigi vabalinna eksiilvalitsus.
Lauljate loendid
Siin on loetletud lauljaid, sealhulgas räppareid.
Kilpjas leht
pisi|[[Suur mungalill|Suure mungalille kilpjas leht]] Kilpjas leht on taime leht, mille roots kinnitub lehelaba alumise pinna keskossa.
Hajusarvutus
pisi|260px|(a) ja (b) Hajussüsteem. (c) Paralleelsüsteem Hajusarvutus on töömahukate arvutusülesannete lahendamine, kasutades kahte või enamat arvutivõrku ühendatud arvutit.
Hajusarvutus kujutab endast paralleelarvutuse erijuhtu. Paralleelarvutus on ühe arvutusülesande eri osade samaaegne lahendamine mitme protsessoriga, mis asuvad ühes või mitmes arvutis. Selleks peab ülesanne olema jaotatud osadeks, mida lahendatakse paralleelselt. Seejuures võib arvutusülesande eri osade lahendamiseks kasutada erinevaid arvutiressursse. Samas ei saa igat ülesannet jaotada osadeks, mida paralleelselt lahendada.
Ajalugu
Viimasel ajal lahendavad arvutusülesandeid arvutid, mis on ühendatud erinevate andmesidevahenditega, kuid varem kasutati selleks inimesi. Näiteks arvutusi tuumapommi mudeli jaoks sooritas rühm USA teadlasi, kes kasutasid arvutusmasinaid.
Sõnumiedastusega samaaegsete protsesside kasutamise juured ulatuvad operatsioonisüsteemide ehituse uuringutesse 1960. aastatel. Esimesed laialt levinud hajussüsteemid olid kohtvõrgud nagu Ethernet, mis leiutati 1970. aastatel.
Seoses interneti tulekuga ja selle kiire arenguga kogus populaarsust idee kasutada hajusarvutusprojektides vabatahtlikke arvutikasutajaid, kellel on võimalus kasutada internetti. Selliste hajusarvutuse projektite, nagu näiteks SETI@home, Folding@home, Climateprediction.net ja paljude teiste projektide arvutusvõimsus on peaaegu sama suur kaasaegsete superarvutitega võrreldes. Folding@home on Guinnessi rekordite raamatu järgi maailma kõige mahukam hajusarvutuse kobar ehk klaster. Praeguseks on loodud mitu tasulist, kuid ka tasuta arvutiprogrammi hajusarvutusprojektide organiseerimiseks ja haldamiseks.
Üldine skeem
Hajusarvutusprojektis osalemine toimub üldjuhul järgmiselt: arvutikasutaja laadib oma operatsioonisüsteemis alla klientprogrammi, paigaldab selle oma arvutisse ja käivitab. Klientprogramm suhtleb aeg-ajalt projekti serveriga, küsides andmeid, mida töödelda, ja saates arvutustulemusi. Seejuures töötab klientprogramm võrreldes teiste arvutis töötavate programmidega madala prioriteediga ja ei takista põhitööd.
Osalejate motiveerimine
Paljud projektid loovad keskkonna osalejate võistlemisele arvutuste mahu osas ning seda üksikute osalejate kui ka võistkondade kaupa. Tähtsaks asjaoluks on siin põhjalik ja kena välimusega statistika osalejate tulemustest, punktitabelid, foorumid projekti aruteluks ja muu selline. Kõik see moodustab osalejate suhtlemiseks sotsiaalse võrgustiku. Seejuures jääb hajusarvutusprojekti põhieesmärk paljude osalejate jaoks tagaplaanile. Näiteks saab tähtsamaks veebilehe ja klienttarkvara kujundamine. Sellise lähenemise edukust tõestab see, et on olemas paljude eri projektides osalevate võistkondade veebilehed, kus reklaamitakse valitud projekti vabatahtlikult ja iseseisvalt ning tõmmatakse ligi uusi osalejaid. Mõnda hajusarvutusprojekti rahastatakse ning osalejatele pakutakse rahalist tasu teatud tulemuste eest. Selliseid projekte võib vaadelda kui loteriisid, milles osalejad midagi kasulikku arvutades panustavad oma arvuti ressursse ja loovad endale võimalust midagi võita. Seejuures on võiduvõimalus võrdeline panustatud arvutusvõimsusega; nagu loteriiski – mida rohkem on pileteid ostetud, seda suurem on võimalus võita.
Vaatamata sellele, et enamik hajusarvutusprojektidest toimib tänu vabatahtlikele personaalarvuti kasutajatele, on võimalus, et tavakasutaja satub tahtmatult osaliseks mingis projektis, mille klienttarkvara võib olla arvutisse paigaldatud mingi arvutiviiruse poolt. Nüüdisaegse infotehnoloogia ja andmesidevõrkude arengu juures võib selline viirusena käituv klienttarkvara, mis ei kahjusta arvutis olevat infot, kuid samas suurendab arvuti protsessori hõivatust, jääda avastamata.
Geoloogiline kaart
Geoloogiline kaart on kaart, mis annab eri värvuste või tingmärkide abil piltliku ülevaate piirkonna geoloogilisest ehitusest, avanevate kivimite koostisest, vanusest ja lasumusest mitte ainult maapinnal, vaid ka sügavamal.
Hajusarvutus
Vabatahtlikud hajusarvutusprojektid
Tuntumad vabatahtlikkusel põhinevad hajusarvutusprojektid on toodud alljärgnevas tabelis.
Kriitika ja vandenõuteooriad
Hajusarvutusprojektide organiseerijad on algusest peale väitnud, et kõikide projektiga liitunud inimeste osavõtt ei ole tasustatav ja arvutuste tulemused on avalikud. Kuid on võimalus, et:
Cronquisti süsteem
Cronquisti süsteem on katteseemnetaimede liigiüleste taksonite süsteem, mille väljatöötajaks on olnud Arthur Cronquist (1919–1992) ja mis on avaldatud tema raamatuis An Integrated System of Classification of Flowering Plants (1981) ja The Evolution and Classification of Flowering Plants (1968; 2. trükk 1988).
Klass Magnoliopsida
right|thumb|300px|Cronquisti süsteemi diagramm
GGG
GGG on lühend, mis tähistab mitut:
Mütoloogia
Mütoloogia on teadus müütidest. Mütoloogia uurib müütide ja mütoloogiate kujunemist, nende arhetüüpe, omavahelisi suhteid, tähendusi ja tõlgendusi. Olulisel kohal on mütoloogia kui teaduse jaoks olnud müütide tekkepõhjused ning nende vastavused reaalsete ajalooliste sündmuste või nähtustega. Põhjalikult on uuritud ka müütide funktsioone ja tähendusi, nende struktuure, rändeid, seoseid psüühikaga jpm.
Folkloristika
Mütoloogia ja folkloristika uurimisvaldkonnad on suuresti kattuvad, kuid on olulisi erinevusi. Folkloori (ja folkloristika) valdkond kuuluvad ka sellised pärimuslikud tekstid, mis mütoloogiale huvi ei paku, kuna ei sisalda müüti (tähendusrikast osa). Näiteks lihtsad sõnamängulised mõistatused ("Milline kõrv ei kuule? - Tassikõrv!") jmt. Mütoloogia omakorda uurib aga ka selliseid valdkondi, mis folkloristikast kaugele jäävad: müütide tähendused, funktsioonid, struktuurid jne.
Teoloogia
Mütoloogia ja teoloogia (usuteaduse) valdkonnad on samuti osaliselt kattuvad. Siiski, teoloogia valdkonnast jäävad välja need müüdid, mis ei ole otseselt usundilised (näiteks kõikvõimalikud vandenõuteooriad jmt). Samas, mütoloogia valdkonda ei kuulu paljud religioonispetsiifilised teemad nagu kirikulugu, liturgika jne. Kuid võib olla ka uuringuid, mis hõlmavad kõiki kolme valdkonda (James Frazeri "Vana Testamendi folkloor" jmt.)
Gatsgalciems
Gatsgalciems on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla lääneosas.
Küla asub merepinnast 57 meetri kõrgusel Dižklajamdīķise tiigi kaldal. Gatsgalciems jääb valla keskusest Tiņģerest 6, piirkonna keskusest Talsist 24 ning Riiast 143 kilomeetri kaugusele.
Aerofonide loend
Sellel leheküljel on loetletud aerofone.
Eesti Kalur
Eesti Kalur oli Stockholmis aastail 1980–1993 ilmunud ajakiri. See asutati 1980. aasta ESTO ajal toimunud Eesti Kalurite Koondise kongressil Stockholmis, et talletada eesti kalurite mälestusi ja edastada värskeid uudiseid. Ilmus neli korda aastas.
Tegevuse lõpetamisel esitas Eesti Kalur viimases numbris üleskutse, et autorid saadaksid oma edaspidised kaastööd Eestis ilmuva ajalehe Meremees lisale Kalamees.
Väljaandja: Eesti Kalurite Koondis
Toimetaja: Elmar Pettai
1645
1645. aasta (MDCXLV) oli 17. sajandi 45. aasta.
Munajas leht
pisi|[[Arukask|Arukase munajas leht]] Munajas leht on piklik leht, mille laba kõige laiem koht on keskkohast allpool (st leherootsule lähemal).
Salaühing
Salaühing on ühing, mille liikmeskond, eesmärgid, praktikad ja/või tegevuse muud aspektid on osaliselt või täielikult avalikkuse eest varjatud ning teada üksnes kõigile või osadele salaühingu enda liikmetele. Salaühingud on eksisteerinud hiljemalt sumeritel, vanaaja Egiptuses, Indias, Pärsias, Kreekas ja Roomas ning neid tegutseb ka tänapäeval. Salaühinguid on olnud usulise või esoteerilise taustaga, kuid ka revolutsioonilise või kriminaalse iseloomuga. Salaühingu liikmeks vastu võtmine võib toimuda teatud erilise initsiatsiooniriitusena, kus uustulnuk pühendatakse ühingu saladustesse ning kohustatakse vaikima sellest, mida ta saladuskatte all näeb ja kuuleb.
Aktiivmuda
thumb|Üldistatud skemaatiline joonis [[aktiivmudapuhastist]] Aktiivmuda on helbeline biomass, mis tekib reovee puhastamisel (aktiivmudapuhastis) aeroobses või anaeroobses keskkonnas. Aktiivmuda koosneb peamiselt bakteritest ja teistest mikroorganismidest.
Salaühing
Paljude salaühingutega on seotud vandenõuteooriad.
Jõelähtme prügila
right|thumb|300px|Vaade prügimäele kirdest
Jäätmeid kogutakse valdavalt Tallinnast ja Harju maakonnast.
2010. aastal käitles ettevõte pea 160 000 tonni tavajäätmeid, millest ligi 140 000 tonni oli segaolmejäätmeid. See tähendab, et ettevõttesse jõudis eelmisel aastal käitlemiseks 1/3 kogu Eesti segaolmejäätmetest.
Prügila juurde rajatud tee algab Tallinna–Narva maanteelt.
Prügilas tegutseb AS Tallinna Jäätmete Taaskasutuskeskus.
Efemeerid
Efemeeride all võidakse mõista:
1647
1647. aasta (MDCXLVII) oli 17. sajandi 47. aasta.
Julius Bobinger
Julius Bobinger (sündinud 15. märtsil 1944 Münchenis) on Saksamaa diplomaat.
Ta on õppinud inglise ja germaani filoloogiat.
Ta on töötanud diplomaadina Iraagis, Elevandiluurannikul ja Kreekas.
1646
1646. aasta (MDCXLVI) oli 17. sajandi 46. aasta.
Territoriaalne planeerimine
Territoriaalne planeerimine on maa-alade planeerimine nende tsoneerimise eesmärgil.
Territoriaalsest planeerimisest kasvas hiljem välja nüüdisaegne ruumiline planeerimine.
Algotest
Algotest ehk vetikatest on eksperimentaalmeetod, millega on võimalik hinnata ja kindlaks teha veekogude eutrofeerumuse määra, samuti inimtegevuse tagajärjel veekokku jõudvate toksiliste ühendite biotoimet, kasutades selleks vetikate kooslusi või puhaskultuure.
Eestis on meetodit rakendatud 1960. aastate algusest.
UPIC
UPIC on Iannis Xenakise leiutatud interaktiivse graafilise partituuri abil muusika komponeerimise süsteem.
UPIC-i kontseptsiooni on Xenakis formuleerinud järgmiselt: "UPIC (Unité Polyagogique Informatique du CEMAMu, CEMAMu mitmedimensiooniline informaatikaseade) on masin, mis on mõeldud muusikalise partituuri interaktiivseks komponeerimiseks" (Xenakis 1992:329). CEMAMu (Centre d’Études de Mathématique et Automatique Musicales, 1972–2001) oli Iannis Xenakise loodud ja juhitud uurimisasutus, mis lõpetas tegevuse pärast Xenakise surma.
UPIC on helilooja töövahend, milles on ühendatud graafilise partituuri töötlemise, helitöötluse ja võimsa "ettekande" (play-back) süsteem, mis kõik kasutavad reaalajas sama infot. Seetõttu on muusika kõlamise ajal võimalikud kõik joonistamise ja töötlemise operatsioonid.
UPIC eksisteerib kahe versioonina: varasem riistvaraversioon ning hilisem tarkvaraversioon UPIX.
UPIC-i tarkvaraversioon UPIX töötab Windowsi keskkonnas. Ta kujutab enesest hiirega juhitavat "kasutajasõbralikku" aknastiilis graafilist kasutajaliidest ja võimaldab reaalajas joonistamist, toimetamist, muusika lehekülje mängimist ja esituse salvestamist. UPIC-i tarkvaraversioon UPIX on vabavara.
Iannis Xenakise üks teoseid UPIC-ile on "Mycenae Alpha" aastast 1978.
UPIC-i areng aastani 2001
UPIC-it arendati põhiliselt 1970-ndatest kuni 1990-ndate alguseni. Aastail 1970 konstrueeris Xenakise loodud uurimiskeskus CEMAMu esimese UPIC-i versiooni, soovides muuta nähtavaks muusika mikro- ja makrostruktuuri. Mikrostruktuuri seisukohalt võis helilooja kujutada lainekujusid ja helitugevuse envelop 'eid. Samuti oli võimalik kujutada individuaalse sageduse, helitugevuse ja lainekujude trajektooriga kaari, millest igaüks oli seotud ühe ostsillaatoriga. UPIC-i lehekülg on niisiis teatud tüüpi partituur ning näide graafilisest sünteesist või grafismidest, mis kontrollivad aditiivse sünteesi ja sagedusmodulatsiooni parameetreid. Kaarte üleskirjutamine toimub kas joonistades graafilisel laual või hiire abil.
Aastaks 1987 töötas CEMAMu välja UPIC-i reaalajaversiooni ning aastaks 1991 versiooni PC-le Windowsi keskkonnas. Selles versioonis oli olemas põhiliste käskude integratsioon tervikusse, eriti diskreetimisvahendid (salvestus, mahamängimine, lihtsad töötlusfunktsioonid). Ettekande sünkroonimine välise seadmega, näiteks kommunikatsioon UPIC-i ja MIDI seadmete vahel, oli toona uurimisel, kuid selle väljatöötamiseni ei jõutud. Oli loodud võimalus sisestada UPIC-i pankadesse teiste programmidega toodetud andmeid.
Aastaks 1991 oli süsteem industrialiseeritud ning valmis müügiks (suure omahinna tõttu suudeti küll müüa vaid üksikud eksemplarid). Tulenevalt nii arvutite riist- kui ka tarkvara üldisest tormilisest arengust töötas CEMAMu aastatel 1991–2002 välja puhta tarkvaraversiooni UPIX (2001), mis oli funktsioonidelt peaaegu identne 1991. aasta versiooniga.
UPIC-i versioonid:
UPIC-i kirjeldus
Järgnev UPIC-i kirjeldus on veidi tänapäevastatud kokkuvõte Iannis Xenakise raamatu "Vormelipõhine muusika" lisas 3 (Xenakis 1992:329-334) ilmunud UPIC-i süsteemi ülevaatest seisuga 1991. Suures osas kehtib see tekst ka praeguse UPIC-i tarkvaraversiooni UPIX kohta.
Partituur
UPIC-i partituuriks on kogum jooni, mida võib nimetada "kaarteks". Üks kaar on helikõrgus (sagedus) suhtes ajaga koordinaatteljestikus. Sageduse muutused võivad olla kas pidevad või diskreetsed ning katta terve ambituse. Vältused võivad esineda vahemikus 6 millisekundit kuni muusikalise lehekülje kogukestus (maksimum 1 tund). UPIC on mõeldud kompleksselt väljendama sageduse ja vältuse väärtusi. Selles mõttes on "kaare" mõiste klassikalise notatsiooni "noodi" laienduseks. Lisaks on igal kaarel hulk heliomadusi, mida võib reaalajas mahamängimise käigus muuta. Heli töötlemine UPIC-is hõlmab lainekujude ülejoonistamist ja ümberdefineerimist, mähisjoone (envelop), sageduse ja amplituudi kõveraid, kaare määratluste moduleerimist ning audiokanalite parameetrite modifitseerimist (helitugevus ja mähisjoon). Kõik need operatsioonid on võimalikud mahamängimise käigus reaalajas ning kohe kuulda. Sama graafilise partituuri erinevaid kõlalisi tõlgendusi võib läbi proovida kaarte rühmade abil. Rühmad koosnevad ühest kaarest kuni terve leheküljetäie kaarteni ning võimaldavad silmpilkset ja täielikku heli parameetrite muutmist (lainekuju, transpositsioon jne). Mahamängimise käigus võib muusik liikuda ühelt leheküljelt teisele ning kontrollida tempot ja mahamängimise paika, liikudes hiirega üle kogu lehekülje. Tulemuse elava interpretatsiooni võib salvestada töödeldavaks objektiks, "sekventsiks". Tempo ja positsioon sekventsis on kontrollitavad sekventsi mahamängimise käigus. Lehekülje joonistamine ja toimetamine: liigutatavates ja muudetava suurusega akendes võib maksimaalselt olla lahti neli partituurilehekülge.
Kaarte joonistamine
Kaari võib joonistada kasutades üht joonistusmeetoditest (vaba käsi, murdjoon jne). Kui nii määrata, paigutub kaar leheküljele samal hetkel, kui selle joonistamine lõpeb. Kui 64 ostsillaatori piir ületatakse, kaare lisamine ei õnnestu. Igal hetkel on võimalik muuta ettemääratud valikute hulka (lainekuju, mähisjoon, sagedusmõõtkava, amplituudimõõtkava, kaal, moduleeriv kõver, audiokanal). Üks lehekülg sisaldab maksimaalselt 4000 kaart. Kasutatavad on tavalised töötlemiskäsud (lõika, kopeeri, aseta). Igal leheküljel võib luua neli tüüpvalikuga (plokk, nimekiri, kriteeriumid) kaarte rühma, igas rühmas suvaline arv kaari. Rühma puhul võib rakendada geomeetrilisi operatsioone nagu sümmeetria, rotatsioon, vertikaalne joondamine. Vajadusel on võimalik hetkega muuta rühma kuuluvate kaarte omadusi (signaalikuju, mähisjoont, sagedusmõõtkava, amplituudimõõtkava, kaalu, moduleerivat kõverat, audiokanalit. Veel enam, rühma võib hetkega sulgeda, soolorežiimis toimetada ja/või transponeerida.
Helitöötlus
Iga kaar on seostatud ostsillaatoriga, mille konfiguratsioon on sätestatud järgmiste kõvera omaduste jaoks: lainekuju, mähisjoon, moduleeriv kõver, audiokanal. Enne ostsillaatorile edastamist konverteeritakse kaare ja mähisjoone graafilised andmed vastavalt sagedus- ja amplituuditabeliks. Lainekujud ja mähisjooned võib saada joonistades või tuletades sämplitud ja normaliseeritud kõlast. Konversioonitabelite sisu on defineeritav kas joonistades või menüükäsu abil ning ülejoonistatav. Sagedustabeli definitsioonimenüü käsk võimaldab kasutajal sätestada ambituse piire (hertsides või pooltoonides) ja muusikalise skaala parameetreid (häälestusühik ja selle võrdne jaotus oktavis). Sagedustabelit võib ümber pöörata ja muuta katkematuks või astmeliseks. Viimasel juhul on astmed oktavijaotised. Kui mängida astmelise sagedustabeliga, järgivad kaaresisesed helikõrguse muutused tabeli sagedusastmeid.
Esitus
Reaalajas on võimalik maha mängida ainult ühte lehekülge korraga. Korraga võib eraldi akendes lahti olla maksimaalselt neli üksteise külge seotud või sidumata lehekülge. Sellel lihtsalt klikkides valib kasutaja, millist lehekülge mängida, peatades või jätkata mahamängimist, defineerida mahamängimise võimalikud ajapiirid vabalt valitud silmusena (loop). Tempot ja mängukohta võib defineerida hiire liikumisega leheküljel või sisestades nende väärtused. Lehekülje piires on võimalikud kõik liikumistüübid (edasi, tagasi, hüppeline, kiirenev, aeglustuv). Kui tempot ei kontrollita (not user-controlled), mängitakse lehekülge püsivas tempos. Igal leheküljel on määratud kanali parameetrite hulk (dünaamika ja mähisjoon). Ettekande ajal on reaalajas kontrollitavad kõigi 16 väljundaudiokanali dünaamika ja mähisjoon. Kuna kanali mähisjoon ulatub üle terve lehekülje, on võimalik lokaalselt määratleda kaare tähtsus, suunates ta teatud kanalisse. UPIC-is on sekvents salvestatav ettekande ajal (kontrollituna või mitte) ükskõik milliselt järgnevalt lehekülje positsioonilt kuuemillisekundilise täpsusega, maksimum 12 minutit ettekannet. See on näha ajakõvera positsioonidena. Iga sekventsi lõiku võib üle kirjutada kas uue salvestise või ülejoonistamisega. Sekventsi ettekanne on joonistatud välja oma aknas ja seda võib juhtida hiirega (nagu lehekülgegi). Kui on salvestatud neli lehekülge, on kasutajal võimalik töötada kahe sekventsiga.
Salvestamine
Leheküljed, lainekujud, graafikud, transformatsioonitabelid ja sekventsid on salvestatud eraldi pankadesse (DOS-failid). Pangad on kaitstavad parooliga. Võimalik on objektide ja pankade kopeerimine, ümbernimetamine ja kustutamine. Kasutaja võib salvestada objekte, mis pärinevad eri pankadest. Objekti võib salvestada igasse panka.
Kontroll reaalajas
Lehekülje kontroll. Tempo. Mänguaja intervall (silmusega või silmuseta (looping)). Lehekülje sisse/väljalülitus. Positsioon leheküljel. Igal audiokanalil dünaamika ja envelop. Sekventsi kontroll. Tempo määratlus. Sekventsi sisse-/väljalülitus. Rühma kontroll. Soolo. Vaikus (mute). Transpositsiooniväärtus. Sagedusmodulatsioon. Väljundkanal. Lainekuju (64 hulgast). Sagedustabel (4 hulgast). Envelop (128 hulgast). Amplituuditabel (4 hulgast). Joonistamine mahamängimisega ühel ajal. Lehekülje mängimisega üheaegselt võib kasutaja muuta selle lainekujusid, mähisjooni ja konversioonitabeleid. Uut kaart on võimalik kuulda kohe, kui joonistamine on lõpetatud. Olemasoleva kaare võib üle joonistada enne tema lõppemist ning kuulata samal ajal.
UPIC-i areng alates aastast 2001
Nüüd kavandavad mitmed jõud UPIC-i edasiarendamist. Üheks selliseks katseks on loomingulise koosluse "La kitchen" välja töötatud prototüüp IanniX. Järgnev tekst vahendab infot, mis on pärit UPIC-i arendamise hetkeseisu kajastavast raportist (Coduys-Pape-Lefèvre 2002). IanniXi suhtes on siiski kriitilised nii Gérard Pape kui ka Iannis Xenakise üks lähemaid sõpru ja võitluskaaslasi, Iannis Xenakise sõprade ühingu president helilooja François-Bernard Mâche. Mõlemad on leidnud, et IanniX kaugeneb liialt UPIC-i algideest, olla eelkõige muusika visuaalse modelleerimise vahendiks. IanniXi tehnilised väljatöötajad on olnud tihedalt seotud IRCAM-iga ning sealt ka IanniXi liigne panustatus live-elektroonikale. Xenakis, erinevalt Pierre Boulezist, ei olnud suur live-elektroonika austaja. (Pape 6.9.2005)
IanniX
Pärast Iannis Xenakise surma aastal 2001 võttis CEMAMu juhtimise üle Julio Estrada, kuid CEMAMu lagunes kiiresti. Thierry Coduysi poolt juhitav uurimiskeskus „La kitchen” seadis ülesandeks teostada maist kuni septembrini 2002 UPIC-i ekspertiis. Selle koostamisel osalesid Thierry Coduysi palvel informaatika ja kunstilise konsultandina programmeerija Adrien Lefèvre ning CCMIX-i direktor Gérard Pape. Viimase üheteistkümne aasta jooksul on Les Ateliers UPIC, aastast 2000 uue nimega CCMIX, õpetanud paljusid heliloojaid ning edendanud heliloomingut. Reaktsioonid UPIC-i suhtes on olnud üksmeelsed: töövahend on fantastiline, kuid selle areng on jäänud aastasse 1991 ning seda informaatika üldise tohutu arengu tõttu. Hoolimata sellest, et vana UPIC on ikka veel kasutatav, on tema avangardistlik aspekt jäänud veidi tagaplaanile. Pärast CEMAMu’st maha jäänud UPIX-i programmi algkoodi analüüsi otsustati uuendada programmi arhitektuuri kohasemate vahenditega. UPIX ei tööta mujal kui Windowsis, meie soov on laiendada programmi võimalusi, kasutades uusi palju kasutajasõbralikumaid platvorme UNIX, Linux ja Mac OS X. Uurimisrühmal ei olnud ka õigust originaalkoodi ümbertöötamiseks. Kolme seminari ja diskussioonide tulemusena Pariisis, Lyonis ja Santa Cruzis USA-s võib teha esimesi kokkuvõtteid: graafilise ja kõlamaterjali seoste valdkonnas on loodud palju programme, teiste seas Metasynth ja Hyperupic. Samas pole nende kavandajad mõistnud – vaatamata sellele, et nad on loonud huvitavaid programme –, et UPIC-i idee ei ole tõlkida visuaalset kuvandit kõlavaks tulemuseks, vaid visuaalne kuvand teenib pigem kõlamassi graafilise representatsiooni huve. Nad määratlevad visuaalse kuvandi abil üldkõla parameetreid, töötamata seejuures kõla mikrostruktuuri detailitasandil, nagu me võime teha UPIC-is. Niisiis võime me öelda, et UPIC on inspireerinud täiesti teistsuguseid programme, millel pole temaga otsest seost. Uue programmi vajadus, mis järgiks UPIC-i teed, kuid läheks veelgi kaugemale, on jäänud jätkuvalt aktuaalseks. Santa Cruzi konverentsi päevil tuletas teiste seas Curtis Roads meelde vajadust leida tihedamaid seoseid graafilise või visuaalse ja kõlalise representatsiooni vahel. Täna otsime me representatsiooni, mis sümboliseeriks ühtaegu kompositsiooni formaalset struktuuri, lubaks samas tegutseda helisünteesi vallas kõigil nii mikro- kui ka makrotasanditel ning soosiks ka graafilist paindlikkust. Küsimused ja lahendused, mida UPIC püstitab elektroonilise partituuri ja graafilise sünteesi kohta, jääksid võrdselt aktuaalseks.
IanniX: UPIC-i uus suund
UPIC-i looja Iannis Xenakise auks on kavandamisel uus programm IanniX. Näib ilmne, et küsimuse all ei ole uue UPIC-i loomine, mis satuks vastuollu Iannis Xenakise olulise ajaloolise instrumendiga. IanniX oleks UPIC-i projekti jätkuks, eelistades küll elektroakustilise partituuri graafilist representatsiooni, takerdumata seejuures vaid visuaalsesse kujutamisse. IanniX pakuks ka teistsuguseid helisünteesi tehnikaid, mitte ainult aditiivne süntees ja sagedusmodulatsioon, mis on implementeerituna olemas UPIC-is. Kunstiliselt areneks IanniX mitmes uues suunas.
Mitmedimensiooniline ja multiformaalne graafiline partituur
UPIC-i lehekülje tasand muutuks IanniXi partituuri mikrotasandiks, üksiku „kõla” representatsiooniks. Nagu kujutatakse UPIC-i lehekülge, nii kujutatakse kõlade järgnevust. Me soovime kujutada IanniXis kõrgemat tasandit, mille sisse on peidetud mikrotasand ning mille sees me kujutame „kõlade” sekventse rikaste ja keerulistena tänu nende juba mikrotasandil toimuvale tämbrisünteesile. Me soovime niisiis eristada üksiku kõla sünteesi graafilise representatsiooni mikroformaalsel tasandil komplekssete kõlade sekventsist makroformaalsel tasandil.
IanniXis kasutatavad või mittekasutatavad sünteesitehnikad
Ühest küljest me soovime jätkata aditiivse ja sagedusmodulatsiooni ostsillaatorite sünteesi kujutamist nagu praeguses UPIC-is, lisades võimaluse minna vertikaalsuunas kuni tuhande ostsillaatorini ning miks ka mitte lisada uue võimalusena filtripankade trajektooride joonistamist? Võimalik on tuhande filtriga pank, mis töötleb valget müra, kasutades uut arvutikaarti, mille on leiutanud ülirikaste kõlade sünteesi ja resünteesiga tegelev Giuseppe de Giugno. Alates spektraalset tüüpi analüüsist ja resünteesist võime me ette kujutada võimalust teostada redigeerimistoiminguid filtrite panga graafilise representatsiooni tingimustes, mis seda resünteesi kujutaks. Loomulikult on olemas ka teisi, rohkem xenakislikke helisünteesi võimalusi, nagu „Gabori matriits” (Matrice de Gabor) oma gaborettidega (Gaborette). Me soovime niisiis kujutada väga rikkalikke redigeerimistoiminguid „Gabori matriitsi” graafilise representatsiooni tingimustes, mis võimaldab mikroskoopilisi operatsioone kõlagraanulite tasemel. Loomulikult eksisteerib palju teisi sünteesi ja signaali töötlemise meetodeid, mis väärivad inkorporeerimist IanniXi funktsioonidena. On soovitatav, et kõlad, mida realiseeritakse sünteesi või signaali töötlemise abil, ei sõltuks IanniXist, vaid oleksid programmiga otseses seoses, võimaldades plug-in tüüpi arhitektuure.
Võimalus anda komponeerimisele dünaamika ja mitmedimensioonilisus
Kui Xenakis pakkus välja meetodi joonistada arhitektilaua taga, pidas ta silmas otseselt helilooja kujutatavat joont, tema liigutust ja graafilist representatsiooni. Tänapäeval võime minna veel kaugemale tänu intelligentsetele liikumisanduritele, mida on arendatud „La kitchenis”. Kui me ei soovi või ei suuda joonistada, on liikumisandurid võimelised tõlkima kineetilise žesti otse graafiliseks kujundiks. See on väga huvipakkuv nii kompositsiooni mikro- kui ka makrotasandi jaoks. Mikrotasandil fikseerib andur žesti, mis esindab meloodilist või rütmilist kõverat, samas kui makrotasandil väljendab žest tempo accelerando 't (kiirenemist) või rallentando 't (aeglustumist).
Makrovorm: mitmedimensiooniline ja polütemporaalne sekventser
UPIC-i abil komponeerimise makroformaalsel tasandil tegutseme me kahedimensioonilises ruumis, milles graafilist partituuri mängitakse ühes tempos, isegi kui tempo on muudetav. Täna pakume me välja programmi, mis võimaldab ruumi multitopoloogiat ja multitemposid, tuginedes printsiibile, mis üldistab UPIC-i, säilitades tema puutumatuse. See Adrien Lefèvre'i väljamõeldud printsiip on väga lihtne formaalse matemaatika konstruktsioon, millel puudub senini rakendus, mis võimaldaks saavutada hämmastavaid ja innovaatilisi tulemusi. Teisalt ühendaks see muusikalise väljenduse valdkondi, mis näivad hetkel vägagi lahus. IanniX pakub graafilise partituuri makrotasandile juba mikrotasandil konstrueeritud kompleksse „kõla” sümboolset representatsiooni. Selliseid kõlasid võib mõista nagu planeetidena, millest igaüks areneb individuaalse kas staatilise või muutuva süsteemi alusel. On võimalik lihtsalt kujutada UPIC-i paljusid lehekülgi, mida mängitakse simultaanselt, seotud igaüks oma geomeetria ja eri tüüpi süntesaatoritega. IanniXi puhul ette pandud ajatrajektooride representatsioon on samavõrd kasutatav kõla ruumis liikumise kujutamisel. Me võime kujutada kõla, mis pöörleb ja mille panoraamimisel on erinevad nobedused.
HighC
UPIC-i edasiarenduseks võib pidada ka Thomas Baudeli arendatavat muusika loomise programmi HighC. Programmi eesmärk on muuta muusika komponeerimine sama lihtsaks ja selgeks kui on joonistamine. Algajad ja lapsed võivad kasutada seda katsetamiseks ning õppida selle abil harmooniat ja komponeerimist kõlaga. Professionaalid võivad leida komponeerimisel uusi aspekte ning luua helisämpleid ja -lõike, mida hiljem lisada oma teostesse või luua terviklikke uusi teoseid. HighC on inspireeritud Iannis Xenakise poolt 1980ndatel arendatud UPIC-i tööpõhimõtetest. UPIC leidis kasutamist paljude selle aja heliloojate poolt. Tänu arvutitehnoloogia arengule on see süsteem saanud kättesaadavaks laiale hulgale inimestele.
HighC on graafiline töövahend muusika loomiseks. Ta on ühtaegu süntesaator, sekventser ja mikser. Programmi kasutamiseks pole vaja erilist muusikalist ettevalmistust: mõne minutiga on võimalik luua uimastavaid helimaastikke ja hulle kõlasid. Tänu graafilisele lähenemisele on võimalik lihtsalt õppida akustikat, muusikateooriat ja helisünteesi.
HighC vastab ka nõudlikele professionaalsetele vajadustele. Programmile on lisatud helisünteesi vahendeid: sagedusmodulatsioon, ringmodulatsioon, liitmis- ja granulaarne süntees ning palju muud. Pole vaja keerulisi juhtpaneele paljude nuppude, liugurite ja pistikutega, mis võivad anda ettenägematuid tulemusi. Pole vaja midagi programmeerida.
HighC kasutab kõige lihtsamaid töötlusvõtteid: nootide joonistamine, mähisjooned ja lainekujud, helide liigutamine ja kuju muutmine, kopeerimis- ja kleepimisfunktsioon, helide rühmitamine rütmideks või rütmimustriteks, helide rühmade kordamine harmoonilise liini loomiseks, helide sidumine üksteisega, et luua modulatsioone.
Mälukontroller
pisi|Intel 82PM45 mälukontroller
Mälukontroller (ingl. Memory Controller) on digitaalahel, mis haldab sisenevat ja väljuvat andmevoogu arvuti põhimälust. Mälukontroller võib olla eraldiseisev kiip või integreeritud mõnda teise kiipi, näiteks mikroprotsessorisse, siis nimetatakse seda integreeritud mälukontrolleriks (ingl. Integrated Memory Controller ehk IMC). Mälukontrollerit kutsutakse vahel ka mälukiibi kontrolleriks (MCC) või mälukontrolleri üksuseks (MCU).
Ajalugu
pisi|Mälukontrolleri tõttu tekkinud pudelikael CPU ja perifeeriaseadmete vahel Inteli mikroprotsessoreid kasutavates arvutites on traditsiooniliselt rakendatud mälukontrollereid, mis asuvad emaplaatide põhjasillal. Paljud modernsemad mikroprotsessorid (näiteks Compaqi Alpha 21364, AMD Athlon 64 ja ka Opteron seeria, IBMi POWER5, Sun Microsystemsi UltraSPARC T1 kui ka tänapäevased Inteli Core i5 ja Core i7 mikroprotsessorid) omavad integreeritud mälukontrollerit, mis lühendavad mälu latentsusaega.
Kuigi integreeritud mälukontroller võib tõsta süsteemi üldist võimekust, piiritleb see mikroprotsessori kindlale mälutüübile (või kindlatele mälutüüpidele), mistõttu tuleb riistvara uute mälutüüpide toetamiseks ümber projekteerida. Näiteks DDR2 SDRAM mälu kasutusevõtmisel tuli AMD turule uute Athlon 64 protsessoritega, millel olid teistsuguse füüsilise pistikuga (tuntud kui sokkel AM2) uued DDR2 kontrollerid ja mis sobisid ainult DDR2 mälu kasutavatele emaplaatidele. Kui mälukontroller pole kiipi integreeritud, siis saab sama keskprotsessorit paigaldada uuele emaplaadile, millel on uuendatud ainult põhjasild.
Mälukontrolleri integreerimine ühele kiibile ei ole uus idee. Mõned 1990ndatel loodud mikroprotsessorid (näiteks DEC Alpha 21066 ja ka HP PA-7300LC) omasid integreeritud mälukontrollereid, kuna eraldiseisva kontrolleri kaotamine vähendas süsteemi loomise kulusid.
Eesmärk
Mälukontrollerid sisaldavad loogikat, mis on vajalik andmete lugemiseks ja kirjutamiseks DRAM-i ning ka selle värskendamiseks. Ilma pideva värskendamiseta andmed kaovad, sest kondensaatorid tühjenevad lühikese aja jooksul ning nende abil salvestatud informatsioon kaob. Lisaks reguleerib mälukontroller ka seda, milliseid pesi kasutatakse täisvõimsusel ja millised on ooterežiimis.
Andmete kirjutamine ja lugemine dünaamilises muutmälus toimub õige rea ning veeru valimisega vastavalt andmete aadressidele ning nende edastamine multiplekserile. Sealt edasi valib dünaamilises muutmälus olev demultiplekser õiged mäluaadressid ning tagastab andmed samuti läbi multiplekseri, et konsolideerida andmeid ja vähendada operatsiooniks vajalikku siinilaiust.
Siinilaius tähendab mälupesaga ühenduses olevate rööpsete siinide arvu. Mälukontrollerite siinilaius algab 8-bitist esimestes süsteemides kuni 512-bitini keerulistemates süsteemides ja graafikakaartides (tüüpiliselt rakendatud kui neli 64-bitist üheaegselt rööbiti töötavat mälukontrollerit).
Mõned mälukontrollerid (näiteks PowerQUICC II protsessorisse integreeritud kontroller) on võimalik samaaegselt ühendada eri tüüpi seadmetega, sealhulgas SDRAM, SRAM, ROM ja MMIO. Igaüks neist vajab veidi erinevat juhtsiini, kuid mälukontroller esitleb neid protsessorile kui tüüpilise süsteemisiini või esisiinina. Mõned mälukontrollerid (näiteks PowerQUICC II protsessoris olev kontroller) sisaldab vigade leidmise ja parandamise riistvara.
Üksikud eksperimentaalsed mälukontrollerid omavad lisaks esimesel tasemel olevale mäluhaldus üksuse poolt aadressite tõlgendamisele ka teist taset aadresside tõlgendamiseks.
Teatud Intel Core protsessoritesse paigaldatud mälukontrollerid pakkusid mälu skrämblimise võimalust, ehk võimaldati muuta põhimällu kirjutatavad kasutaja andmeid pseudojuhuslikeks mustriteks. Nii välditakse ekspertiisil ja pöördprojekteerimisel põhinevat andmete analüüsi DRAM-is, et ära hoida külmkäivitusründeid. See võimalus disainiti mitte turvalisuse tagamiseks, vaid DRAM-iga seotud elektriliste probleemide lahendamiseks, seetõttu ei saa seda pidada rangelt krüptograafilise turvalisuse tagamiseks.
DDR-mälu
DDR-mälukontrollerid (DDR – Double Data Rate) on kasutusel DDR SDRAM-i juhtimiseks, kus andmeid edastatakse nii langeva kui tõusva mälu taktsignaali frondi ajal. DDR-kontrollerid on keerukama ehitusega kui ühekordse kiirusega sünkroon-DRAM-kontrollerid, kuid lubavad edastada kahekordset andmemahtu ilma mälupesa taktsignaali või siini laiust muutmata.
Kahekanaliline mälu
Kahekanalilise mälu kontrollerid on mälukontrollerid, kus DRAM-seadmed on eraldatud kahe siini abil, et lubada kahel mälukontrolleril luua ühendust paralleelselt. See kahekordistab siini teoreetilist andmeside kiirust. Teoreetiliselt on võimalik ehitada ka rohkem kanaleid (ideaalses lahenduses kanal iga DRAM-i pesa kohta), aga kuna suur juhtmete arv, suurenev müra ja vajadus selle järele, et paralleelse ühenduse juhtmed oleks ühepikkused, tähendab see, et uusi kanaleid on väga raske lisada.
Täielikult puhverdatud mälu
Täielikult puhverdatud mälu süsteemide korral paigaldatakse mälupuhver igale mälumoodulile (mida täielikult puhverdatud muutmälu kasutamisel kutsutakse FB-DIMMiks), mis erinevalt tavalistest mälukontrolleritest, kus kasutusel paralleelühendus RAMiga ühendumiseks, kasutab jadaühendust ühendumaks mälukontrolleriga. Selline lahendus vähendab mäluseadmete emaplaadile paigaldamiseks vajalike juhtmete hulka (lubades kasutada vähem kihte, mis omakorda tähendab, et ühele plaadile on võimalik lisada rohkem mäluseadmeid), seda küll suureneva latentsuse arvelt. Latentsuse suurenemine on tingitud sellest, et rohkem aega kulub DRAM-ilt loetud paralleelinformatsiooni teisendamiseks jadainformatsiooniks, mida saaks kasutada FB-DIMM kontroller ja ka tagasiteisendamine emaplaadil olevale mälukontrollerile.
Teoorias on võimalik panna FB-DIMM-mälupuhvri seadmed kasutama ükskõik milliseid DRAM-i pesi. See võimaldab ehitada mälukontrollereid, mis saavad hakkama kõikide DRAM-i pesadega, aga vastav tehnoloogia on veel arendusjärgus.
Välkmälu kontroller
Mitmed välkmäluseadmed, näiteks USB-mälupulgad, sisaldavad kiibil välkmälu kontrollerit. Välkmälu ei vaja pidevat värskendamist ja salvestatud andmed säilivad ka olukorras, kui toide on eemaldatud. Välkmälu ei sobi muutmäluseadmeks, kuna on olemuselt muutmälust aeglasema ligipääsuga ja muutub pärast mõnda miljonit kirjutamistsüklit kasutamatuks.
Allikrohi (perekond)
Allikrohi ehk rabasalat (Montia) on portulakiliste sugukonda kuuluv ühe- või mitmeaastaste rohttaimede perekond.
Perekonda kuulub 10–15 liiki.
Muḩammad
Muhammad (araabia keeles محمد ; umbes 570 Meka – 8. juuni 632 Mediina) oli islamiusu prohvet. Tema pikk nimi on Abū-l-Qāsim Muḥammad ibn ‘Abd Allāh ibn ‘Abd al-Muṭṭalib ibn Hāšim ibn ‘Abd Manāf al-Qurašī (أبو القاسم محمد بن عبد الله بن عبد المطلب بن هاشم بن عبد مناف القرشي). Eesti keeles kasutatakse ka nimekuju Muhamed.
Muslimid lisavad pärast tema nime mainimist alati "rahu olgu tema peal" (alayhi as-salām) või "jumal õnnistagu teda ja andku talle rahu" (ṣallā-llāhu ʿalayhī wa-ʾālihī wa-sallama, lühend SAW).
Muhammadi elu ja islamitraditsioon
Andmeid Muhammadi elu kohta on vähe ning need pärinevad peamiselt araabia autoritelt, kes elasid sajandeid pärast Muhammadit ja pole seetõttu kuigi usaldusväärsed. Varasemates teadetes pole prohveti elu kuigi täpselt fikseeritud, kuid ajapikku muutusid tema elulookirjeldused täpsemaks ja kanoonilisemaks. Tavaliselt tehakse Muhammadi elust kirjutades kompromiss, usaldades islamiajaloolaste kirja pandud faktoloogiat, kuid püüdes seda võimalikult kriitiliselt tõlgendada.
Muhammadi noorusaeg
Muhammad sündis umbes 570. aastal Mekas ja kuulus quraiši hõimu hašimi linnaaraablaste sugukonda. Muhammadi isa suri kohe pärast poisi sündi ning tema ema siis, kui poiss oli 6-aastane. Seetõttu kasvatas Muhammadi üles tema onu Abu Talib.
Ilmutused
Muhammad sai oma esimese ilmutuse 610. aastal Hira mäel. Tema ette ilmus hirmuäratav kuju, kelles Muhammad tundis ära peaingel Gabrieli. Ingel lausus järgmised read ning käskis Muhammadil neid korrata: "Loe Isanda nimel, kes on loonud,
loonud inimese veremügarast.
Loe, sest sinu Isand on õilis
ja on õpetanud kirjasulega
inimestele tarkust, mida ta ei teadnud." (suura 96: 1–5) Ingel ütles, et Muhammadile on määratud saada Allahi saadikuks, andes mõista, et see ilmutus ei jää viimaseks. See oli piinarikas kogemus: esimestel kordadel tõmbus kogu ta keha krampi ning ta higistas meeletult. Tema naine Hadidža lohutas Muhammadit, kuid too ei osanud algul näha selles muud kui päikesest tingitud hallutsinatsiooni. Nagu lubatud, hakkasid Allahilt aina uued sõnumid saabuma.
Meka vastasseis
Mekas oli välja kujunenud püsielanikest kaupmeeste klass, keda tunti kuraišiitidena (quraiši hõimu järgi). Kuraišiidid kasutasid ära oma kontakte sealsete beduiini hõimudega, et muuta Meka üheks Araabia sisemaa tähtsaimaks kaubanduskeskuseks. Muhammad sai aru, et mekalased ja araablased vajavad midagi, millele nad jäägitult alluksid. Meka peab tõusma kõrgemale väiklastest hõimutülidest ja sisevõitlusest. Araablased vajasid ühteliitvat religiooni.
Muhammadi õpetuste peamine iva oli vaeste ja väetite kaitsmine. See põhines Allahi hoiatusel, et viimse kohtupäeva saabudes mõistetakse teiste ekspluateerijad igaveseks ajaks hukka. Kuigi Muhammad oli ka ise edukas kaupmees olnud, sattus ta nende hulgas ebasoosingusse, kuna kritiseeris kuraišiitide moraalset hoiakut. Lisaks naeruvääristas Muhammad mekalaste esiisade kombeid ning kutsus hülgama kõiki teisi jumalaid. Mekalased seisid talle vastu, kuna ebajumalatest lahtiütlemine oleks tähendanud neile majanduslikku kaotust.
Osava diplomaadina õnnestus Muhammadil pidada edukaid läbirääkimisi Mediina saadikutega. Kahe aasta jooksul saatis ta sinna oma mõttekaaslasi ning 622. aastal kolis ta sinna koos oma äia Abū Bakriga ka ise. Seda lahkumist nimetatakse hidžraks ning aasta 622 tähistab ühtlasi islami ajaarvamise algust. Põgenemine toimus viimasel hetkel, sest kuraišid olid otsustanud ta tappa.
Muhammadi poliitika ja islami võit
Muhammadist sai Mediina valitseja, kes rakendas oma vastaste vastu ka relvajõudu. Mediina perioodil muutusid ta õpetused vägivaldsemaks. Aastatel 624–630 peetud võitluses alistas Muhammad Meka ning muutis selle islami usukeskuseks. Seejärel allutas ta endale suurema osa beduiini hõime, pannes aluse Araabia kalifaadile.
Muhammadi järglaseks sai tema ustav järgija, endine kaupmees Abū Bakr, kellest sai esimene Rashiduni kalifaadi kaliif (Vaata ka Kaliifide loend).
Muhammad suri 632. aastal.
Muhammadi naised
Muhammad harrastas vastavalt islami õpetusele polügaamiat. Tema lemmiknaiste hulka kuulus Aiša.
Nižnekamski rajoon
Nižnekamski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Nižnekamski linn.