cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mistral (raketisüsteem)
Kasutamine
1974. aastal hakati Mistrali süsteemi välja töötama ja aastal 1988 võeti selle esimene versioon (S1) kasutusele. 1997 tuli välja teine versioon Mistral-2 (M2).
Selle seeriatootmist alustati 1989. aastal ja nüüd on see kasutusel 27 riigi 40 relvajõus (8 Euroopas, 8 Aasia – Vaikne ookeani piirkonnas, 5 Lõuna-Ameerikas, 3 Lähis-Idas).
Kokku on tellitud/müüdud üle 16 000 raketi.
Hiljuti esitas tellimuse Tai kuninglik merevägi Sardali/Mistrali õhukaitsesüsteemi hankimiseks. Tehingu väärtuseks on hinnatud 45,7–76,2 miljonit eurot. Süsteemid paigutatakse mereväe kahele Naresuani klassi fregatile ja kahele vastvalminud Pattani klassi patrull-laevale.
Ellen Pompeo
Ellen Pompeo (sündinud 10. novembril 1969 Everettis Massachusettsi osariigis) on Kuldgloobusele nomineeritud USA näitleja.
Mistral (raketisüsteem)
Kasutavad riigid
pisi|Mistrali raketi väljalaskmine Prantsuse-Rumeenia ühise sõjaväelise õppus käigus. (Capu Midia lasketiir). 2012. aasta seisuga on relvasüsteem kasutusel järgmistes riikides: Austria, Belgia, Brasiilia, Brunei, Ecuador, Eesti, Soome, Prantsusmaa, Ungari, Indoneesia, Iraan, Iisrael, Keenia, Maroko, Uus-Meremaa, Norra, Omaan, Pakistan, Singapur, Hispaania, Tai, Venezuela.
Sama klassi raketid
Mistraliga võrreldavad õhutõrje raketid on USA FIM-92 Stinger ja Nõukogude Liidus välja töötatud 9K38 Igla. Põhiline erinevus Mistrali ja nende rakettide vahel on see, et Mistrali raketi laskmiseks on alati vaja laskeplatvormi. Stingerit ja Iglat on võimalik lasta ilma platvormita, näiteks õlalt.
Ellen Pompeo
Ta on eelkõige tuntud Dr. Meredith Grey osatäitjana USA telesarjas "Grey anatoomia".
Tanel Toom
pisi| Tanel Toom filmi "Tõde ja õigus" võtetel Tanel Toom (sündinud 1. novembril 1982) on eesti režissöör ja stsenarist.
Tanel Toom sündis meremehe peres. Ta lõpetas 2001. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi ja seejärel Tallinna Ülikoolis filmikunsti eriala. Pärast seda täiendas end Inglismaal National Film and Television Schooli mängufilmi režii magistriõppes.
Tema joonistatud karikatuure leidub 2001. aasta karikatuuriraamatus "Väikesed rõvedad pildikesed e. kogu tõde elust".
Tema lühifilm "Teine tulemine" valiti 2008. aastal Veneetsia filmifestivali lühifilmide programmi. Lühifilm "Pihtimus" võitis 2010. aastal välismaise filmi kategoorias tudengifilmide Oscari ja oli 2011. aastal Oscari viie nominendi hulgas.
20. veebruaril 2019 esilinastus Tanel Toomi esimene täispikk mängufilm "Tõde ja õigus", mis valiti rahvusvahelise filmi Oscari eelnimekirja, st kümne parema filmi hulka.
17. märtsil 2023 esilinastus tema teine täispikk mängufilm "Viimane vahipost".
Isiklikku
Tanel Toomi elukaaslane on laulja Maia Vahtramäe.
Marie Reisik
pisi|Marie Reisik Marie Reisik (1911. aastani Marie Tamman; 6. veebruar 1887 Kilingi-Nõmme – 3. august 1941 Tallinn) oli Eesti poliitik, feminist, ajakirjanik ja naisliikumise juhtfiguure.
Marie Reisik oli Tartu Naisseltsi asutajaid ja juhatuse liige (1907–1919). Tartu Naisselts oli esimene Eesti naiste organisatsioon. Pärast Pariisist naasmist tekitas Marie Reisiku julge käitumine naisseltsi konservatiivses liikmeskonnas skandaali, mille tagajärjel Reisik koos mitme toetajaga lahkus Tartu Naisseltsist ja asutas Tartu Naisühingu.
Aastatel 1909–1920 töötas ta prantsuse keele õpetajana algul Pärnumaa, hiljem Tartu ja Tallinna koolides.
1913. aastal ilmus Postimehe toimetuselt Marguerite Audoux' romaan "Marie-Claire", mille on tõlkinud Marie Tamman.
Marie Reisik oli üks kunstirühmituse Pallas asutajaid 1918. aastal. Ta lahkus Pallasest 1919. aastal Gripenbergi skandaali tõttu.
Aastatel 1919–1920 oli ta Eesti Rahvaerakonna Tartumaa esindajana Eesti Asutava Kogu liige, kuulus töökaitse komisjoni ja hariduskomisjoni. Aastatel 1929–1932 oli ta IV Riigikogu liige, kuulus sotsiaalkomisjoni. Aastatel 1932–1934 oli ta V Riigikogu liige, kuulus sotsiaalkomisjoni ja rahaasjanduse komisjoni.
Ta oli Eesti Naisorganisatsioonide Liidu asutaja ja selle juhataja aastatel 1920–1940 (1930. aastal nimetati see ümber Eesti Naisliiduks). Aastatel 1911 kuni 1918 oli ta Tartu Naisseltsi ajakirja Naisterahva Töö ja Elu tegevtoimetaja ja hiljem ka Eesti Naisorganisatsioonide Liidu ajakirja Naiste Hääl peatoimetaja (1926–1932).
Ta oli Eesti naisliikumise juhtfiguure ja üks esimesi feministe. Tema ülevaade Eesti naisliikumise ajaloost on ilmunud kogumikus "Eesti. Maa. Rahvas" (1926).
1935. aasta sügisel asutas ta Eesti Naisliidu juurde Kodumajanduse Instituudi, mida 1936. aastast ise juhtis, töötas seal ka õppejõuna.
1941. aastal oli ta NKVD poolt tagaotsitav. Marie Reisik suri 3. augustil 1941 Tallinna Keskhaiglas ja on maetud Liiva kalmistule.
Hans Kann
pisi Hans Kann (31. märts 1849 Kaagvere – 6. oktoober 1932) oli eesti koorijuht ja laulja, rahvusliku liikumise tegelane.
Kann sündis Kanepi kihelkonnas Kaagveres. Oli samas koolmeister ning aktiivne seltsiliikumise tegelane: oli Kanepi pasunakoori asutaja ja lauluseltsi asutajaid, laulis kuulsas Kanepi kooris. Samuti kuulus ta Võru Eesti Põllumeeste Seltsi ja Eesti Kirjameeste Seltsi.
Isiklikku
Tema tütred olid keeleteadlane ja õpetaja Kallista Kann ja muusikapedagoog Salme Kann.
Fenomen (1996)
"Fenomen" (inglise keeles "Phenomenon") on 1996. aasta müstiline draamafilm. Filmi režissöör on Jon Turteltaub ja stsenarist Gerald Di Pego.
Helilooja on Thomas Newman, filmi kõige tuntum lugu on aga Eric Claptoni esitatud "Change The World" (autorid Tommy Sims, Gordon Kennedy ja Wayne Kirkpatrick).
Film räägib automehaanikust (kehastab John Travolta), kes saab 37. sünnipäevaks kingituseks telekineetilised võimed, ja sellest, kuidas ta elu selle tõttu muutub.
Peaosi mängivad John Travolta, Kyra Sedgwick, Forest Whitaker ja Robert Duvall.
Hammasülekanne
pisi|300px|Hammasülekanne Hammasülekanne on ülekanne, mis koosneb kahest või enamast hammasrattast või hammasrattast ja hammaslatist. Selle abil kantakse üle pöördliikumist või muudetakse see kulgliikumiseks (translatoorseks liikumiseks) või ka vastupidi. On mehaanikas laialt levinud.
Hammasülekannete liigitus
pisi|Silinderhammasülekanne pisi|Hammaslattülekanne
Ülekandetegur
Ülekandetegur on üks tähtsamaid hammasülekannet iseloomustavatest parameetritest.
Valdav osa hammasülekannetest teostab pöörlemise ülekandmist ühelt võllilt teisele tingimustes, kus võllide asend on fikseeritud ega muutu. Sel juhul võib hammasrataste pöörlemist käsitleda lihtliikumisena.
Evolventhammasülekande geomeetria
pisi|400px|Hambumise elemendid: p – hambumise samm; s – hamba paksus; e – hambavahe laius; d – jaotusringjoone läbimõõt; df – jalgaderingjoon; da – peaderingjoon Pilt:Zab kola zebatego-techniczny 2.png
Vaata ka
Engranatge Engranaje Engrenage Ingrano Ingranaggio Krumpliaratis Engrenagem
Katleri
Katleri on asum Tallinnas Lasnamäe linnaosas. Asum piirneb Maarjamäe, Kose, Kuristiku, Tondiraba ja Loopealse asumiga. Katleri asumi pindala on 0,38 km2.
Katleri asum on saanud nime läheduses asunud Katleri suvemõisa järgi. Nõukogude ajal oli praeguse Katleri asumi nimeks Lasnamäe VIII mikrorajoon.
Elanikkond
2016. aastal moodustasid 0–17-aastased asumi elanikkonnast 12–17%, 68-aastased või vanemad aga 10–19%.
pisi|Õhuvaade Katleri asumile
Haridus, kultuur ja sport
Katleri asumis asub Tallinna Täiskasvanute Gümnaasium ja Tondiraba tennisekeskus.
Ajalugu
Katleri suvemõisa rajas 19. sajandi algul Tallinna ülemkämmerei Carl Koch. Sajandi teisel poolel oli mõisa ametlik nimi Karlova (Carlowa) mõis, kuid Tondi raba läheduse tõttu kutsus rahvas seda Tondi mõisaks. Tondi nimi tuli kasutusele 17. sajandil ning pärineb arvatavasti Tallinna bürgermeistri Jobst Dunte nimest. Mõisast lõuna poole jäi Tondi raba ning itta Tondi kõrts. 1870. aastatel omandas Karlova mõisa varem lihunikuna tegutsenud August Kattler (1840–1915).
Katleri ühekorruselist mõisahoonet ümbritses väike allee ja metallist piirdega iluaed. Suvemõisa ümbrust kasutati 19. sajandi lõpul sõjaväelaste laskeharjutuste kohana. 1927. aastal tabas mõisahoonet suur tulekahju. II maailmasõja järel kasutasid suvemõisa rajatisi Nõukogude armee sõdurid, hiljem rajati selle lähedusse Lasnamäe sõjaväelennuväli.
8. Lasnamäe mikrorajooni hakati ehitama viie- ja üheksakorruselisi korterelamuid peamiselt 1990. aastate alguses. , ehitusaeg aastatel 1989–1991.
Toiteallikas
Toiteallikas on mitmetähenduslik sõna. Selle all võidakse mõelda
Daniil Štšenja
pisi|Danil Štšenja kuju vasakul, ausambalt "1000 aastasele Venemaale", [[Veliki Novgorod|Novgorodi Kremlis]] Vürst Danil Štšenja (vene Даниил Васильевич Щеня; surnud pärast 1514. a) oli Ivan III ja Vassili III aegne Moskva suurvürstiriigi väejuht ja vojevood.
Danil Štšenja viis ellu suurvürst Ivan III plaani ühendada ida-slaavi vürstiriigid Moskva suurvürstiriigi võimu alla, kroonikast:
Danil Štšenja juhtis Moskva suurvürstiriigi vägesid Vene-Rootsi sõjas (1495–1497) Soomes, piiras edutult kolm kuud 1495. aastal Viiburi kindlust.
Aastatel 1501–1503 toimunud Liivimaa-Moskva sõjas juhtis ta Moskva suurvürstiriigi vägesid Helme (1501) ja Smolino (1502) lahingutes Liivi ordu maameistri Wolter von Plettenbergi vastu.
Mälestuse jäädvustamine
1862. aastal püstitati Novgorodi Kremlis ausammas "1000-aastasele Venemaale", millega mälestati teiste hulgas ka teda.
Advektsioon
pisi|Advektiivne udu Negevi kõrbes 2019. aastal Advektsioon (meteoroloogia) (lad. advectio - juurdevool) on  atmosfääris erinevate füüsikaliste omadustega õhumasside horisontaalsuunalise kandumisega  ühest piirkonnast teise seonduv üksteise kohale või ka alla libisemine.
Nähtusi, mis on põhjustatud õhumasside advektsioonist, nimetatakse advektiivseteks, nt advektiivne udu.
Starsky & Hutch
"Statsky & Hutch" on Ameerika Ühendriikide telesari, mida toodeti aastatel 1975–1979 (esmaeeter 30. aprillist 1975 kuni 15. maini 1979).
Sisu
Kaks tänavaelu tundvat politseinikku, Starsky ja Hutch, võitlevad kurikaeltega. Nad sõidavad Starsky punase-valgetriibulise Ford Torinoga, mille hüüdnimi on Striped Tomato ('triibuline tomat'). Neid aitab Huggy Bear.
Handi-Mansimaa
Handi-Mansimaa (täisnimega Handi-Mansi Jugra autonoomne ringkond) on Venemaa föderatsiooni subjekt, mis asub Uurali föderaalringkonnas ja on osa Tjumeni oblastist.
Ringkonna halduskeskus on Hantõ-Mansiisk. Suuremad linnad on Surgut, Nižnevartovsk, Neftejugansk, Hantõ-Mansiisk, Kogalõm ja Njagan.
Loodus
Sood hõlmavad selle pindalast 44,3%, metsad 44%, siseveekogud 6,6%, põllumajandusalad 3% ja põõsastikud 2,1%.
Kliima
Ringkonnas valitseb mandriline kliima pika külma talve ja lühikese sooja suvega. Kõige külmem kuu on jaanuar, selle keskmine õhutemperatuur on –15 °C ringkonna lõunaosas kuni –22 °C põhjas. Kõige soojem kuu on juuli, selle keskmine õhutemperatuur on 16 °C ringkonna põhjaosas kuni 19 °C lõunas.
Hüdrograafia
Peamised jõed on Ob ja selle lisajõgi Irtõš. Obi lisajõgedest on olulisemad parempoolsed Vahh, Agan, Tromjogan, Ljamin, Pim, Nazõm, Kazõm ja vasakpoolsed Suur-Jugan, Suur-Salõm, Põhja-Sosva. Irtõši lisajõgedest on olulisemad Konda ja Sogom.
Ringkonnas on üle 25 000 järve, suuremad neist on Tormomtor, Vandmtor, Piltanlor, Sõrkovoje, Samotlor.
Ammoniidid
Ammoniidid on mitmetähenduslik sõna, mis võib tähendada:
Handi-Mansimaa
Loomastik
Loomadest on levinud pardid, rabapüü, teder, laanepüü, orav, ondatra, metsis, valgejänes, soobel, põder, kärp, punarebane, naarits, mäger, saarmas, karu, haned ja siberi kärp. Vähemal määral on esindatud ahm, põhjapõder, hunt, ilves ja polaarrebane.
Taimestik
Levinumad puuliigid on lehis, mänd, kuusk, seeder, nulg, kask ja haab.
Territoorium ja haldusjaotus
Ringkond jaguneb 13 linnaringkonnaks ja 9 munitsipaalrajooniks; 26 linnaasunduseks ja 58 külaasunduseks.
Linnaringkondi moodustavad järgmised linnad: Hantõ-Mansiisk, Jugorsk, Kogalõm, Langepass, Megion, Neftejugansk, Nižnevartovsk, Njagan, Pokatši, Põt-Jahh, Radužnõi, Surgut, Urai.
Munitsipaalrajoonideks on Belojarski, Berjozovo, Hantõ-Mansiiski, Kondinskoje, Neftejuganski, Nižnevartovski, Oktjabrskoje, Sovetski ja Surguti rajoon.
Linnaasundusi moodustavad alevid ja linnad Agiriš, Andra, Barsovo, Belojarski, Belõi Jar, Berjozovo, Fjodorovski, Igrim, Izlutšinsk, Kommunistitšeski, Kondinskoje, Kuminski, Ljantor, Lugovoi, Malinovski, Mežduretšenski, Mortka, Novoagansk, Oktjabrskoje, Pionerski, Poikovski, Priobje, Sovetski, Zelenoborsk, Tajožnõi, Talinka.
Rahvastik
Seoses nafta- ja gaasimaardlate kasutuselevõtuga on ringkonna elanike arv immigratsiooni tõttu 20. sajandi teisel poolel ja 21. sajandil kiiresti tõusnud. Tabelis on toodud sündimuse, suremuse ja migratsiooni näitajad :
Suuremad rahvusrühmad on 2010. aasta rahvaloenduse andmeil venelased (68,1%), tatarlased (7,6%), ukrainlased (6,4%), baškiirid (2,5%) ja aserbaidžaanid (1,8%). Põlisrahvastest on hante 1,3%, mansisid 0,8%, komisid 0,2% ja neenetseid 0,1%.
Kurepõllu
Kurepõllu on asum Tallinnas Lasnamäe linnaosas. Asum piirneb Paevälja, Laagna, Pae, Sikupilli, Uuslinna ja Kadrioru asumiga. Kurepõllu asumi pindala on 0,68 km².
Kurepõllu asum on saanud nime Kure ja Põllu tänava järgi, mis on asumi kunagised tänavad. Kure tänav kustutati tänavate nimekirjast 1958. aastal, Põllu tänav nimetati ümber Lasnamäe põiguks ning kaotati lõplikult 1984. aastal. Nõukogude ajal tunti asumit Lasnamäe XI mikrorajoonina, samuti kutsuti seda Turba mikrorajooniks.
Kurepõllu asum piirneb Uuslinna tänava, Valge tänava, Narva maantee,  J. Smuuli tee ja Laagna teega.
Ajalugu
Asumi üheks vanemaks tänavaks on Võidujooksu tänav, mis on saanud nime ratsaspordivõistluste järgi, mis toimusid 18. märtsil 1884 tänava läheduses asunud hipodroomil. Võidujooksu tänavat on esmamainitud 1900. aastal. Kurepõllu asumit läbiva Hundikuristiku oja lähedal asus Oskar Ottase kohvimaja Kaljuvald. Vanad fotod on näidanud, et piirkonna asustus oli omal ajal üsna hõre, asumi eripäraks oli paekivist aedade rohkus.
1980ndatel hakati Kurepõllu asumit hoonestama üheksakorruseliste suurpaneelmajadega. 2004. aastal ehitati Valge tänava äärde uusi kortermaju.
Elanikkond
2016. aastal moodustasid 0–17aastased asumi elanikkonnast 18–22%, üle 68-aastased aga 10–19%. Eestlasi oli 18–49%.
Loodus
Asumist voolab läbi Hundikuristiku oja.
Kurepõllu asumi tänavad
Asumis on Kurepõllu tänav, Laagna tee, Liikuri tänav, Narva maantee, J. Smuuli tee, Turba tänav ja Võidujooksu tänav.
Hääletus
Hääletus on üks viisidest, mille abil grupp saab langetada otsuseid nii, et enamik grupi liikmetest pooldab otsust.
Hääletus koosneb kahest komponendist:
Tavaliselt kasutatakse hääletust, mille puhul kõik annavad hääle ühele etteantud valikutest, hääletuse tulemuseks on inimeste arv iga variandi kohta, kes on selle poolt hääletanud. Selle hääletuse sagedasti kasutatav erijuht on kujul, kus variantideks on "jah", "ei" ja võib-olla erapooletu.
Kui valikuid on mitu, siis võib saada valida kas valikute hulgast ühe, valikute pingerea või vastavalt pingereale kindla arvu teostatud valikuid, mis on saanud hääli kõige rohkem. Mitme valikuga hääletuse sagedasti kasutatav erijuht on, kus iga inimene saab anda hääle ainult ühele valikule. Nii toimuvad tihti rahvahääletused – ent sama rahvahääletus võib sisaldada mitut hääletust (valikute komplekti) ehk olla nende koondhääletus.
Valimisvõimaluste laienduseks võib anda juurde võimalusi, mida saab iga valiku puhul valida. Näiteks võib lisanduda erapooletu – sel juhul hääletatakse igal valiku poolt, erapooletu või vastu. See muudab hääletuse tulemused täpsemaks (ehk annab suurema võimaluse saavutada konsensust). Võib ka anda võimaluse iga valiku kohta kirjutada määratud vahemikus arv, näiteks kümnepallisüsteemis üks kuni kümme. Kõikide valikute puhul võib siis võtta näiteks keskmised. Nii toimuvad tihti spordivõistluste kohtunike hääletused (kus hääleõigus hääletuses, kellele anda auhinnad, on kohtunike käes ja valitakse pingerea esimesed, nummerdades nende kohad vastavalt järjestusele pingereas. Igal kohtunikul on ka vetoõigus, vetot peab kaitsma vastavalt võistluse reeglitele).
Kergejõustik 1952. aasta suveolümpiamängudel
Kergejõustik 1952. aasta suveolümpiamängudel
Hääletus
Et saada hääletuse tulemused võimalikult lähedale konsensusele või sellega võrdseks, peab hääletusele eelnema võimalikult paljusid hääletatava küsitluse aspekte hõlmavad väitlused. Kui tegu on riigiga, siis ei pea konsensusega leppima kehtiva karistusega kriminaalkurjategijad. Samas tuleb võimalikult hea ühisotsuse saavutamiseks arvestada ka nende põhjendatud arvamustega. Hea hääletustulemus on selline, mis arvestab võimalikult paljude inimeste võimalike huvidega.
Kergejõustik 1952. aasta suveolümpiamängudel
Kergejõustikuvõistlused peeti 20.–27. juulini Helsingi olümpiastaadionil.
100 m
Finaal: 21. juuli Osavõtjaid: 72 Maailmarekord: 10,2 Jesse Owens, USA (20. juuni 1936, Chicago) 10,2 Harold Davis, USA (6. juuni 1941, Compton) 10,2 Lloyd LaBeach, Panama (15. mai 1948, Fresno) 10,2 Barney Ewell, USA (9. juuli 1948, Evanston) 10,2 McDonald Bailey, Suurbritannia (25. august 1951, Belgrad) Olümpiarekord: 10,3 Eddie Tolan, USA (1. august 1932, Los Angeles) 10,3 Jesse Owens, USA, (3. august 1936 Berliin) 10,3 Harrison Dillard, USA (31. juuli 1948, London) Olümpiavõitja 1948: 10,3 Harrison Dillard USA (31. juuli 1948, London) <br style="clear:both;" />
200 m
Finaal: 23. juuli Osavõtjaid: 71 Maailmarekord: 20,6 (1926) Roland Locke USA, (1948) James Carlton USA, (1952) Andrew Standfield USA Olümpiarekord: 20,7 (1936) Jesse Owens USA Olümpiavõitja 1948: 21,1 Melvin Patton USA <br style="clear:both;" />
400 m
Finaal: 25. juuli Osavõtjaid: 71 Maailmarekord: 45,8 (1950) George Rhoden, Jamaica Olümpiarekord: 46,2 (1932) Arthur Wint, USA 46,2 (1948) Arthur Wint, Jamaica Olümpiavõitja 1948: 46,2 Arthur Wint, Jamaica <br style="clear:both;" />
800 m
Finaal: 22. juuli Osavõtjaid: 50 Maailmarekord: 1.46,6 (1939) Rudolf Harbig, Saksamaa Olümpiarekord: 1.49,2 (1948) Malvin Whitfield, USA Olümpiavõitja 1948: 1.49,2 Mal Whitfield, USA <br style="clear:both;" />
1500 m
Finaal: 26. juuli Osavõtjaid: 52 Maailmarekord: 3.43,0 (1944) Guder Hägg, Rootsi 3.43,0 (1947) Lennart Stand,Rootsi 3.43,0 (1952) Werner Lueg, Saksamaa Olümpiarekord: 3.47,8 (1936) John Lovelock, Uus-Meremaa Olümpiavõitja 1948: 3.49,8 Hanry Eriksson, Rootsi Mihail Velsvebel (NSV Liit, Eesti NSV) oli 2. eeljooksus 4. (3.52,6) ja pääses poolfinaali. 1. poolfinaalis oli Velsvebel täpselt sama ajaga 11. <br style="clear:both;" />
5000 m
Finaal: 24. juuli Osavõtjaid: 45 Maailmarekord: 13.58,2 (1942) Gunder Hägg, Rootsi Olümpiarekord: 14.17,6 (1948) Gaston Reiff, Belgia Olümpiavõitja 1948: 14.17,6 Gaston Reiff, Belgia <br style="clear:both;" />
10 000 m
Finaal: 20. juuli Osavõtjaid: 33 Maailmarekord: 29.02,6 (1950) Emil Zátopek, Tšehhoslovakkia Olümpiarekord: 29.59,6 (1948) Emil Zátopek, Tšehhoslovakkia Olümpiavõitja 1948: 29.59,6 Emil Zátopek, Tšehhoslovakkia <br style="clear:both;" />
Maraton
Finaal: 27. juuli Osavõtjaid: 66 Maailmarekord: 2:20.43 (1952) James Peters, Suurbritannia Olümpiarekord: 2:29.19 (1936) Sohn Kee-chung, Lõuna-Korea Olümpiavõitja 1948: 2:34.51 Delfo Cabrera, Argentina <br style="clear:both;" />
110 m tõkkejooks
Finaal: 24. juuli Osavõtjaid: 30 Maailmarekord: 13,6 (1950) Richard Attlesey, USA Olümpiarekord: 13,9 (1948) William Potter, USA Olümpiavõitja 1948: 13,9 William Porter, USA <br style="clear:both;" />
400 m tõkkejooks
Finaal: 21. juuli Osavõtjaid: 40 Maailmarekord: 50,6 (1934) Glenn Hardin, USA Olümpiarekord: 51,1 (1948) Roy Cochran, USA Olümpiavõitja 1948: 51,1 Roy Cochran, USA <br style="clear:both;" />
3000 m takistusjooks
Finaal: 25. juuli Osavõtjaid: 35 Maailmarekord: 8.48,6 (1952) Vladimir Kazantsev, NSV Liit Olümpiarekord: 9.03,8 (1936) Wolmari Iso-Hollo, Soome Olümpiavõitja 1948: 9.04,6 Tore Sjöstrand, Rootsi <br style="clear:both;" />
4×100 m
Finaal: 27. juuli Osavõtjaid: 22 võistkonda Maailmarekord: 39,8 (1936) USA Olümpiarekord: 39,8 (1936) USA Olümpiavõitja 1948: 40,6 USA <br style="clear:both;" />
4×400 m
Finaal: 27. juuli Osavõtjaid: 18 võistkonda Maailmarekord: 3.08,2 (1932) USA Olümpiarekord: 3.08,2 (1932) USA Olümpiavõitja 1948: 3.10,4 USA <br style="clear:both;" />
10 km käimine
Finaal: 27. juuli Osavõtjaid: 23 Maailmarekord: 42.39,6 (1945) Verner Hardmo, Rootsi Olümpiarekord: 45.13,2 (1948) John Mikaelsson Olümpiavõitja 1948: 45.13,2 John Mikaelsson, Rootsi <br style="clear:both;" />
50 km käimine
Finaal: 21. juuli Osavõtjaid: 31 Maailmarekord: 4:31.21,6 (1952) Antal Róka, Ungari Olümpiarekord: 4:30.41,4 (1936) Harold Whitlock, Suurbritannia Olümpiavõitja 1948: 4:41.52 John Ljunggren, Rootsi <br style="clear:both;" />
Kõrgushüpe
Finaal: 20. juuli Osavõtjaid: 36 Maailmarekord: 2.11 (1941) Lester Steers, USA Olümpiarekord: 2.03 (1936) Cornelius Johnson, USA Olümpiavõitja 1948: 1.98 John Winter, Austraalia <br style="clear:both;" />
Teivashüpe
Finaal: 22. juuli Osavõtjaid: 26 Maailmarekord: 4.77 (1942) Cornelius Warmerdam, USA Olümpiarekord: 4.35 (1936) Earle Meadows, USA Olümpiavõitja 1948: 4.30 Guinn Smith, USA <br style="clear:both;" />
Kaugushüpe
Finaal: 21. juuli Osavõtjaid: 27 Maailmarekord: 8.13 (1935) Jesse Owens, USA Olümpiarekord: 8.06 (1936) Jesse Owens, USA Olümpiavõitja 1948: 7.82 Willie Steele, USA <br style="clear:both;" />
Kolmikhüpe
Finaal: 23. juuli Osavõtjaid: 35 Maailmarekord: 16.00 (1936) Naoko Tajima, Jaapan Olümpiarekord: 16.00 (1936) Naoko Tajima, Jaapan Olümpiavõitja 1948: 15.40 Arne Åhman, Rootsi <br style="clear:both;" />
Eriphyle
pisi|Eriphyle saadab [[Amphiaraose sõtta]] Eriphyle (vanakreeka keeles Ἐριφύλη) oli vanakreeka mütoloogias Argose printsess, Argose kuninga Talaose tütar ja Adrastose õde. Väidetavalt oli neil veel viis venda Aristomachos, Hippomedon, Mekistos, Parthenopaios ja Pronax ning kaks õde Astynome ja Metidike.
Kergejõustik 1952. aasta suveolümpiamängudel
Kuulitõuge
Finaal: 21. juuli Osavõtjaid: 20 Maailmarekord: 17.95 (1950) James Fuchs, USA Olümpiarekord: 17.12 (1948) Wilbur Thompson, USA Olümpiavõitja 1948: 17.12 Wilbur Thompson, USA <br style="clear:both;" />
Kettaheide
Finaal: 22. juuli Osavõtjaid: 32 Maailmarekord: 56.97 (1949) Fortune Gordien, USA Olümpiarekord: 52.78 (1948) Adolfo Consolini, Itaalia Olümpiavõitja 1948: 52.78 Adolfo Consolini, Itaalia <br style="clear:both;" />
Vasaraheide
Finaal: 24. juuli Osavõtjaid: 35 Maailmarekord: 59.88 (1950) Imre Németh, Ungari Olümpiarekord: 56.49 (1936) Karl Hein, Saksamaa Olümpiavõitja 1948: 56.06 Imre Németh, Ungari <br style="clear:both;" />
Odavise
Finaal: 23. juuli Osavõtjaid: 26 Maailmarekord: 78.70 Yrjö Nikkanen, Soome Olümpiarekord: 72.71 (1932) Matti Järvinen, Soome Olümpiavõitja 1948: 69.76 Tapio Rautavaara, Soome <br style="clear:both;" />
Kümnevõistlus
Finaal: 26. juuli Osavõtjaid: 28 Maailmarekord: 7825 (1950) Robert Mathias, USA Olümpiarekord: 7900 (1936) Glenn Morris, USA Olümpiavõitja 1948: 7139 Robert Mathias, USA <br style="clear:both;" />
200 m
Finaal: 26. juuli Osavõtjaid: 38 Maailmarekord: 23,6 Stanislawa Walasiewicz, Poola (4. august 1935, Warsaw) Olümpiarekord: 24,3 Francina Blankers-Koen, Holland (5. august 1948, London) Olümpiavõitja 1948: 24,4 Francina Blankers-Koen, Holland (6. august 1948, London) <br style="clear:both;" />
80 m tõkkejooks
Finaal: 24. juuli Osavõtjaid: 33 Maailmarekord: 11,0 Francina Blankers-Koen, Holland (19) Olümpiarekord: 11,2 Fanny Blankers-Koen, Holland (4. august 1948, London) 11,2 Maureen Gardner, Suurbritannia (4. august 1948, London) Olümpiavõitja 1948: 11,2 Fanny Blankers-Koen, Holland (4. august 1948, London) <br style="clear:both;" />
4×100 m
Finaal: 27. juuli Osavõtjaid: Maailmarekord: 46,4 Saksamaa (8. august 1936, Berliin) Emmy Albus, Käthe Krauß, Marie Dollinger, Ilse Dörffeldt Olümpiarekord: 46,4 Saksamaa (8. august 1936, Berliin) Emmy Albus, Käthe Krauß, Marie Dollinger, Ilse Dörffeldt Olümpiavõitja 1948: 47,5 Holland, (4. august 1948, London) Xenia Stad-de Jong, Nettie Witziers-Timmer, Gerda van der Kade-Koudijs, Fanny Blankers-Koen <br style="clear:both;" />
Kaugushüpe
Finaal: 24. juuli Osavõtjaid: 34 Maailmarekord: 6.25 Francina Blankers-Koen, Holland (19. september 1943, Leiden) Olümpiarekord: 5.69 Olga Gyarmati, Ungari (4. august 1948, London) Olümpiavõitja 1948: 5.69 Olga Gyarmati, Ungari (4. august 1948, London) <br style="clear:both;" />
Kõrgushüpe
Finaal: 27. juuli Osavõtjaid: 17 Maailmarekord: 1.72 Sheila Lerwill, Suurbritannia (7. juuli 1951, London) Olümpiarekord: 1.68 Alice Coachman, USA (7. august 1948, London) 1.68 Dorothy Tyler, Suurbritannia (7. august 1948, London) Olümpiavõitja 1948: 1.68 Alice Coachman, USA (7. august 1948, London) <br style="clear:both;" />
Kuulitõuge
Finaal: 26. juuli Osavõtjaid: 20 Maailmarekord: 15.19 Galina Zõbina, NSV Liit (30. juuni 1952, Viipuri) Olümpiarekord: 13.75 Micheline Östermeyer, Prantsusmaa (4. august 1948 London) Olümpiavõitja 1948: 13.75 Micheline Östermeyer, Prantsusmaa (4. august 1948 London) <br style="clear:both;" />
Kettaheide
Finaal: 20. juuli Osavõtjaid: 20 Maailmarekord: 53.37 Nina Dumbadze, NSV Liit (25. mai 1952, Gori) Olümpiarekord: 47.63 Gisela Mauermayer, Saksamaa (4. august 1936, Los Angeles) Olümpiavõitja 1948: 41.92 Micheline Östermeyer, Prantsusmaa (30. juuli 1948, London) <br style="clear:both;" />
Odavise
Finaal: 24. juuli Osavõtjaid: 19 Maailmarekord: 53.41 Natalja Smirnitskaja, NSV Liit (5. august 1949, Moskva) Olümpiarekord: 45.57 Herma Bauma, Austria (31. juuli 1948 London) Olümpiavõitja 1948: 45.57 Herma Bauma, Austria (31. juuli 1948 London) <br style="clear:both;" />
Eriphyle
Eriphyle oli Amphiaraose naine ning Alkmaioni ja Amphilochose ema.
Amphiaraosel oli võime tulevikku ennustada. Nõnda nägi ta ette, et sõjakäik Seitse Teeba vastu lõpeb täieliku lüüasaamisega. Seepärast keeldus ta, kui ta naisevend kuningas Adrastos teda sõtta kutsus. See polnud tal esimene kord Adrastosega riidu minna. Esimesel korral oli Eriphyle nad lepitanud, ja pärast seda vandusid mõlemad, et kui nad veel kunagi omavahel tülitsema peaksid, siis otsustab Eriphyle, kummal on õigus. Sõjakäigu organiseerija, Teeba õigusjärgne kuningas Polyneikes võitis Eriphyle soosingu sellega, et kinkis talle oma esiema Harmonia kaelakee, ning naine saatis Amphiaraose sõtta. Amphiaraos pidi minema, ent palus poegi, et kui ta peaks surma saama, maksaksid nad emale kätte.
Zeus rebestas välgunoolega maa, mis neelas Amphiaraose koos kaarikuga hetkel, mil Periklymenos teda surmata tahtis. Sõjas said surma ka Eriphyle vennad Hippomedon ja Parthenopaios.
Alkmaion tappis oma ema, nagu oli isale tõotanud. Enne surma needis ema ta ära, soovides, et Alkmaion mitte ühelgi olemasoleval maal rahu ei saaks.
See soov täitus, aga mitte kohe. Alkmaion asus elama Arkaadiasse, mille kuningas Phegeos andis talle naiseks oma tütre. Siis saabusid erinnüsed, kes Alkmaionit lakkamatult jälitasid ega lasknud tal elada. Alkmaion küsis nõu Delfi oraaklilt, kes ütles, et erinnüsed on karistuseks ematapmise eest ja et Alkmaion peab elama asuma mõnele sellisele maale, mida needmise ajal veel olemas ei olnud. Alkmaion leidis Aitoolia ja Akarnaania piirijõe Acheloosi jõe deltast äsjamoodustunud saare ja kolis sinna. Seni, kuni ta saarel asus, ei tülitanud erinnüsed teda, ent tema abielu niisugune pealesunnitud elustiil hävitas ja põhjustas kaudselt ka Alkmaioni surma.
Pentium
pisi|Intel Pentium MMX protsessor Intel Pentium ehk Pentium on Inteli mikroprotsessor, mis kuulub Inteli viiendasse x86-protsessorite perekonda.
Pentium protsessorile eelnes Intel i486. Esimene Pentium tüüpi protsessor ilmus 22. märtsil 1993 ja sisaldas 3,1 miljonit transistorit.
Tšuktšimaa
Tšuktši autonoomne ringkond (Tšuktšimaa) on haldusüksus (autonoomne ringkond) Venemaal Kaug-Ida föderaalringkonnas. Keskus Anadõr. Piirneb läänes Sahha Vabariigiga, Magadani oblastiga ja Kamtšatka kraiga
Rahvastik
Rahvaarv oli 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 50 526, millest 52,5% (25 068) oli venelasi, 26,7% (12 772) tšuktše, 6,0% (2869) ukrainlasi ja 3,2% (1529) eskimoid. Rahvaarv väheneb väljarände tõttu.
1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli ringkonna rahvaarv 163 934 ja 2002. aasta rahvaloenduse andmetel 53 824, kellest 51,9% (27 918) olid venelased, 23,5% (12 622) tšuktšid, 9,2% (4960) ukrainlased ja 2,9% (1534) eskimod.
Ringkonnas on kolm linna: Anadõr, Bilibino ja Pevek.
Haldusjaotus
thumb|Tšuktšimaa haldusjaotus Ringkond koosneb kuuest rajoonist:
1. Anadõri rajoon (vene Анадырский район) 2. Bilibino rajoon (vene Билибинский район) 3. Iultini rajoon (vene Иультинский район) 4. Providenija rajoon (vene Провиденский район) 5. Tšauni rajoon (vene Чаунский район) 6. Tšukotka rajoon (vene Чукотский район)
Austria Isabella
thumb Austria Isabella (1501–1526) oli Taani kuninga Christian II naine. Ta pärines Habsburgide soost.
Isabella sündis Brüsselis Burgundia hertsogi Philipp Ilusa ja Kastiilia printsessi Juana tütrena. Tema isapoolne vanaisa oli Saksa-Rooma keiser Maximilian I. Vanaema, Burgundia pärijanna Maria, oli juba surnud. Emapoolne vanaisa oli Aragóni kuningas Fernando II, vanaema aga Kastiilia kuninganna Isabel I. Tal olid vennad Ferdinand ja Karl V ning õed Eleonore, Maria ja Katharina.
Esialgu olid kuninga suhted oma naise ja tema perega halvad. Saksa keisrit vihastas, et Dyveke Willums, kes oli olnud kuninga armuke 1507. aastast saadik, ei loovutanud oma kohta teismelisele tüdrukule, kuid Dyveke suri 1517 (kahtlustatakse mürgitamist) ning seejärel paranesid abielupaari suhted märgatavalt. Isabella sünnitas kuus last:
1523 toimus paleepööre, Christian kukutati ja võimule tuli tolle onu hertsog Frederik I. Frederik pagendas Christiani, ent lubas Isabellal jääda Taani ja maksta talle isegi pensioni. Isabella kirjutas talle vastuse, milles teatas: "Ubi rex meus, ibi regna mea" (kus on mu kuningas, seal on mu kuningriik). Ta lahkus koos oma mehega Hollandisse, kus hakkas elama oma tädi, Hollandi asehaduri Austria Margarete juures. Ta suri 24-aastaselt Gentis.
Timo Glock
Timo Glock (sündinud 18. märtsil 1982 Saksamaal Lindenfelsis) on saksa vormelisõitja.
Glock alustas sportlaskarjääri 1998 15-aastaselt. Ta võitis hulga meistrivõistlusi ja sarju kardispordis, näiteks Vormel BMW ADAC juunioride karikavõistlused 2000 ja Vormel BMW ADAC meistrivõistlused 2001. Järgmisel aastal ühines ta Saksamaa Vormel 3 sarjaga, lõpetas hooaja kolmandana. 2003 võistles ta juba üleeuroopalises Vormel 3 sarjas, võitis kolm etappi, tuli veel kolm korda poodiumile (ehk kolme hulka) ja lõpetas hooaja viiendana.
2004: Jordan
Glock sõlmis 2004. aastaks testsõitja lepingu Jordani Vormel 1 meeskonnaga. Põhisõitjad olid Nick Heidfeld ja Giorgio Pantano.
Kanada Grand Prix'l tegi Glock asendussõitjana debüüdi, sest Pantano vaidles meeskonna juhtidega palga pärast. Glock lõpetas 11. kohal, kuid pärast Williamsi ja Toyota autode diskvalifitseerimist tõusis seitsmendaks ja teenis kaks punkti. Seda polnud Pantano veel kordagi suutnud. Lisaks oli Glock Heidfeldist ees. Pantano jõudis siiski tiimijuhtidega kokkuleppele ja sõitja koht jäi talle, kuid ta ei saanud kordagi punkte ja katkestas sageli. Seetõttu lõpetati tema leping ja hooaja kolmel viimasel etapil sõitis taas Glock, olles kõigis sõitudes 15. Tema hooaja jooksul saadud kaks punkti ei olnud palju halvem kui Heidfeldi kolm punkti.
2005: Champ Car
Rahaliste raskuste tõttu ei saanud Jordan enam ehitada korralikku autot ega palgata Heidfeldi või Glocki tasemel sõitjaid. Nende asemele võeti kaks uustulnukat.
Glock sai 2005. aastaks koha Põhja-Ameerikas peetavas Champ Cari sarjas. 13 sõidust tuli ta 10 korda punktidele, aga poodiumile sai ainult korra ja see tähendas kokkuvõttes kaheksandat kohta. Ta oli sarja parim uustulnuk.
2006–2007: GP2
2006. aastal sõitis Glock GP2 etappidel. Hooaega alustas Glock keskpärases meeskonnas BCN ja tuli üheksal etapil ainult kaks korda punktidele. Seejärel lülitus ta tugevasse meeskonda iSport ja hooaja ülejäänud 12 etapil jäi ainult kaks korda punktidelt välja (korra katkestas ja viimases sõidus ei startinud). Glock võitis kaks etappi, tuli kaks korda teiseks ja korra kolmandaks. Kokkuvõttes andsid teenitud 58 punkti talle neljanda koha.
Järgmisel, 2007. aastal jätkas Glock iSpordis. Ta võitis viis etappi, oli kolm korda teine ja kaks korda kolmas. Ehkki ta hooaja keskel neli etappi järjest katkestas ja rohkem kui pooltel etappidel poodiumilt välja jäi, piisas sellest siiski sarja võiduks, sest punktid jaotusid väga suure hulga võistlejate vahel: punkte sai 29 sõitjat, esikolmikusse jõudis neist 17 ja etapivõiduni koguni 12.
2008–2009: Toyota
Pärast GP2 maailmameistriks tulekut tahtis juba mitu vormelitiimi Glocki oma ridadesse. Glock sõlmis kolmeaastase lepingu Toyotaga, asendades spordist loobunud Ralf Schumacheri. Tema meeskonnakaaslaseks sai Jarno Trulli.
Mõlemad said hooajal korra poodiumile. Glock oli Hungaroringil isegi teine (Trulli parim koht oli kolmas), kuid kokkuvõttes kogus Trulli, kes stabiilselt punktidele sõitis, 31 punkti ja oli seitsmes, Glock oli 25 punktiga kaheksas.
2009. aasta hooaeg algas Glockile hästi: neljal esimesel etapil jõudis ta punktidele (koos 2008. aasta kahe viimase etapiga kuus korda järjest), kuid edaspidi nii hästi ei läinud: korduvalt jäi ta esimene-teisena punktikohalt välja. Glock ei katkestanud kordagi, aga Trulli jäi endistviisi meeskonna esinumbriks.
2010
Aastal 2010 sõidab Timo Glock Virgin Racingu meeskonnas.
Tulemused Vormel 1 sarjas
* Võistlus jäi vihma tõttu pooleli, jagati vaid pooled punktid.
Martin Terras
Martin Terras (ka Teras; 6. november (vkj)/ 18. november 1875 Põltsamaa – 13. detsember 1944) oli Eesti sõjaväelane (kolonel) ning omavalitsus- ja ühistegelane. VR I/3.
Terras lõpetas 1900. aastal Vilniuse junkrukooli ning teenis seejärel Vene keiserlikus armees ohvitserina; osales 1914–1917 Esimeses maailmasõjas.
Alampolkovnik Terras oli Eesti Vabadussõjas Peastaabi Suurtükiväe Valitsuse 1. ülem, seejärel 2. Suurtükiväe polgu ülem. Ülendati 11. veebruaril 1920 Sõjavägede Ülemjuhataja kindralstaabi kindralmajor Laidoneri käsuga Vabariigi sõjavägedele nr. 372 alampolkovnikust polkovnikuks vanusega 16. septembrist 1919.
Aastatel 1927–1930 oli ta Põltsamaa esimene linnapea.
pisi|tühi|Haud Põltsamaal
Eesti allikate loend
''Siin on loetletud Eesti allikaid ja allikate rühmi.
Olga Sõtnik
pisi|Olga Sõtnik 2011. aastal Olga Sõtnik (sündinud 2. detsembril 1980 Tallinnas) on Eesti riigiametnik ja endine poliitik, Riigikogu XI ja XII koosseisu liige. Ta on Kultuuriministeeriumi kultuurilise mitmekesisuse osakonna juhataja.
Haridus
Olga Sõtnik on lõpetanud Tallinna Tõnismäe Reaalkooli 1998 ning Tallinna Tehnikaülikooli haldusjuhtimise erialal 2002. 2022. aastal sai Tallinna Tehnikaülikoolis tehnikateaduse magistri kraadi erialal Digimuutused ettevõttes.
Sydney Packet
Sydney Packet on olnud vähemalt kahe laeva nimi:
Olga Sõtnik
Töökäik ja tegevus ühingutes
Sõtnik on töötanud Tallinna Tõnismäe Reaalkoolis infojuhina 1999–2002, Tallinna Linnavalitsuses referendina 2003–2004, OÜ National Motor Baltic müügijuhina 2004–2005 ning OÜ Jot Eesti järelmüügi osakonna assistent 2005.
Ta oli Tallinna Jäätmekeskuse ASi nõukogu liige.
Poliitiline tegevus
Olga Sõtnik oli Eesti Keskerakonna liige juunist 2000 kuni detsembrini 2014.
Alates 2007. aastast oli Olga Sõtnik XI Riigikogu liige ja Riigikogu majanduskomisjoni liige.
Riigikogu majanduskomisjoni liikmena tegi ta 2010. aastal avalduse Eesti riigile aktsiisimakse mittetasuvate seaduserikkujate kohta avalduse: "Eestis ületab kütuseaktsiis mitmekordselt Euroopa Liidu poolt sätestatud miinimumi. Toll töötab aina paremini, rahvas aga muutub aina nutikamaks. Ning ausalt öeldes, neid on raske hukka mõista".
2014. aasta märtsis teatas Sõtnik, et kandideerib Euroopa Parlamenti üksikkandidaadina. Veidi varem kutsus ta Keskerakonda Ukraina sündmuste tõttu lõpetama koostööd Ühtse Venemaaga. Ta sai Euroopa Parlamendi valimistel 328 häält ja ei osutunud valituks.
2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas. Ta sai 358 häält ning valituks ei osutunud.
Alam-Austria
Alam-Austria on Austria idapoolseim liidumaa. Liidumaa pealinn on Sankt Pölten, mis sai pealinnaks 1986. aastal. Enne Sankt Pölteni pealinnaks saamist oli liidumaa pealinnaks Viin, ehkki linn ei ole osa Alam-Austria liidumaast. Alam-Austria pindala on 19 186 km² ja seal elab 1,6 miljonit inimest. Alam-Austria on Austria suurim liidumaa ja elanike arvu järgi teisel kohal, järgnedes Viini liidumaale. Rahvastiku tiheduselt on Alam-Austria aga neljas, kuna suur osa maast on põllumajanduslik.
Asend ja suurus
Alam-Austria liidumaa asub Ülem-Austria liidumaast idas. 19 186 km² suuruse pindalaga on Alam-Austria on riigi suurim liidumaa. Alam-Austria on oma nime saanud selle alamjooksu asukohast Ennsi jõe ääres, mis voolab läänest itta. Alam-Austrial on 414 km pikkune rahvusvaheline piir Tšehhiga (Lõuna-Tšehhi maakond ja Lõuna-Morava maakond) ja Slovakkiaga (Bratislava maakond ja Trnava maakond). Liidumaal on Austria liidumaadest pikkuselt teine välispiir. See piirneb ka teiste Austria liidumaadega (Ülem-Austria, Steiermark ja Burgenland), aga ümbritseb ka Viini.
Jaotus veerandikeks
Alam-Austria jaguneb neljaks piirkonnaks (Viertel 'veerandik'):
Nendel piirkondadel on erinev geograafiline struktuur. Kui Mostviertelis domineerivad kuni 2000 m kõrguste mägedega Lubjakivialpide eelmäed, siis suurem osa Waldviertelist on graniidist lavamaa. Künklik Weinviertel asub kirdes, laskub liidumaa idaosas Marchfeldi tasandikule ja Doonau eraldab seda lõunas asuvast Viini nõost, mida omakorda eraldab Wienerwaldist põhjast lõunasse kulgev termaalallikate joon (Thermenlinie).
Jõed
thumb|[[Kamp (jõgi)|Kampi jõgi Rosenburgi all]] thumb|[[Morava jõgi|Marchi jõgi lammimetsaga]] thumb|Vaade [[Krems an der Donau|Kremsile (vasakul) Wachau oru lõpus; Doonau jõgi on keskel]]
Olulisemad jõed Doonaust põhja pool (vasakkaldal) on Ysper, Kamp, Krems, Lainsitz, March ja Thaya. Doonaust lõuna pool (paremkaldal) on Enns, Ybbs, Erlauf, Melk, Pielach, Traisen, Schwechat, Fischa, Schwarza, Triesting, Pitten ja Leitha.
Koopad
Alam-Austria on rikas looduslike koobaste poolest; kokku on registreeritud 4082. Suurem osa koobastest on tekkinud lubja- ja dolokivimites ning seetõttu nimetatakse neid karstikoobasteks. Õõnsused tekivad ka Kesk-Alpide ja Böömi massiivi marmoris. Alam-Austria suurimate koobaste hulgas on:
Kaks viimast on avatud näitusekoobastena koos Allanderi stalaktiidikoopa, Ükssarvikukoopa, Hochkarschachti, Nixhöhle ja Ötschertropfsteinhöhlega.
Ajalugu
Alam-Austria ajalugu on väga sarnane kogu Austria ajalooga. Alam-Austrias asub palju linnuseid. Siin asuv Klosterneuburgi klooster on üks vanemaid kloostreid Austrias. Enne Teist maailmasõda oli Alam-Austrias kõige rohkem juute riigis.
Nimed Alam-Austria ja Ülem-Austria tulevad varasematest nimedest Austria allpool Ennsi ja Austria ülalpool Ennsi, mis viitavad Ennsi jõele. Lähtest alla Kesk-Ida-Alpide põhjaserval läbib jõgi Ülem-Austria, seejärel moodustab alamjooksul piiri Ülem- ja Alam-Austria vahel.
13. sajandi keskpaigas hakati seda nimetama Ennsi jõe alamjooksul asuvaks vürstiriigiks (Fürstentum unter der Enns).
Haldusjaotus
thumb|right|350px|Alam-Austria kaart, millel on näidatud ringkonnad ja neli veerandit ([[Waldviertel rohelisega, Weinviertel punasega, Mostviertel kollasega ja Industrieviertel sinisega)]]
Kaelusviburlased
Kaelusviburlased ehk kaelusflagellaadid (Choanoflagellatea, Choanoflagellata, Choanomonada, varasema nimega Craspedophyceae) on väike rühm viburiga protiste. Neid peetakse fülogeneetiliselt lähimateks sugulasteks loomadele (loomariigile). Kaelusflagellaadid elavad nii mere- kui magevees. Kaelusflagellaate on teada umbes 150 liiki.
Alam-Austria
Haldusjaotus
Alam-Austria jaguneb neljaks piirkonnaks: Waldviertel, Mostviertel, Industrieviertel ja Weinviertel. Wachau org, mis asub Mostvierteli piirkonnas Melki ja Kremsi vahel, on kuulus oma maastiku, kultuuri ja veini poolest.
Kaelusviburlased
Kõikidel kaelusflagellaatidel on üks vibur. Viburiga tekitavad nad vees rakupoolse keerise, mis tagab toiduosakeste jõudmise rakupinnale (kaelustele). Toit neelatakse alla pseudopoodidega.
Klassifitseerimine
Süstemaatikas jagatakse kaelusflagellaadid kolme rühma, mida käsitletakse sugukonna tasemel:
Alam-Austria
Haldusjaotus
Halduslikult jaguneb liidumaa 20 ringkonnaks (Bezirke) ja neljaks iseseisvaks linnaks (Statutarstadt). Kokku on Alam-Austrias 573 omavalitsusüksust.
Välislingid
🇦🇹
Salzburgi liidumaa
Salzburgi liidumaa on Austria liidumaa. Selle pealinn on Salzburg.
thumb|Tüüpiline Salzburgi liidumaa Alpi-maastik [[Sankt Kolomani juures]]
Asend
Salzburgi liidumaa laiub piki oma peamist jõge Salzachi, mis voolab Kesk-Ida-Alpidest lõunas – Großvenedigeri mägi kõrgusega 3657 m – alla Eel-Alpidesse põhjas. See asub riigi põhjaosas, Saksamaa Baieri liidumaa piiri ääres. Seda ümbritsevad Austria Ülem-Austria liidumaa kirdes, Steiermargi liidumaa idas, Kärnteni liidumaa lõunas, samuti Tirooli liidumaa, Lõuna-Tirool (Trentino-Alto Adige Itaalias) ja Ida-Tirool edelas.
Liidumaa lõunapiirile jääb Alpi veelahe (sealhulgas Kõrg-Tauerni mäed) koos arvukate kolmetuhandemeetriste tippudega. Põhja-Lubjakivialpide Dachsteini massiiv ja Berchtesgadeni Alpid piiravad Salzburgi liidumaad idas ja põhjas.
Piirkonnad
Liidumaa on traditsiooniliselt jagunenud viieks suureks piirkonnaks (Gaue), mis ühtivad halduslike ringkondadega (Bezirke).
thumb|Salzburgi liidumaa piirkonnad
Mõntu park
pisi|Pärn Mõntu pargis Mõntu park (keskkonnaregistri kood KLO1200156) on kaitsealune park Saare maakonnas Saaremaa vallas Mõntu külas. Hoiuala hõlmab 8,6 ha.
Mõntu pargi läänepiir kulgeb piki Kuressaare–Sääre maanteed ja idapiir piki mereranda (Mõntu rand), lõunapiirile jäävad Mõntu ülemine tulepaak ja Mõntu alumine tulepaak ning nendevaheline siht. Põhjapiirile jääb nimetu kraav.
Salzburgi liidumaa
Rahvastik
Rahvaarvult on see riigi üks väiksemaid liidumaid.
Mõntu park
Ajalugu
1873. aastal ostis Oskar von Ekesparre Mõntu vana mõisa koos Koltse mõisaga. Mõisa uus süda muudeti ligikaudu kümne aasta jooksul mõjuvaks vaatamisväärsuseks, kus oli esinduslik valge peahoone ja järsakulisel, ligi viie meetri kõrgusel pankrannikul asuv park.
Hiljem hakkas Oskari poeg Harry (1880–1916) juba gümnaasiumiõpilasena tegema pargis liigirikka looduse fenoloogilisi vaatlusi. Tulemused äratasid ka Riia Loodusuurijate Seltsi liikmete tähelepanu. 1905. aastal kerkis seltsis isegi Mõntu mõisa maale bioloogiajaama asutamise mõte.
Salzburgi liidumaa
Suuremad linnad
Salzburgi liidumaa linnaõigusega omavalitsusüksused:
Umbes 12 000 elanikuga tavaline vald Wals-Siezenheim on tuntud kui "Austria suurim küla".
Mõntu park
Ajalugu
Mõisapargis on säilinud hulk haruldasi puuliike. Park on Saaremaa maaparkidest kõige liigirikkam park, jäädes looduskaitsealuste parkide seas alla vaid Kuressaare lossipargile. See on Saaremaa vanim ja suurim euroopa nulu (Abies alba) kasvupaik. Seal on esindatud ka pensilvaania saar (Fraxinus pensylvanica) ja hariliku tamme kultivar püramiidtamm (Quercus robur 'Fastigiata'). Enne sõda kasvas seal suur kreeka pähklipuu (Juglans regia). Haruldaste puude kõrval on park kasvukohaks suurtele pärnadele (Tilia), tammedele (Quercus), sangleppadele (Alnus glutinosa) ja pooppuudele (Sorbus intermedia).
Salzburgi liidumaa
Ringkonnad
Salzburgi liidumaa koosneb kuuest ringkonnast (Bezirke, rahvakeeli Gaue):
Mõntu park
Mõntu rannikupatarei
Pargis on ka neli raudbetoonist kaheksanurkset kahuriõue läbimõõduga kuni 10 m ja sügavusega 2 m.
Mikko Fritze
thumb|Mikko Fritze esinemas [[Tallinna päeval 15. mail 2010]] Mikko Fritze (sündinud 27. novembril 1963 Tamperes) on tõlk, tõlkija, õpetaja ja kultuuritegelane. Olnud Euroopa kultuuripealinna projekti ellu viinud sihtasutuse Tallinn 2011 juhatuse liige.
Muu
Ta mängis Elmo Nüganeni filmis "Nimed marmortahvlil" Saksa ohvitseri.
Pere
Abikaasa argentiinlanna Fernanda, kaks tütart ja poeg (kõik lapsed on sündinud Eestis).
Otto Wilhelm von Essen
Otto Wilhelm von Essen (vene: Отто Васильевич фон Эссен; 19. aprill (vkj. 8. aprill) 1761 Udenküll – 9. juuni (vkj. 28. mai) 1834 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Venemaa poliitik ja mereväelane (2. järgu kapten).
Salzburgi liidumaa
Ringkonnad
Salzburgi linn on omaette haldusringkond.
Otto Wilhelm von Essen
Otto Wilhelm von Essen sündis Tallinna ülemkomandandi ja kindralleitnandi Reinhold Wilhelm von Essen (1722–1788) ja Kiideva mõisa pärijanna Anna Eleonora von Sassi (1734–1765) pojana.
Ta oli tõeline riiginõunik ja Eestimaa tsiviilkuberner 20. septembrist 1832 kuni 27. oktoobrini 1833.
Salzburgi liidumaa
Omavalitsusüksused
Liidumaa jaguneb 119 vallaks (Gemeinden), sealhulgas Salzburgi linn. Neist 11 on linnad (Städte), 24 turulinnad (Marktgemeinden) ja ülejäänud 84 on tavalised vallad. Allpool on loetletud kõik vallad ringkondade kaupa:
Otto Wilhelm von Essen
Talle kuulusid Liivi, Ubasalu, Patsu, Sooniste, Kohatu ja Malla mõis.
Salzburgi liidumaa
Viited
🇦🇹
Otto Wilhelm von Essen
Ta on maetud Kullamaa kalmistule.
Thümmlitzwalde vald
Thümmlitzwalde oli vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Leipzigi kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Muldentali kreisi. 2011 liideti Grimma linnaga.
Mantelhai
Mantelhai (Chlamydoselachus anguineus) on mantelhailaste (Chlamydoselachidae) sugukonna ainus tänapäevane liik, kes välimuselt meenutab mitte tüüpilist haid, vaid kummalist meremadu või angerjat.
Mantelhail on kummalgi küljel 6 lõpusepilu, mis on kaetud nahakurdudega. Esimest lõpusepilu katvad kurrud ühinevad kala kurgu all ja moodustavad laia nahasagara. Mantelhai keha on angerjataoliselt välja venitatud, seljauim ja kõhuuimed paiknevad üksteise lähedal keha tagaosas. Sabauim koosneb ainult alahõlmast. Kalal on otsseisune suu, mitte alaseisune, nagu enamikul teistel haidel.