cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Realism (teadus)
Realismi ajalugu
Realism kujunes välja suuresti reaktsioonina loogilisele positivismile. Loogilise positivismi järgi on võimalik rangelt eristada vaatlustermineid ja teooriatermineid. Viimaseid saab vaatlusterminite ja loogikaterminite abil semantiliselt analüüsida. See positsioon võis kombineeruda instrumentalismiga nende terminite suhtes, mis sellisele semantilisele analüüsile ei allu. Selliseid termineid kasutav jutt võib küll vaatlusi ennustada ja süstematiseerida, kuid mitte seletada. Sarnaselt sellega omistasid positivistid metafüüsika, religiooni ja eetika lausetele emotsioonide väljendamise funktsiooni, pidamata neid tõeseid või väärasid propositsioone väljendavateks.
Loogilisel positivismil tekkis rida raskusi: Carl Gustav Hempel leidis nõrga koha verifikatsiooniprintsiibis; Willard Van Orman Quine lammutas eristuse analüütiliste ja sünteetiliste otsustuste vahel; ilmnes vaatluse koormatus teooriast; ilmnesid raskused üleminekul terminite vaatluslikkuselt lausete vaatluslikkusele; eristus vaatluslike ja teoreetiliste terminite vahel osutus ähmaseks. Nii muutus loogilise positivismi asemel valdavaks positsiooniks realism, mis kõiki neid raskusi väldib. Realismi kasuks hakati tooma ka positiivseid argumente.
Instrumentalismi uuem variant möönab küll, et teoorialaused on propositsioonid, kuid eitab nende uskumise õigustatuse võimalikkust. Isegi kui teoreetiline hüpotees peaks olema tõene, ei seisne tema tähtsus selles. Nii töötas Bas van Fraassen realismi alternatiivina välja konstruktiivse empirismi, mille järgi teoorialauseid ei tule uskuda. Poleemika van Fraasseniga on sundinud realiste oma positsiooni paremini läbi mõtlema ja mingil määral modifitseerima.
Progressiargument
Üks põhilisi argumente realismi kasuks on see, et teadusele on omane progress ning ta suudab nähtusi edukalt ennustada. Teooria tõesus või ligikaudne tõesus seletab hästi tema ennustusvõimet. Näiteks aatomite olemasolu postuleeriva teooria ennustusvõimele on heaks seletuseks aatomite tegelik olemasolu.
Hilary Putnam on nimetanud realismi ainsaks filosoofiaks, mis ei nõua, et loodusteaduse edukus oleks ime (abduktiivne argument ehk eksplanatsionistlik argument ehk imeargument ehk mitteime argument). Teiste sõnadega, meie praeguste teaduslike teooriate tõesus (või ligikaudne tõesus või tõesus põhijoontes) on parim ja võib-olla ainus seletus nende teooriate empiirilisele edukusele.
Progressiargumenti on kritiseerinud Arthur Fine. Realism ja antirealism vaidlevadki selle üle, kas parima seletuse järeldamine annab õigustuse uskuda väiteid mittevaadeldavate nähtuste kohta. Peale selle juhib Fine tähelepanu sellele, et mingi meetodi õigustamine nõuab toetumist usaldatavamale meetodile, progressiargumendi puhul aga püütakse abduktsiooni õigustada abduktsiooni teel. Nii et realist peab toetuma mingitele aprioorsetele alustele. On aga kahtlane, kas aprioorseid aluseid on võimalik leida, sest epistemoloogilised argumendid üldjuhul viitavad intuitsioonile mingite konkreetsete juhtumite puhul ning pealegi on alati vaja apelleerida teoreetilisele taustteadmisele, millel on aposterioorne iseloom. Seetõttu paistab, et realismil ei jää muud üle kui öelda, et teaduslikel meetoditel ja teadusfilosoofia meetoditel ei ole ega saagi olla aprioorset õigustust (naturalism).
Pessimistlik metainduktsioon
Vastuseks räägivad realistid teooriate ligikaudsest tõesusest. Siin tekib aga raskus selle tõttu, et põhimõtteliselt võib mis tahes mittevastuolulist teooriat pidada mingis suhtes ligikaudselt tõeseks. Pealegi on paljud edukad teooriad osutunud sügavalt vääradeks.
Teooriate ühismõõdutus
Sellele raskusele vastamiseks on realistid pidanud kasutusele võtma alternatiivsed osutusteooriad. Kausaalse osutusteooria (mille variante on esitanud Saul Kripke ja Hilary Putnam) järgi on termini osutus määratud teatud kausaalse suhtega termini kasutamise ja termini osutuse vahel. Lahendusena on pakutud ka deskriptivismi ja kausaalset suhet kombineerivaid osutusteooriaid.
Härma (Hiiumaa)
Härma on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Realism (teadus)
Teooriate ühismõõdutus
Analüütilise deskriptivismi järgi määrab teadusliku termini osutuse analüütiline definitsioon. Kui pidada osutust määravaks termini kasutamise muid aspekte, siis saavad võimalikuks teaduslike terminite osutuseks olevate liikide, suuruste jms mitteanalüütilised, aposterioorsed definitsioonid. Kripke ja Putnami kontseptsioonidest ongi alguse saanud teooriad, mille järgi teaduslikel liikidel on "reaalsed", mitte "nominaalsed" definitsioonid. Näiteks vee reaalne definitsioon ehk olemus on antud valemiga H2O. Tänapäeva realism sisaldab enamasti kontseptsiooni, et teaduslikel liikidel, kategooriatel jms (loomulikel liikidel) on reaalsed definitsioonid. Tavaliselt seostatakse seda predikaatide ja hüpoteeside projitseeritavusega. Ainult reaaldefinitsioonide abil, mis jaotavad maailma selle loomulikke murdekohti pidi, saame kohandada oma keelekasutust maailmaga nii, et võimalikuks saab usaldatav induktsioon ja seletamine.
Härma (Hiiumaa)
Küla piirneb Laartsa, Haldreka ja Haldi külaga ning läänes Haldi lõugasega.
Realism (teadus)
Teooriate ühismõõdutus
Osutub ka, et reaalsed definitsioonid võivad olla ähmased, peegeldades looduse üleminekute ähmasust.
Härma (Hiiumaa)
Nimi
Kohanime on esmamainitud 1565. aastal, kui seal elasid talupojad Harman Dirich ja Harman Jacob. Leo Tiik on pakkunud nime lähtekohaks isikunime Hermann. Ajalooliselt oli küla nimi 20. sajandi alguseni Herma.
Realism (teadus)
Alamääratus
Üks argumentidest realismi kahjuks põhineb teooria alamääratusel: mitmel üksteisega vastuolus oleval teoorial võib olla täpselt ühesugune ennustusjõud: neist tulenevad täpselt ühed ja samad empiiriliselt vaadeldavad järeldused ehk nad on empiiriliselt ekvivalentsed. Iga teooria jaoks võibki konstrueerida sellega empiiriliselt ekvivalentse teooria või õigupoolest lõpmata palju selliseid teooriaid (empiirilise ekvivalentsuse tees). Empiiriliselt ekvivalentsed teooriad erinevad ainult selle poolest, mida nad ütlevad mittevaadeldavate nähtuste kohta, järeldused vaadeldavate nähtuste kohta langevad täpselt kokku. Mis annab siis aluse eelistada üht teooriat teisele? Paremal juhul saab kinnitada, et nad on kõik empiiriliselt adekvaatsed, st kinnitada nende teooriate empiiriliste järelduste paikapidavust. Siit tuleneb alamääratuse tees: tõendid ei saa kunagi toetada ainult ühte teooriat, välistades teisi.
Härma (Hiiumaa)
Ajalugu
Küla kuulus ajalooliselt Agapäe ja seejärel Emmaste mõisa alla. 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis oli külas 8 talu, mille peremehed olid: Herma Siemo, Michle Siem, Herma Thomas, Herma Jack, Herma Knut ja Toffer, Lartza Hinrich, Lartza Jüri ja Kasiko Jack.
Realism (teadus)
Alamääratus
Orman Van Willard Quine järeldas empiirilise ekvivalentsuse teesi Löwenheimi-Skolemi teoreemist matemaatilises loogikas. Selliselt on küll võimalik saada vaid puhtformaalseid alternatiive. Sisulisema näitena on toodud alternatiivseid teooriaid tegeliku absoluutse liikumise kohta Newtoni mehaanikas.
Härma (Hiiumaa)
Ajalugu
1835 perenimede panemise ajaks oli Laartsa küla Härma külast eraldatud, külas oli 3 talu ja elanikud võtsid järgmised perenimed: Herm, Mulk, Pikk ja Vööl (Wööl).
Realism (teadus)
Alamääratus
Tuleb arvestada, et teooriate kontrollimisel kasutatakse tegelikult ka teooriaväliseid abihüpoteese. Seetõttu saab õigupoolest võrrelda ainult kõikide maailma kohta käivate teooriate kogumeid ("koguteadusi"), mis hõlmavad ka kõikvõimalikke abihüpoteese.
Härma (Hiiumaa)
Ajalugu
1977–1997 kuulus küla Kaderna küla koosseisu.
Taristu
Küla peamine tee on piiriks Laartsa külaga.
Realism (teadus)
Alamääratus
Teooria alamääratusele ja muudele sarnastele argumentidele tuginedes püüdis loogiline empirism lahendada demarkatsiooniprobleemi – leida kriteeriumi vahetegemiseks teaduse ja "metafüüsika" vahel. Erinevalt teaduslikest väidetest pidid "metafüüsikalised" väited osutuma tunnetamatuteks, sest nad käivad mittevaadeldavate nähtuste kohta. Olemasolevad teaduslikud teooriad ja meetodid püüti ümber tõlgendada ("ratsionaalselt rekonstrueerida") nii, et kõrvaldada sealt pretensioon teadmisele mittevaadeldavate objektide kohta. Selleks kasutati instrumentalistlikku ideed, et teooriad on pelgalt ennustusvahendid ega sisalda muud teadmist peale ennustuste, mis puudutavad vaadeldavaid nähtusi. Raskem oli ümber tõlgendada teaduslikke meetodeid, sest nende õigustus toetub olemasolevatele teooriatele. Nad tuli niiviisi ümber tõlgendada, et nende tegelik rakendamine ei nõua eeldust, et omatakse teadmist mittevaadeldavate objektide kohta.
Üks katse seda teha tugines operatsionalismile, mis nägi ette teooriaterminite (mittevaadeldavatele objektidele osutavate terminite) analüütilise defineerimise konkreetsete operatsionaalsete protseduuride (näiteks mõõtmisprotseduuride) kaudu nii, et osutus mittevaadeldavatele objektidele elimineeruks. Näiteks mõõtmisprotseduur ei oleks selles tõlgenduses mingi mittevaadeldava suuruse reaalne mõõtmine. Ei saaks näiteks öelda, et mingi teine protseduur oleks sama suuruse mõõtmisel usaldatavam. Tegelikult muidugi teaduses asendatakse mõõtmisprotseduure usaldatavamatega. Nõnda ei ole operatsionalism teaduse tegelike meetodite ratsionaalse rekonstruktsioonina aktsepteeritav. Seda mõistsid ka loogilised empiristid.
Realistide vastuargumendid
On väidetud, et kogemus hõlmab peale vahetult meelte abil saadava ka "laiendatud meelte" abil, teooriast sõltuva õigustusega kasutatavate instrumentide ja protseduuride abil saadava. Nii saab võimalikuks ka tavalises mõttes mittevaadeldavate objektide vaatlemine.
Võiks arvata, et see lahendab alamääratuse probleemi, sest teaduse arenedes muutuvad seni mittevaadeldavad nähtused vaadeldavateks, nii et mis tahes teoreetiline väide osutub varem või hiljem empiiriliselt kontrollitavaks. Ent alamääratuse probleemi veidi modifitseerides saab väljakutse realismile taastada. Igal konkreetsel hetkel on osa teoreetilisi nähtusi vaadeldavad, osa mitte. Seega saab igal konkreetsel hetkel kinnitada ainult teatud tüüpi nähtuste olemasolu ja omadusi. Teiste nähtuste suhtes jääb püsima alamääratus.
Sellepärast on realistid pööranud tähelepanu teooriate võrdlemise viisidele, mis ei põhine empiirilistel andmetel. Oletagem, et mingi teooria on leidnud kinnitust mingis kindlas vaadeldavate objektide piirkonnas ning me oleme induktsiooni põhjal õigustatud uskuma, et ta leiab kinnitust ka laiemas piirkonnas. Et aga induktsioon ei ole loogiliselt siduv, siis võib konstrueerida lõpmata palju teooriaid, mis ei ole antud teooriaga empiiriliselt ekvivalentsed, sest nende ennustused erinevad kuskil väljaspool piirkonda, kus antud teooria on kinnitust leidnud. Ometi me eelistame antud teooriat. Seega on teooria eelistamiseks muidki aluseid peale empiirilise kinnituse. Realistid leiavad, et nendel alustel võib ka uskuda, et teooria, mille ennustused on kinnitust leidnud, on ligikaudu tõene ka mittevaadeldavate nähtuste koha pealt. Erinevalt loogilistest empiristidest lähtuvad nad sellest, et teooria seletusjõud erineb tema ennustusjõust. Peale selle, Nelson Goodman on juhtinud tähelepanu sellele, et hüpoteesid, mida teadlased üldse kontrollima hakkavad, peavad olema projitseeritavad, projitseeritavus aga tuleneb kooskõlavajadusest varem tõeseks osutunud teooriatega seletusjõu huvides. Realistid lähtuvad sellest, et teooria sisuline kinnitamine, mis õigustaks ka selle teooria mittevaadeldavate komponentide uskumist, peab sisaldama ka tõendeid alternatiivsete projitseeritavate hüpoteeside kahjuks.
Realistide strateegia jaguneb siinkohal kaheks variandiks. Ühe variandi puhul väidetakse, et katseväliste, seletusega seotud kriteeriumide põhjal on mõnikord võimalik eelistada empiiriliselt ekvivalentsete teooriate seas ühte teisele, nii et tekib õigustus uskuda ka selle mittevaadeldavaid komponente (lokaalne eksplanatsionism). Teises variandis öeldakse, et realism ise on teaduslik hüpotees, mis on ainsaks elujõuliseks seletuseks asjaolule, et teooriate valik projitseeritavate teooriate kinnitusliku võrdluse kaudu toimib edukalt (abduktsioonistrateegia ehk progressiargument). Raskuseks on siin see, et meetodi õigustamine nõuab toetumist rangemale meetodile, siin aga õigustatakse abduktsiooni abduktsiooni abil. Oleks aga tarvis aprioorseid aluseid, neid aga on vaevalt võimalik leida, sest epistemoloogilised argumendid üldjuhul viitavad intuitsioonile mingite konkreetsete juhtumite puhul ning pealegi on alati vaja apelleerida teoreetilisele taustteadmisele, millel on aposterioorne iseloom. Seetõttu paistab, et realismil ei jää muud üle kui öelda, et teaduslikel meetoditel ja teadusfilosoofia meetoditel ei ole ega saagi olla aprioorset õigustust.
Seletuse pragmaatiline analüüs
Bas van Fraassen on leidnud, et teooria seletusjõud on suhteline, sõltudes huvidest ja otstarbest. Seletuse vajalikkuse ja seletavuse määravad pragmaatilised kaalutlused. Konteksti muutudes võivad seletav (eksplanans) ja seletatav (eksplanandum) kohad vahetada. Teooria seletusjõud ei õigusta sellesse uskumist, sest seletusjõud sõltub pragmaatilistest valikutest.
Sisemine realism ja loomulik ontoloogiline hoiak
Putnam omistab "metafüüsilisele realismile" umbes niisugused vaated. Metafüüsiline realism postuleerib osutamissuhet keelemärkide ning täiesti keeleväliste (sõltumatult eksisteerivate) loomulike liikide (või suuruste vms) vahel. Loomulikud liigid määrab ära loodus ise sõltumatult inimtegevusest. See osutamissuhe on täiesti kausaalse iseloomuga, sellesse pole segatud kirjeldust ega kavatsust.
Metafüüsilise realismi raskus seisneb esiteks selles, et kui loomulikud liigid on sõltumatud keelest ja metodoloogiast, siis on neid väga palju ning pole arusaadav, kuidas kausaalne osutusteooria tagab, et loomuliku liigi terminil oleks ainuline osutus. Kirjeldus ja kavatsus ju osutuse määramisel appi ei tule. Teine raskus seisneb selles, et osutamine loomulikele liikidele saab seletada induktsiooni edukust teaduses ainult juhul, kui loomulike liikide ja teaduste mõistestiku vahel on tihe side. Kui loomulikud liigid on mõistestikust sõltumatud, siis ei jää muud üle kui eeldada, et loomulikud liigid lihtsalt "sobivad" seletamise ja induktsiooni jaoks. See omakorda eeldaks mingit objektiivset idealismi, mis ei sobi kokku realismi puhul loomulikuna tunduva naturalismiga.
Esimene raskus on pannud realistid möönma, et osutamisel peab olema mingi kirjelduslik või kavatsuslik komponent.
Realist Richard Boyd on välja pakkunud lähenemise, mille kohaselt loomulikud liigid ongi sotsiaalsed artifaktid, mis peavad induktsiooni ja seletamist kokku sobitama kausaalsete struktuuridega.
Konstruktivistlik epistemoloogia
Konstruktivistlik epistemoloogia osutab sellele, et realism ei seleta kiireid muutusi teadusrevolutsioonide ajal. Konstruktivistide arvates on see seletatav üksnes sotsiaalse konstruktsiooniga.
Alboráni meri
Alboráni meri on Vahemere äärmine lääneosa, Gibraltari väinast vahetult idas. See selgelt piiritlemata mereala on pindalalt umbes sama suur kui Eestimaa, keskmine sügavus (450 m) on võrreldav Läänemere suurima sügavusega ja suurim sügavus on ligi 1500 m.
thumb|500px|tühi|Alboráni meri on kaardil tähistatud numbriga 2
Vestibüül
pisi|Valge Maja vestibüül, tähistatud punasega Vestibüüliks nimetatakse hoone suurt eesruumi, harilikult teatris, kontserdimajas või mõnes muus esinduslikus hoones.
Vestibüülil võib olla mitmesuguseid otstarbeid, kuid põhiliselt on see mõeldud inimeste mahutamiseks, teatris näiteks koguneb rahvas sinna enne etenduse algust.
Sõjakommunism
Sõjakommunism oli Nõukogude riigi majanduspoliitika kodusõja ajal 1918–1921. Kõigi töötasu peaaegu võrdustati, välja arvatud juhtivatel töötajatel. Talupojad pidid kogu vilja, mida nad valitsuse arvates ei vajanud, ära andma. Pärast kodusõja lõppu asendati sõjakommunism uue majanduspoliitika NEP-iga.
Aleksander Margiste
Aleksander Margiste (aastani 1935 Margevič; 19. aprill 1908 Tallinn – 10. oktoober 1988 Stockholm) oli eesti majandusteadlane.
Õppis 1927–1933 Tartu Ülikoolis majandusteadust, lõpetas 1933. Oli Eesti Panga pearaamatupidaja ja välisosakonna juhataja. Põgenes 1944 Rootsi, töötas seal Skandinaviska Bankenis ja Skandinaviska Enskilda Bankenis.
Digiteerimine
pisi|Rahvusraamatukogu digiteerimiskeskuse digiteerija Eva Püvi digiteerib Zeutscheli raamatuskanneriga ajakirja [[Horisont (ajakiri)|Horisont kõige esimest, 1967. aasta jaanuaris ilmunud numbrit]]
Digiteerimine ehk digimine on füüsilise objekti või analoogmaterjali (kunstiteos, helisalvestis, kaart, kiri, kolmemõõtmelised objektid vms) digitaalsele kujule viimine. Selle käigus teisendatakse analoogobjekt digitaalseks signaaliks, 1-de ja 0-de jadaks, mis on arvutile loetav.
Digiteerimise kontekstis kasutatakse ingliskeelsetes tekstides mõisteid "skaneerimine" (scanning) ja digiteerimine (digitizing). Skaneerimisest räägitakse pigem pildiliste, graafilisi analoogmaterjalide teisendamise tähenduses, digiteerimine tähendab aga igasuguse analoogmaterjali, ka video ja heli viimist elektroonilisse vormi. Seega digiteerimine on üldisem mõiste kui skaneerimine.
Digiteerida saab kontaktsete ja mittekontaktsete meetoditega. Kontaktse meetodi korral puudutab originaal skanneri skaneerimisklaasi ja seega ei ole see kasutatav õrnade materjalide digiteerimisel. Mittekontaktse meetodi korral on (enamasti digitaalse) kaamera lääts digiteeritavast materjalist eemal ega puuduta seda.
Digiteerimise tulemusena saadakse analoogobjektist digitaalne kujutis raster- (skaneerimisel, pildistamisel) või vektorvormingus (digitaatori kasutamisel). Samuti on võimalik 3D-mudelite loomine.
Digitaalset teisendamist säilitamise vormina veel ei tunnustata, sest ei ole leitud pikaajalist ja stabiilset kandjat, mille kasutuskestus oleks lähedane juba äraproovitud happevaba paberi või mikrofilmiga.
Vassili saar
thumb|Asukoha skeem Vassili saar (vene keeles Васильевский остров, soome keeles Hirvisaari) on saar Neeva suudmes Peterburis (omaette linnaosa), piirneb Läänemere ning Suure ja Väikese Neevaga. Halduslikult kuulub Vassili saare rajooni.
Saare pindala on umbes 10 km². Saar oli algselt madal, soine ja kõrge veega mere poolt üle ujutatav.
Elanike arv 203 058 (2010).
19. sajandil kujunes saarele tööstuslinnaosa (sh laevaehitus).
Saarel asub ajalooline börsihoone ning mitmed muuseumid.
Välislingid
thumb|400px|vasakul|Saksa kaart aastast 1888. Vassili saare peal on kiri " ST. PETERSBURG ". Suurendamiseks vajuta kaardile. thumb|[[Venemaa Teaduste Akadeemia ajalooline hoone Vassili saarel]]
Grünwaldi lahing
pisi|Lahingutegevuse kaart (1410–1411) Grünwaldi lahing ehk Tannenbergi lahing ehk leedupäraselt Žalgirise lahing toimus 15. juulil 1410 Saksa ordu ja Poola-Leedu vägede vahel tänapäeva Poola aladel. Lahing kannab eri keeltes eri nimesid toimumispaigas olevate külade Grunwald (saksa k. Grünfelde) ja Stębark (saksa k. Tannenberg) või lähima linna Dąbrówno (saksa k. Gilgenburg) järgi.
Lahingukord
Saksa orduväed asusid kaitseliinil Tannenbergi ja Ludwigsdorfi (poola k. Łodwigowo) külade vahelisel alal Lubeni (poola k. Lubian) järve ääres. Eesliinil asetsesid vasakul Friedrich von Wallenrode juhitud väed, paremal Kuno von Lichtensteini väed. Keskel nende taga asus Saksa ordu kõrgmeister Ulrich von Jungingen.
Poola kuningriigi, Leedu suurvürstiriigi ning nende liitlase Kuldhordi väed asetsesid järgmiselt: Kuldhordi väed Džalal ad-Dini juhtimisel asusid liitlasvägede paremal tiival, Leedu suurvürsti Vytautase väed paremal ja Poola kuninga Władysław II Jagiełło lipkonnad vasemal lahingurivi keskosas.
Lahing
Orduväge juhtis Ulrich von Jungingen, Poola-Leedu-slaavlaste liitlasvägesid Władysław II Jagiełło.
Lahing algas kergete tatari ratsanike rünnakuga orduvägede kaitseliinile. Kuid ratsanikud sattusid kaitseliini ette kaevatud hundiaukudesse ning ründasid seejärel eesliinil asunud ordu suurtükke ja nende suurtükiväelasi. Pärast tunniajast lahingut sooritasid nad aga pettetaandumismanöövri. Tatarlasi jälitades tungisid Friedrich von Wallenrode juhitud orduväed lahingukorda kaotades Leedu suurvürsti Vytautase vägede ette, kus jätkus lahing Saksa ordu ja Leedu vägede rüütlite ja sõjasulaste vahel.
Orduvägede rünnaku takerdumisel vasakul tiival alustasid pealetungi ka Kuno von Lichtensteini väed paremal tiival Władysław II Jagiełło Poola vägede vastu. Sealjuures tegid orduvägede reservis olnud ratsaväed vasakult tiibhaardemanöövri ja piirasid Poola väed tagantsuunast, sulgedes need kolmest suunast osaliselt piiramisrõngasse.
Von Wallenrode juhitud orduvägede hävitamise järel liitusid Leedu suurvürsti Vytautase väed Poola vägedega ning lõpuks piirati suur osa orduväest ümber ja hävitati.
Langesid kõrgmeister Ulrich von Jungingen, suurkomtuur, suurmarssal, suurvarahoidja, Chełmi, Briegi, Ostrorogi, Popovi, Radzini jt komtuurid ning teised auväärsed orduliikmed.
Tagajärjed
Nädal pärast lahingut suundusid Leedu ja Poola väed Saksa ordu keskuse Marienburgi lossi piirama, kuid lõpetasid selle 18. septembril.
Grünwaldi ehk Tannenbergi lahing nõrgestas Saksa ordut. Saksa ordu ja Poola vahelise sõja lõpetas 1411. aastal sõlmitud Toruńi rahu.
Poola-Leedu ei suutnud sõjalist edu muuta territoriaalseks ega diplomaatiliseks kasuks. Siiski pani Toruńi rahu ordule peale sellise rahalise koormuse, millest see enam iial ei toibunud. Ordu pidi maksma sellise koguse hõbedat, mis vastas Inglise kuninga 10 aasta sissetulekule. See tuli maksta võrdsetes osades neljal järjestikusel aastal. Et neid nõudmisi täita, pidi ordu palju laenama, konfiskeerima kirikult kulda ja hõbedat ning tõstma makse. Maksutõusu tõttu puhkes kahes suures saksa linnas Danzigis (Gdańsk) ja Thornis (Toruń) mäss.
Lahingu käsitlused
Grünwaldi lahing on üks kõige tähtsamaid lahinguid nii Poola kui Leedu ajaloos. See lahing tähistas Leedu suurvürstiriigi poliitilise ja sõjalise võimsuse tippu. See oli leedulaste rahvusliku ärkamise ajal rahvusliku uhkuse allikas ning julgustas vastu hakkama leedulaste saksastamise ja venestamise kampaaniatele. Ristirüütleid kujutati verejanuliste röövvallutajatena ja Grünwaldi lahingut väikese rõhutud rahva saavutatud õiglase võiduna.
Sisuliselt samamoodi kujutati lahingut Poolas. 1910 tähistati pidulikult lahingu 500. aastapäeva. Selleks puhuks avati Krakówis kolme päeva pikkuste pidustustega Antanas Vivulskise loodud monument. Avamisel osales 150 000 inimest. Galiitsias püstitasid umbes 60 linna ja küla samaks aastapäevaks Grünwaldi lahingu mälestusmärgi.
Samal ajal kirjutas Nobeli kirjandusauhinna laureaat Henryk Sienkiewicz romaani "Ristirüütlid", mille lõpuosas on tähtsal kohal lahingu kirjeldus. "Ristirüütlid" oli esimene raamat, mis Poolas pärast sakslastest vabastamist teises maailmasõjas 1945 välja anti. 1960 tegi Poola režissöör Aleksander Ford selle raamatu põhjal filmi "Saksa ordu rüütlid". Samal aastal, lahingu 550. aastapäeval rajati lahingupaika muuseum ja mitmesugused mälestusmärgid. Grünwaldi rist oli Poola sõjaline autasu, mida anti välja 1943–1992.
Grünwaldi lahingus osales kolm Smolenski lipkonda. Sel põhjusel nägi Venemaa end võrdse osalisena Grünwaldi lahingus saavutatud võidus. Kroonik Jan Dlugosz kiitis Smolenski lippe, mis ainsatena Leedu suurvürstiriigi lippudest sammugi ei taganenud. Nõukogude ajaloolased võtsid sakslastelt üle seisukoha, et Saksa ordu oli Hitleri sõjaväe ja maailmavaate eelkäija, ning kujutasid seda sõda slaavlaste ja sakslaste vahelise sõjana nagu teist maailmasõda, aga Grünwaldi lahingut ennast Stalingradi lahingu keskaegse võrdkujuna.
Ukrainas seostatakse Grünwaldi lahingut kõige rohkem Vytautasega, kes oli tollal oma riigi õigeuskliku kogukonna juht.
Keskajale pühendunud ameerika ajaloolase William Urbani hinnangul olid peaaegu kõik enne 1960. aastat koostatud Grünwaldi lahingu käsitlused mõjutatud rohkem romantilistest legendidest ja natsionalistlikust propagandast kui faktidest. Kuid hilisemal ajal on ajaloolased teinud edusamme lahingu erapooletul käsitlemisel.
Da Vinci kood
"Da Vinci kood" on Dan Browni 2003. aastal ilmunud kriminaalromaan, kus kujutatakse Jeesuse ja Maarja Magdalast järglase olemasolu, kelle "vereliin" ulatub tänapäeva välja. Romaani märksõnadeks on püha graal, Merovingid, Siioni Prioraat, Montségur, katarid, templirüütlid, Philippe IV Ilus, roosiristlased, Rennes-le-Château, Bérenger Saunière, taas Siioni Prioraat ja Šotimaal asuv Rosslyni kabel.
Grünwaldi lahing
Pärand
pisi|Grunwaldi lahingu taaskehastus (2003). Pildil [[Jogailat kehastav näitleja]] Grünwaldi lahingu järgi on nimetatud mitu spordiklubi, nende hulgas Kaunase Žalgiris ja Poznani Grunwald.
Da Vinci kood
Sisu
Sisu tänapäevane osa hõlmab 24 tunni jooksul toimuvaid sündmusi, peamiselt Pariisis, Londonis ja Šotimaal. Harvardi Ülikooli professor Robert Langdon ja Sophie Neveu (koodide salasõnumite analüüsile spetsialiseerunud detektiiv) aitavad lahendada Jacques Saunière'i, Pariisi Louvre'i muuseumi kuraatori kummalise mõrva saladust.
Nad avastavad, et Saunière mõrvati, sest ta oli Siioni prioraadi suurmeister. Siioni prioraat on väidetavalt salaühing, mis asutati varjamaks “tõde”, et Jeesus abiellus Maarja Magdaleenaga, valmistades teda ette juhtima kirikut peale oma surma.
Grünwaldi lahing
Pärand
Iga aasta 15. juulil taaskehastatakse lahingu toimumispaigas Grünwaldi lahingut. 2010 toimus see lahingu 600. aastapäeval ja korraldajate hinnangul oli mäng Euroopa kõigi aegade suurim lahingu taaskehastus. 2200 vabatahtlikku mängisid seal rüütleid ning neile lisandus 3800 inimest, kes mängisid talupoegi ja sõjasulaseid. Seevastu pealtvaatajaid meelitas üritus ligi 200 000.
Da Vinci kood
Sisu
Selle salateadmise kohaselt oli Maarja Magdaleena Jeesuse ristilöömise ajal temast rase ja Prantsusmaal on tänaseni säilinud nende järeltulijatest alguse saanud kuninglik suguvõsa. Reaalse karika või peekri asemel oli püha graal Maarja Magdaleena ise – “anum”, kes hoidis oma üsas Jeesuse verd, kandes tema last.
Väidetavalt on Siioni prioraat peitnud Graali reliikvia – Maarja Magdaleena luud koos arvukate dokumentidega, mis tõendavad Jeesuse otsest vereliini. See avaldatakse maailmale kui selleks on saabunud õige aeg.
Loos on vandenõusse segatud katoliku preestriordu Opus Dei (ladina keeles “Jumala töö”) liikmed, et hoida tõde varjatuna, kuna selle ilmsikstulek ei õõnestaks mitte ainult patriarhaalset katoliku kirikut, mis on naisi alla surunud, vaid lükkaks ümber kogu kristluse alused.
Pelgulinna Gümnaasium
Pelgulinna Gümnaasium (endine Pelgulinna Keskkool ja veel varem Tallinna 46. Keskkool) on Tallinnas Pelgulinna asumis asuv kunstikallakuga gümnaasium.
Kooli ajalugu algas 8. septembril 1912, kui tööd alustati Mulla tänaval 74 õpilasega. Esimene direktor oli Arnold Puusepp. Alates 2001. aastast on kooli direktor Tõnu Piibur.
Lisaks klassiruumidele on koolis aula, võimla, ujula, neli ateljeed, tööõpetuse ja käsitööklassid, füüsika-, keemia- ja muusikakabinetid, arvuti-, skulptuuri- ja graafikaklassid, söökla, raamatukogud, logopeediakabinet ning arsti vastuvõtt. Koolimaja renoveeris 2007. õppeaastal Vivatex Holding OÜ, kes hoolitseb koolimaja eest järgmised 30 aastat.
Tuntud vilistlasi
Pelgulinna Gümnaasiumis ja tema eelkäijates on aastatel 1950–2000 saanud keskhariduse 2960 noort (51 lendu), nende seas palju tuntud isikuid:
Mongoolia
Mongoolia on merepiirita riik Ida-Aasias. Riigi pindala on 1 565 000 km². Riik on 2,392 km (1,486 miili) läänest itta ja 1,259 km (782 miili) põhjast lõunasse. Mongoolia pealinn Ulaanbaatar asub riigi põhjaosas. Piirneb põhjas Venemaa ja lõunas Hiinaga.
2016 andmete põhjal on Mongoolia rahvaarv 3 081 677. Pealinn on Ulaanbaatar pindalaga 4704 km² ja seal on 2016 andmete põhjal 1 440 447 elanikku.
Riigikeel on mongoli keel, riigi rahaühik on tugrik (MNT).
Haldusjaotus
Mongoolia on halduslikult jaotatud aimakkideks (аймаг; kokku 21) ja keskalluvusega linnaks (хот). Aimakkide ja keskalluvusega linnade nimestikus on toodud sulgudes halduskeskuste nimed, kui need ei lange kokku haldusüksuse nimega. pisi|Mongoolia aimakid|486x486px
Ajalugu
Mongolid on aastatuhandeid olnud nomaadid Kesk-Aasias.
Mongolite suurriik lagunes 14. sajandil väiksemateks khaaniriikideks, mis vabanesid mongolite võimu alt.
17. sajandi algul ühineti uuesti, kuid sajandi lõpul vallutas Hiina Mongoolia alad.
1911. aasta revolutsiooniga kukutati keisrivõim ja Hiina kuulutati vabariigiks, Mongoolia ja Tiibet iseseisvusid. 8. bogdogeegen (Gelukpa koolkonna budistide vaimne juht) võttis endale tiitli Bogdo-khaan ning kuulutas Mongoolia pärast 200-aastast Hiina ülemvõimu taas iseseisvaks Mongoolia Bogdo khaaniriigiks.
1919. aastal vallutas Hiina Mongoolia tagasi. Vene kodusõja ajal rajas valgete armee Roman Ungern von Sternbergi juhtimisel Mongooliasse oma tugipunkte.
1921. aastal lõid mongoolia kommunistid Vene Punaarmee toetusel valged riigist välja ning tegid lõpu ka hiinlaste ülemvõimule. Bogdo-khaani eemaldati lõplikult poliitilise võimu juurest.
1924. aastal kuulutati välja Mongoolia Rahvavabariik, millest sai sotsialistlik riik.
1937–1939 stalinlistlikud repressioonid põhjustasid 22 000 - 30 000 inimohvrit.
1992. aastal korraldati küll mitmeparteilised valimised, kuid võitis ikkagi kommunistlik partei. Rahvas ei ole soovinud muutusi ka järgnevatel valimistel.
Kliima
Mongoolia ühel pool asuvad lumised mäed ja teisel pool asuvad ookeaniveed mõjutavad Mongoolia kliimat üsna palju. Temperatuur varieerub piirkonnati väga palju. Näiteks Gobi kõrbeala keskmine temperatuur jaanuaris on –15 °C ja juuli keskmine temperatuur on seal 14 °C. Ulaanbaatari läheduses on jaanuari keskmine temperatuur aga –22 °C ja juulis 17 °C.
Sademed
Olenevalt asukohast on lumesadu ja vihmasadu väga ebaühtlane. Lõunas, kõrbealadel on aastas keskmiselt umbes 100 mm sademeid. Põhjas, mägisematel aladel on sademeid aga umbes 360 mm. Ulaanbaatari keskmine vihmasadu on 250 mm. Päikeselisi, pilvetuid päevi on aastas 220–260.
Loomastik
Mongoolias on 139 imetajaliiki ja 448 linnuliiki.
Saiga oli kunagi levinud antiloobiliik, aga jahtimise tõttu ja kõrgele väärtusele Hiina meditsiinilis on sellest liigist saanud väga ohustatud loomaliik. Järele on jäänud alla 5000 metsiku Saiga antiloobi. Mongoolia kaitseprogramm üritab hoida neile erilist tähelepanu anda.
Mongoolias on ka 76 kalaliiki. Leidub levinud liike nagu forell ja särg, aga ka vähem tuntud liike nagu taimen (hiiglaslik Siberi lõhe, mis kasvab kuni 1,5 meetrit pikaks ja 50 kg kaaluvaks).
Majandus
Peamised eksportkaubad on vask, rõivad, elusloomad, loomsed tooted, kašmiir, vill, loomanahad, fluor (sulapagu), värvilised metallid.
Peamised kaubanduspartnerid on Hiina 71,8 %, Kanada 11,7 %, Ameerika Ühendriigid 7,3 % (2006).
Budism
Peamine religioon Mongoolias on budism. See sai Mongoolias alguse Yuani dünastia (1271–1368) liidri otsusega usku vahetada. Mongolid küll naasid šamaanlike traditsioonide juurde, aga budism tuli Mongooliasse tagasi 16. ja 17. sajandil. Pärast 1990. aasta Mongoolia revolutsiooni on toimunud budismi taassünd. Mongoolias on nüüd umbes 200 templit ja 500 munka ja nunna.
Mongoolia Gelukpa koolkonna budistide ümbersündide kaudu edasi kanduv vaimse juhi tiitel aastatel 1639–1924 oli Bogdogeegen.
Mongoolia šamanism
Šamanismi on Mongoolias viljeletud juba Mongoolia tekkimise algusest. Aja kulgedes on šamanismi palju mõjutanud budism ja šamanism on osaliselt budismiga segunenud. Mongoolia sotsialismi perioodil 20. sajandil oli see usk maha surutud, aga on hiljem jõudsalt taastunud.
Kristlus
2005. aasta aruannete järgi oli Mongoolia pealinnas Ulaanbaataris umbes 24 000 kristlast, mis on umbes 2,5% kogu linna elanikkonnast. Enamus kristlasi Mongoolias võtsid ristiusu vastu pärast Mongoolia kommunistliku režiimi lõppemist 1990. aastal. 1989. aastal oli Mongoolias 4 ja 2008. aastal juba umbes 40 000 kristlast.
Mongoli keel
Mongoli keel on mongoli keelerühma idarühma kuuluv keel. Mongoli keelt kõneleb umbes 5 miljonit inimest, kellest 2 miljonit elab Mongoolias ja 3 miljonit Põhja-Hiinas. Mongoli keelt kõneldakse vähemal määral ka Kõrgõzstanis ja Burjaatia Vabariigis Venemaal. Mongoli keel on Mongoolia riigikeel ning Hiina RV Sise-Mongoolia autonoomse piirkonna ametlik keel. Mongoli keele lähim sugulaskeel on burjaadi keel, mis on kõnelejate arvult teine keel Siberis.
Kirjaviis
Sise-Mongoolias on kasutusel traditsiooniline mongoli vertikaalne kirjaviis, mis võeti üle uiguuridelt aastal 1208. Mongoli keele eripära on pikkade ehk topeltvokaalide rohkus sõnades ja paljudes kohanimedes, mis on maailma keeltes suhteliselt haruldane nähtus.
Mongoolias võeti 1931. aastal kasutusele ladina ja 1937. aastal kirillitsa tähestik. 1990. aastate algul üritati ajaloolist kirjaviisi taastada, kuid sellest loobuti peagi.
Sojombo kiri
pisi|509x509px|Sojombo tähestik Sojombo kiri (mongoli Соёмбо бичиг) on kirjasüsteem, mille lõi Mongoolia õpetlane, kunstnik ja buda munk Bogdogegeen Dzanabadzar 1686. aastal. Soyombod saab kasutada ka sanskriti ja tiibeti keele kirjutamiseks. See oli Dzanabadzari poolt mõeldud budistlikke kultuure ühendavaks tähestikuks, mille vahendusel saaksid mongolid enam osa tiibeti- ja sanskritikeelsest budistlikust kirjavarast. Ida pool elavad mongolid kasutasid Sojombo tähestikku ka tseremooniaalses ja dekoratiivfunktsioonis. Sojombo tähestikku kasutati tiibeti- ja sanskritikeelsete tekstide tõlkimisel mongoli keelde, mis oli tähestiku rajamise eesmärgiks Dzanabdzari poolt, kes kasutas seda koos enda õpilastega.
Sojombo sümbol
pisi|Sojombo sümboli 2 variatsiooni Sojombo sümbol on Mongoolia rahvuslik sümbol. Seda on näha nii riigilipul kui ka vapil.
Sojombo sümbolis on näha nelja elementi:
Mongoolia vapp
Mongoolia riigivapp on ümmarguse kujuga. Vapi alus on lootoslille mustriga. Vapi taust on sinine ja vapi keskel on tuulehobuse ja Sojombo sümboli kombinatsioon. Vapi üleval on kolm kalliskivi, mis tähistavad minevikku, olevikku ning tulevikku. Vapi alumises osas on rooliratas, alumise osa taust on roheline mäestik, mis tähistab emakest loodust.
Rahvastik
pisi|Mongoolia soolis-vanuseline rahvastikupüramiid 2010. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Mongoolia elanikkonnast mongolid 94,95% (sealhulgas halhamongolid 82,40%), kasahhid 3,86%, teised turgi rahvad 0,70% ja muudest rahvustest inimesed (peamiselt hiinlased, venelased ja korealased) 0,50%.
Mongoolia kurgulaul
pisi|Muusikud grupist Altai Hangai Mongoolias on levinud omamoodi laul. Laulja laulab väga madala häälega ja sellise laulu õppimiseks läheb aastaid.
Meistriliiga 1992/93
Meistriliiga 1992/93 võitis ja tuli seega 1993. aasta Eesti jalgpallimeistriks FC Norma, kellele see oli teine meistriliiga võit järjest. Aste madalamale esiliigasse pidid langema JK Sillamäe Kalev ja Viljandi JK Tulevik, kuid Kohtla-Järve JHK Keemiku loobumise tõttu säilitasid sillamäelased oma koha meistriliigas. Esiliigast kerkisid astme võrra kõrgemale Pärnu JK Tervis ja JK Tallinna Sadam.
Valentina Tereškova
pisi|Valentina Tereškova (1969) Valentina Tereškova (vene Валентина Владимировна Терешкова; sündinud 6. märtsil 1937 Bolšoje Maslennikovos Tutajevi rajoonis Jaroslavli oblastis) on endine Nõukogude Liidu kosmonaut, maailma esimene naiskosmonaut.
Ta käis kosmoses Vostok 6 pardal 16.–19. juunil 1963.
Tereškoval on lennuväe kindralmajori auaste.
Tereškova sai 1963. aastal Nõukogude Liidu kangelase aunimetuse.
Meistriliiga 1992/93
Hooaeg
Hooaja eel muutsid nime neli klubi:
Mängutulemused
Iga meeskond mängis kõikide vastastega 2 korda, ühe korra kodus ja ühe korra võõrsil, kokku 22 mängu. 1Kodu meeskond on vasakus tulbas. 2Jõhvi EP sai võidu, kuna Vigri ei ilmunud mängule. 3Mäng toimus FC Flora kodu väljakul, Kadrioru staadionil. Värvid: roheline = Kodu meeskonna võit; kollane= viik; punane = võõrsil meeskonna võit.
Valentina Tereškova
Tema abikaasa (1963–1982, abielu lahutati) oli kosmonaut Andrian Nikolajev. Nende pulma aukülaline oli Nikita Hruštšov.
1965. aastal laulis Poola neidude ansambel Filipinki menukalt laulu "Wala twist" ('Valja tvist'), mis aasta hiljem tõlgiti ka eesti keelde. Laul sai pealkirjaks "Valentina tvist" ja seda esitas Klara Kotter. Laulu refrääni algusrida kõlas: "Valentina, Valentina, oled taevalik tähemiss!"
Ta oli Venemaa kuuenda Riigiduuma koosseisu liige, on ka seitsmenda koosseisu liige. Ta on partei Ühtne Venemaa kõrgema nõukogu liige.
Joosep Usk
Õppis 1924–1930 Tartu Ülikoolis keemiat, sai keemiamagistriks 1931 (Eesti põlevkivibensiini destilleerimine võimaluste uurimus).
Töötas Eesti NSV keemiainstituudi vanemteadurina.
Armin Prinz zur Lippe
Armin Leopold Ernst Bruno Heinrich Willa August Prinz zur Lippe (Lippe prints Armin; 18. augustil 1924 Detmold, Weimari vabariik – 20. august 2015 Detmold, Saksamaa Liitvabariik) oli Lippe vürstliku perekonna pea (titulaarne Lippe vürst).
Ta oli viimase Lippe vürsti Leopold IV noorim poeg.
Pataljon
raamita|paremal| NATO tingmärk sõbralik pataljon
Pataljon on sõjaväeline üksus või allüksus, mis koosneb staabist ja harilikult 3...8 kompaniist või roodust, millele võib lisanduda mõni eriotstarbeline üksik rühm. Pataljon on põhiline taktikaline allüksus. Pataljoni juhib pataljoniülem, kelleks on tavaliselt vanemohvitser.
Pataljon kuulub harilikult rügemendi, polgu või brigaadi koosseisu.
Üksikpataljon on administratiivselt ja struktuuriliselt iseseisev väeosa, mis ei ole allutatud otseselt ühelegi rügemendile ega brigaadile, vaid allub vahetult kõrgemale väekoondisele või juhtkonnale.
Näiteks:
Mereväes ja õhuväes nimetatakse pataljoniga võrdsustatud üksust divisjoniks.
Teofil Teder
Teofil Teder (9. veebruar 1900 Tallinn – 31. detsember 1961 Toronto) oli eesti jurist.
Osales Vabadussõjas, õppis 1921–1925 Tartu Ülikoolis õigusteadust, töötas 1923–1925 Tartu linnavalitsuses, alates 1925. aastast Eesti siseministeeriumis (viimati Omavalitsuste Talituse inspektor). 1940 Saksa vähemusrahvuse kultuuromavalitsuse likvideerimiskomisjoni esimees.
1944. aastal põgenes Saksamaale, 1949. aastal asus Ameerika Ühendriikidesse ja 1950. aastal Kanadasse.
Isiklikku
Isa Theodor Teder oli organist ja koorijuht. Teofilil oli kaks poega - Peep Teder ja Hillar Teder.
Ecuadori-Peruu piirisõda
Ecuadori-Peruu piirisõda ehk Cenepa sõda oli Ecuadori ja Peruu vaheline sõda territoriaalsete vaidluste lahendamiseks Condori mäestikus Santiago ja Zamora jõe vahel 26. jaanuarist 1995 kuni 28. veebruarini 1995. See raskesti juurdepääsetav ala on rikas kulla, uraani ja nafta poolest.
Peruu arvates oli kahe maa vaheline 1000-kilomeetrine piir kokku lepitud Rio de Janeiro Protokolliga, mis sõlmiti 1941 pärast kahe riigi vahelist kümnepäevast sõjategevust. Ecuador aga annulleeris protokolli 1960. aastal, kui 78-kilomeetrine lõik kahe riigi vahel oli veel maha märkimata. See piirkond kujuneski hiljem vaidlusaluseks. Pikaaegne territoriaalne vaidlus arenes 26. jaanuaril 1995 džunglisõjaks, kui Peruu sõjaväe kopter maandus Ecuadori vahiposti seljataga, ning kopterit rünnati. Kuigi mõlemad pooled olid sõjategevuseks pikalt valmistunud, piirkonda oli viidud suur hulk sõjaväge, raskerelvastust ja lennuväge, süüdistasid mõlemad teineteist agressioonis.
Järgmisel päeval, 27. jaanuaril kuulutati mõlemas riigis välja üldmobilisatsioon. Ka sõjalaevastikud olid valmis teineteist ründama. 28. jaanuaril kell 7.45 alustas Peruu vaidlusaluses piirkonnas maaväe- ja lennuväerünnakut ning vallutas mõningad maa-alad. Rünnak jätkus ka järgmisel päeval, kuid Ecuador suutis Peruu väed peatada, vallutas tagasi Tiwintza, Cueva de los Tayosi, Base Suri Coangose piiripunktid ja lasi alla ühe vene päritolu Mi-8TV helikopteri. Pihta saadi veel ühele kopterile, kuid see suutis siiski baasi lennata. 31. jaanuaril vallutas Peruu tagasi osa eelmisel päeval kaotatud alasid: Tiwintza, Coangose ja Cueva de los Tayose piiripunktide ümbruses. Mõlemad pooled eirasid jätkuvalt rahvusvahelisi palveid sõjategevuse lõpetamiseks. 1. veebruaril jätkasid mõlemad pooled rünnakuid teineteise positsioonidel. Rünnakuid toetas nüüd ka suurtükituli. Peruu kaasas lahingusse A-37B tüüpi sõjalennukid, mis ründasid Ecuadori positsioone. Peruu vallutas sellel päeval Cóndor Miradori sõjaväebaasi. Peruu armee patrull sattus aga Cueva de los Tayose piirkonnas miiniväljale ja kandis kaotusi. Äge lahing jätkus ka terve järgmise päeva. 3. veebruaril ründasid Ecuadori hävitajad esmakordselt Peruu positsioone. Vahelduva eduga täiemõõduline lahing kestis aga edasi. 6. veebruaril kaasas Peruu lahingusse Canberra reaktiivpommitajad, millest üks ei jõudnud baasi tagasi. Ecuador väitis, et tulistas selle alla. Peruu aga, et lennuk oli lennanud halva nähtavuse tõttu vastu mäekülge. Mõlemale poolele erilise eduta sõjategevus jätkus rahvusvahelistele jõupingutustele vaatamata. 9. veebruar oli raske õhurünnakute päev. Hommikul ründasid Peruu A37-B ja Su-22M-id Ecuadori positsioone. Lõuna ajal märkas Ecuadori radar uut rünnakulainet ning saatis seekord vastu kaks MirageF1JA ja kaks IAI Kfir C.2 hävitajat. Toimunud õhulahingus kaotas Peruu ühe Su-22M ja ühe A-37B lennuki. Ecuadoril kaotusi polnud. Nüüdseks oli maavägede sõjategevus tagasihoidlik, seevastu ägenesid õhulahingud. 11. veebruaril sai tabamuse üks Ecuadori A-37B sõjalennuk, kuid suutis lennata tagasi baasi. 12. veebruaril teatas Peruu kahe Ecuadori lennuki allatulistamisest, kuid Ecuador lükkas need väited ümber.
13. veebruaril alustas Peruu massiivset rünnakut õhuvägede toetusega Coangose ja Tiwintza baasidele. Ecuador tulistas alla ühe Peruu kopteri ja teatas ka teise kopteri allatulistamisest, selle väite lükkas aga Peruu ümber. Sama päeva õhtul teatas Peruu president telekaamerate ees, et armee on vallutanud Tiwintza baasi ja Peruu on sõja võitnud, ning avaldas valmisolekut relvarahuks. Kuid võitlus jätkus endise ägedusega.
17. veebruaril kandsid nelja Rio de Janeiro protokolli garandi (USA, Brasiilia, Argentina, Tšiili) jõupingutused vilja – kahe riigi diplomaadid leppisid Brasiilia pealinnas kokku relvarahus, mis tähendas muuhulgas vaidlusalusel alal demilitariseeritud tsooni ning rahvusvahelisi vaatlejaid kahe vaenutseva poole vahele.
Kuid sõjategevus jätkus. Kui esimesed vaatlejad 21. veebruaril saabusid, oli lahing ikka veel täies hoos ja Ecuadori Patuca sõjaväebaasis olevad vaatlejad keeldusid kahe sõdiva poole vahele minemast. Mõlemad pooled süüdistasid teineteist relvarahukokkuleppe rikkumises. Järgmist 22. veebruari on hakatud Ecuadoris kutsuma mustaks kolmapäevaks. Peruu alustas massiivset rünnakut Ecuadori positsioonidele Tiwintza baasi lähedal. Ecuador kaotas enda andmetel sel päeval 14 sõdurit. Lõpuks 28. veebruaril kirjutasid kaks riiki Montevideos alla Montevideo deklaratsioonile, mille kohaselt lõpetati sõjategevus ja tõmbuti tagasi deklaratsioonis näidatud positsioonidele. Sellega oli Ecuadori-Peruu piirisõda läbi.
Mulgimaa
Mulgimaaks nimetatud piirkond oli 19. sajandi lõpuni mulgi keele alusel selgelt eristatav etnograafiline ja lingvistiline ala, Muinas-Sakala maakonna järeltulija.
Tänapäeval märgistab ja määrab Mulgimaa viit kihelkonda (Halliste, Helme, Karksi, Paistu ja Tarvastu) vaid teatud rahvarõivaste tüüp ja vanemate inimeste seas ka mulgi ehk lõunaeesti keele läänemurde leviala. thumb|Lõunaeesti (võru, setu, mulgi ja tartu) keel ja keelesaared ([[Leivud|Leivu, Lutsi ja Kraasna)]] Erinevalt paljude inimeste eksiarvamusest ei ole praegune Viljandimaa Mulgimaa. Viljandimaalased väljaspool viit kihelkonda pole mulgid, kuid siiski on sageli Mulgimaa pealinnaks ekslikult peetud Viljandit, ehkki see linn ei asu ajaloolise Mulgimaa piirides. 20. sajandi lõpupoole on mõned kohalikud pidanud Abja-Paluoja linna Mulgimaa keskuseks.
Vjatšeslav Tihhonov
pisi|Vjatšeslav Tihhonov 2003. aastal pisi|Vjatšeslav Tihhonovi haud Novodevitše kalmistul. Vjatšeslav Vassiljevitš Tihhonov (vene Вячеслав Васильевич Тихонов; 8. veebruar 1928 Pavlovski Possad – 4. detsember 2009 Moskva) oli vene filminäitleja.
Eriti tuntud on Tihhonov Stirlitzi osatäitjana teleseriaalis "Seitseteist kevadist hetke" (1973).
Ta mängis ka parima võõrkeelse filmi Oscari võitnud filmis "Sõda ja rahu", kus mängis vürst Bolkonskit.
Vjatšeslav Tihhonov oli Lenini ordeni kavaler.
Ta on maetud Mosvas Novodevitšje kalmistule.
Charles Volmer
Charles Didrich Volmer (30. august 1898 Rapla vald, Harjumaa – 24. detsember 1944 Dresden) oli eesti farmatseut.
Osales Vabadussõjas, 1922–1925 oli Tartu Ülikooli rohuteaduse kuulaja, lõpetas 1925 cum laude, mag. pharm. 1926 (Eestis müüdava tee väärtusest).
1926–1927 Jõgeva apteegi juhataja, 1927–1933 Tartu Ülikooli apteegi abijuhataja ja juhataja. 1939–1940 Kohtuliku Ekspertiisi Instituudi abidirektor.
1944. aastal põgenes Saksamaale.
Tšakrasamvara
Tšakrasamvara ( Samvara, Shamvara ) (tiibeti keeles Khor-lo-sdompa, Khorlo Demchog,  Korlo Dompa, Khor lo sdom pa, Khor lo dom pa, Demchog Khorlo, Korlo Demchog) on tantristlik jumalus, kes kuulub raevukate jumaluste herukade (tiibeti k. tRak-thung) hulgas Lootosperekonda. Kui räägitakse Herukast, kasutamata täpsustavat nime, viitabki Heruka  Tšakrasamvara le. Sõna heruka pärineb sanskriti keelest ja tähendab raevukat kaitsjat. Sõna moodustavad silbid tähistavad tühjust: he - kõikide nähtuste, dharmade tühi loomus, ru - tuul puhumas läbi kanali,  ka - tühjuse ja õndsuse ühtsus. Tšakrasamvara nime võib tõlkida kui ülima õndsuse sõiduk (sanskriti keeles  chakra     ratas, sõiduk,  samvara    kohustus, tõotus; õndsus, ekstaas).
Tšakrasamvara on peamine jumalus vadžrasattva (vadžra-olendi) praktikates ja kagyu (kagjü) koolkonna traditsioonis. Ta on anuttarajooga  tantrates peamine jidam (filosoofilise vaate väljendus ja rollimudel, millega kujustaja püüab samastuda), kuuludes ematantrate klassi, on oluline aspekt Naropa Kuues Joogas ning oli Lama Yeshe jidamiks. Tšakrasamvarat peetakse buda Akšobhja emanatsiooniks.
Kuigi Tšakrasamvara kuulub jidamite klassi, jagab ta mõningaid Šiva atribuute. Vastavalt legendile sai hinduistlikust jumal Šivast budistlik Tšakrasamvara ja temaga seotud õpetused toodi Tiibetisse 10. sajandil. Nii Šiva kui Tšakrasamvara arvatakse elavat pühal Kailashi mäel, mis on palverännakute sihiks nii hinduistidele kui Tiibeti budistidele.
Kagyu koolkond käsitleb Tšakrasamvara kehastusena 10. sajandil Ida-India ülikuperes sündinud mahasiddha Tilopat, kes pühitseti ühe daakini poolt Tšakrasamvara tantrasse (tiibeti k. kor lo dom pa gyu) ja kellelt õpetus siirdus edasi Naropale, levis Tiibetisse ja süstematiseerus Naropa kuue jooga õpetusena, mis sai kagyu koolkonna keskseks õpetuseks. Paljudes India ja Tiibeti legendides ilmub Tšakrasamvara suurtele budistidele (sealhulgas mahasiddhadele), et anda neile uusi õpetusi. 11. sajandi mahasiddha Krišnatšarja (Krishnacharya), teise nimega Nagpopa (tiibeti keeles Padampa Sangye) sai isiklikult daakinilt juhised ja õpetused Tšakrasamvara tantra kohta.