cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tallinna raekoda
Raad
Rae koosseisu valiti vaid laitmatu mainega kaupmehi. Raehärra amet oli eluaegne, raehärra pidi olema sündinud seaduslikust abielust ja omama kinnisvara Tallinna piires, kuid ei tohtinud teenida elatist käsitööga, s.t pidi kuuluma kaupmeeste hulka. Vältimaks võimu kuritarvitamist, ei valitud rae koosseisu korraga vendi ega isa ja poega; valimiste juures ei tohtinud viibida kandidaadi sugulased ega hõimlased. Valimised määrati tavaliselt toomapäevaks, 20. detsembriks ja see võib olla põhjus, miks raekoja tuulelipp kannab nime Vana Toomas. Raekoja uksed suleti ja bürgermeister teatas kandidaatide nimed (igale positsioonile kandideeris kaks inimest). Asi otsustati salajasel hääletusel, vajalik oli absoluutne häälteenamus. Pärast valimisi avati raekoja uksed ja kogu raad kogunes raekoja avatud akende juurde. Valju häälega teatas eesistuja uute raehärrade nimed, väljakule kogunenud linlased aga tervitasid neid.
Igal vabal linnal oli õigus münte vermida. Müntimine toimus ainult rae korraldusel. Selleks olid linnal mündikoda ja mündimeister. Keskajal paberraha veel ei tuntud, kasutusel olid ainult mündid. Iga münt oli just niipalju väärt kui temas sisalduv metall.
Tallinna raad kui iseseisva linna sümbol
pisi|Tallinna raekoda, 1800. [[Eduard Philipp Körberi joonis Johann Christoph Brotze kogust]] Valitseja vahetumine ei toonud reeglina kaasa olulisi muudatusi rae tegevusse. Eraldi peatüki Tallinna omavalitsuse ajaloos moodustab aga asehaldusaeg, mil keisrinna Katariina II 1785. aasta linnadeseadus – nn armukiri linnadele – asendas rae kui linnavalitsuse ajutiselt linnaduumaga. Rae endised funktsioonid taastas 1796 keiser Paul I.
Murranguline etapp Tallinna linnavalitsuse ajaloos algas 26. märtsil 1877, kui Aleksander II ukaasiga kehtestati Balti linnades 1870. aasta Venemaa üldine linnaseadus. Raad asendati valitava volikogu (duuma) ja linnaametiga (uprava). Linnavolikogu valis ka linnapea. Esimesed Tallinna linnavolikogu valimised toimusid 24.–25. novembril 1877. Uue volikogu esimene istung peeti 22. detsembril 1877; esimeseks linnapeaks valiti sel istungil Oscar Arthur von Riesemann. Raad jäi püsima vaid kohtuasutusena.
9. juulil 1889 kehtestati Balti provintsides Venemaa 1864. aasta kohtuseadus, millega Tallinna raad likvideeriti. Rae viimane pidulik istung peeti 17. novembril 1889.
Raad on magistraadi lühem vorm. See tähendas keskajal vabade linnade eesotsas seisvat kogu. Tallinna linnaomavalitsuse ehk rae tekkeaeg ei ole täpselt dateeritav. Selle võiks paigutada 1230. aastatesse, mil juba olemasolevasse kindlustatud eestlaste asulasse ja selle ümbrusse hakkasid kogunema taani, saksa, skandinaavia ja slaavi päritolu käsitöölised-kaupmehed. Esimest korda mainitakse Tallinna raadi (consilium consulum civitatis) Taani kuninga Erik IV 15. mail 1248 antud ürikus, millega Tallinnale kinnitatakse Lübecki õiguse kasutamise luba. Sestpeale jäi Tallinna raad ligi 6½ sajandiks linnaelu juhtivaks institutsiooniks.
Linnade iseseisvumine oli ajalooline samm, mis vabastas linna kuninga ja feodaalide võimu alt. See võit ei tulnud kergesti ja võitlust kroonis edu vaid seetõttu, et linnad pürgisid iseseisvusele kogu Euroopas.
Oma tegevuses lähtus raad Lübecki õigusest ning andis igal aastal välja määrusi ja korraldusi (bursprake, willküre), mis linnaelanikele avalikult välja kuulutati. Tähtsate otsuste langetamisel pidi raad arvestama gildide seisukohti, kusjuures mõjukaim oli Suurgild. Rae ja suurgildi tihedatele suhetele viitab asjaolu, et mõlemad kasutasid oma vapil sama kujutist: valget risti punasel taustal. Mõne aasta pärast, 1255. aasta augustis kinnitati Tallinna õigused uuesti, kuu aja pärast koostati aga esimene Tallinna koodeks, milles oli 99 artiklit. Koodeksist on säilinud 14 pärgamendilehte (15. leht on katkine, aga tekst on jäänud puhtale 16. lehele).
Tallinna rae seadustik
Ülaltoodud raemäärus sisaldub koondkäsikirjas, mille varasemad osad on üles tähendatud 16. sajandi esimestel aastatel, hilisemad 1550. aastatel. Leidub ka ärakirju tekstidest, mille algversioonid pärinevad 15. sajandi algusest. Põhiosas sisaldab köide erinevate käsitööametite skraasid, lisaks maalrite, kangrute, kiviraidurite, seppade, kullasseppade, pagarite, pistemaakrite, sadulseppade, lihunike, voorimeeste, mündrike, köösnerite ja kingseppade skraade versioone 15.–16. sajandist. Lisaks nendele on üles tähendatud raemäärusi, sealhulgas reformatsiooniaegseid kirikuelu ümberkorraldusi puudutavaid õigusakte aastatest 1524–1525. Oluline osa sellest, mis Tallinna rae tegevusest usupuhastusega seoses teada on, näiteks esialgne uus kirikukorraldus, nõudmised pildirüüste käigus röövitud kirikuvara väljaandmise kohta ja sellega seoses teade pildirüüste toimumisest üldse, pärineb nimelt sellest säilikust.
1525. aasta 22. jaanuari määrus oli ajendatud asjaolust, et Tallinna jutlustajavendade konvendi laialisaatmisel ei õnnestunud rael olulist osa konvendi varast üle võtta. Vennad olid väärtuslikuma vallasvara ja dokumendid ära peitnud, suures osas ilmselt Harju-Viru vasallide juurde, ent osalt ka Tallinna kodanike majadesse. 12. jaanuaril 1525 pärast konvendi laialisaatmist võeti kloostri juhtkond (prior Augustinus Emsinckhoff, lektor ja subprior Thomas de Reken ning prokuraator David Sliper) vahi alla. Neid sunniti avaldama andmeid kloostri varanduse ja privileegide asukoha kohta. Kõigi kolme aruanded on säilinud, ent dateerimata. Otsustades nendes kirjades leiduvate vihjete järgi prokuraatori ja priori vahelistele läbirääkimistele vara väljaandmise üle, koostati aruanded tõenäoliselt pärast raemääruse väljastamist. Arvatavasti oli raele määruse väljaandmise ajaks teada, et Tallinna kodanike kodudes võib konvendi vara leiduda, selle täpsem asupaik polnud aga teada. Välistada ei saa sedagi, et mõne varjaja kohta oli rael lähemaid andmeid või vähemalt oletusi, ent soovimata jõuvõtteid kasutada, kutsuti esmalt üles konvendi vara vabatahtlikult välja andma. Määruse sõnastus on huvitav. Nimelt on märkimisväärne, et ei pöörduta mitte linna kodanike või elanike poole, vaid kõigi poole, kes on linnaga seotud. Nagu öeldud, ei paigutanud dominiiklased oma vara mitte ainult Tallinna elanike juurde ja selle kohta võis rael andmeid olla (väljaspool linna elavate inimeste karistamine oli raele juriidiline probleem). Pöördumist nii vaimulike kui ka ilmalike poole tuleb pidada tolleaegse kantseliidi formaalsuseks, sest ka vaimulike vastutuselevõtmine tollases siiski veel katoliiklikus linnas pidi rae jaoks olema väga küsitav. Osa väljendeid, mis puudutavad vendade vara laialijagamist, on kindla juriidilise sisuga ja viitavad sellele, et üleandmine toimus kõigi vallasvara deponeerimise reeglite järgi, pole välistatud, et koguni linna kohtuvõimu osalusel. Millised need reeglid olid, pole teada – ükski keskaegse Tallinna säilinud õigusakt niisugust menetlust ei kirjelda. Võimalik, et kasutati mõnda universaalsemat tsiviilõigust.
Teated selle kohta, kas rae üleskutsel oli tulemusi või mitte, puuduvad. Võib aga oletada, et midagi olulist ei saavutatud – raedokumentide seas pole pikemaid inventare kloostri vara kohta. Konvendi arhiivi aegsed ümberkorraldused vajaksid eraldi uurimist. Mainitud määrus on vaid üks näide sellest, kui energiliselt sekkus ilmalik võim usupuhastuse ajal kirikuellu.
Linna kasvades koodeksit täiendati ja kohandati kohalikele tingimustele sobivaks. Koodeksi viimases 16. sajandist pärinevas variandis oli juba 320 artiklit. Hoolimata süsteemitusest oli koodeks väga ulatuslik seaduste kogu, mis haaras linna elu kõiki külgi. Kord aastas loeti rahvale kogu linnaõigus ette, et keegi ei saaks seaduserikkumist teadmatusega vabandada.
Tallinna rae vahtkond
Tallinna rael oli oma vahtkond. Vahisõdurite ülesanne oli linnas korda hoida ja raekoja tornis vahti pidada. Nad pidid kohe teada andma, kui linnale olid lähenemas vaenuväed või kuskil oli tulekahju lahti läinud. Kui linna ohustas õnnetus, tõmbasid vahisõdurid kellarõdul asuvat häirekella. Häirekella valmistas Tallinna suurtükimeister Hinrik Hartmann. Kella alumisel serval on kiri: "Au olgu jumalale kõrges. Issanda aastal 1586. Igaüks hoidku oma tuld ja lõket, et sest linnale mingit kahju ei tekiks." Kuni 20. sajandi alguseni tõmmati kellatila nöörist igal täistunnil vastavalt tundide arvule. 21. sajandi algusest juhib kellatila lööke elektroonilise süsteemi abil raekoja esifassaadil asuv kell.
Areenid
Areenid ehk aromaatsed süsivesinikud on süsivesinikud, mis sisaldavad üht või mitut benseenituuma. Benseenituumas moodustavad 6 süsiniku aatomit rõnga ja neid ühendavad omavahel vaheldumisi üksik- ja kaksiksidemed.
Termin "aromaatsed süsivesinikud" tekkis enne aromaatsuse mehhanismi avastamist. Niisugune termin mõeldi välja sellepärast, et paljudel sellesse ainerühma kuuluvatel ühenditel on magus või meeldiv lõhn.
Termin "benseenituum" on nimetatud kõige lihtsama aromaatse süsivesiniku, kõigest 6 süsiniku aatomist koosneva aine benseeni järgi.
Aromaatseteks ühenditeks nimetatakse ka mõningaid benseenil mittepõhinevaid aineid, kui nad järgivad Hückeli reeglit. Monotsükliliste ainete korral peab nende π-elektronide arv olema 4π+2, kus π on naturaalarv. Niisugusi aineid nimetatakse heteroareenideks. Nendes on vähemalt üks süsiniku aatom asendunud võõraatomi, näiteks hapniku, lämmastiku või väävli aatomiga. Heteroareenide hulka kuuluvad näiteks furaan, kus on 5 aatomist koosnev rõngas, mis koosneb 4 süsiniku ja 1 hapniku aatomist, ning püridiin, mille 6 aatomist koosnevas rõngas on üks lämmastiku aatom.
Kõige lihtsam aromaatne süsivesinik on benseen ja see ka avastati neist esimesena. Selle eraldas ja tuvastas eraldi ainena 1825 Michael Faraday. 1865 avaldas Friedrich August Kekulé artikli, milles oletas, et benseeni struktuur on niisugune, nagu seda tänapäeval tuntakse. Igal süsiniku aatomil on neli sidet, millest üks läheb vesiniku aatomisse ja ülejäänud kolm lähimatesse süsiniku aatomitesse. Ühe naabriga ühendab teda üksikside ja teisega kaksikside. Üksik- ja kaksikside vahetavad oma asukohti nii kiiresti, et konkreetsel hetkel ei saagi nende asukohti õigupoolest kindlaks teha ja seda väljendatakse ringiga süsinikurõnga sees. Esimesena pakkus selle võimaluse välja Johannes Thiele 1899.
π-elektronide delokalisatsiooni benseeni molekulis kujutavad kolm alternatiivset struktuurivalemit:
Areene ühendavad järgmised omadused:
Areenide sünteesimine
Areenide sünteesimist mitteareenidest nimetatakse aromatiseerimiseks. Selleks on palju laboratoorseid meetodeid. Paljud neist põhinevad tsükli tekitamise reaktsioonidel. Alküünide trimeriseerimine põhineb kolme alküüni molekuli (harilikult sama aine molekuli) omavahelisel reageerimisel. Dötzi reaktsiooni korral on lähteained alküün, süsinikmonooksiid ja kroomi karbeenkompleks. Dielsi-Alderi reaktsiooni korral reageerib alküün pürooni või tsükloheksaaniga, kusjuures eraldub süsinikmonooksiid või süsinikdioksiid. Bergmani tsükliseerimine lähtub enediüünist ja vajab vesinikudoonorit.
Areenide sünteesi meetodite teine rühm lähtub tsükloheksaanist või mõnest muust alifaatsest tsüklist. Veel läheb vaja hüdrogeenimise juures kasutatavaid katalüsaatoreid, näiteks plaatina, pallaadiumi ja niklit, samuti kinoone, väävlit ja seleeni.
Areenide keemilised omadused
Sidestusreaktsioon toimub metallkatalüsaatori juuresolekul. Selle käigus tekib tavaliselt uus süsinik-süsinik-side, haruldasemad on süsinik-lämmastik-side (aniliinidel) või süsinik-hapnik-side.
Areenide hüdrogeenimine tekitab küllastunud tsüklitega aineid.
Benseenituum mõjub laengutele stabiliseerivalt. Seda on näha näiteks fenooli juures, mille hüdroksüülrühm -OH on happeliste omadustega, sest benseenituum osalt stabiliseerib hapniku aatomi negatiivse laengu.
Polütsüklilised areenid
Kõige lihtsam polütsükliline areen on naftaleen, mis koosneb kahest benseenituumast. Seevastu grafeenis võivad benseenituumad katta suuri kahemõõtmelisi lehti.
Polütsüklilised areenid esinevad naftas, kivisöes ja tõrvas. Nad tekivad kõrvalsaadustena kütuse põlemisel, niihästi fossiilkütuse kui ka biomassi põlemisel. Saasteainetena tuleb neile tähelepanu pöörata, sest mõned neist on leitud olevat kantserogeensed ehk vähki tekitavad, mutageensed ehk mutatsioone tekitavad või teratogeensed ehk väärarenguid tekitavad. Polütsüklilisi areene leidub küpsetatud toidus, eriti kõrgel temperatuuril küpsetatud, näiteks grillitud või röstitud lihas, samuti suitsutatud kalas. Kuid polütsüklilisi areene on avastatud ka avakosmosest, komeetidest ja meteoriitidest.
Polütsükliliste areenide maailma hüpoteesi järgi tekkis elu polütsüklilistest areenidest. Katsed on näidanud, et sellistes tingimustes, mis valitsesid Maal miljardite aastate eest, võivad suhteliselt kiiresti iseeneslikult tekkida keerukad süsinikuühendid, mis mõneti meenutavad RNA molekule.
Areenide nimetused
pisi|Benseeni molekuli positsioonide nomenklatuur Kuna areenide keemia arenes oluliselt varem kui orgaanilise keemia nomenklatuur, siis kasutatakse areenide nimetamisel väga palju mittesüstemaatilisi ehk triviaalnimetusi, mille näiteid on ülaltoodud galeriis.
Monoasendatud benseeni derivaatide nimetamisel kasutatakse lõppliidet -benseen (nt klorobenseen, nitrobenseen). Alküülasendatud benseeni derivaatide nimetamisel lähtutakse alküülahela pikkusest: kui ahelas on rohkem kui 6 süsinikuaatomit, siis valitakse tüviühendiks alküülahel (nt fenüülheptaan).
Diasendatud benseeni nimetamisel kasutatakse eesliiteid orto- (o-), meta- (m-) ja para- (p-), vastavalt 1,2-, 1,3- ja 1,4-diasenduse kirjeldamiseks. Tri- ja enamasendatud benseeni korral nummerdatakse tsükkel, andes asendajatele väikseimad võimalikud kohanumbrid.
Prandi mõis
thumb|Prandi mõisakeskuse plaan. Autor: F. Leufner ([[1829)]] Prandi mõis (saksa keeles Brandtenhof, Brandten; varem Kardina, Kardenay) oli rüütlimõis Peetri kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva valda Järva maakonnas.
Mõisa keskus asus Prandi külas.
Ajalugu
1613. aastal annetati Kardina (Prandi varasem nimi) küla koos Veskiaru veskiga Paide linnuse ülemvahtmeistrile Hinrich Brandtile (ka Brandten), senikauaks kui ta selles ametis on. Läänistus kinnitati kuninga poolt 1616. aasta 29. oktoobril. Brandti perekonnanime järgi kujunes mõisale ja Kardina külale nimeks Prandi (saksa keeles Brandtenhof).
1620. aastal mainiti küla taas riigi omanduses olevana.
1623. aastal rentis Hinrich Brandt valdust 35 riigitaalri eest. Ka 1627. aastal on teda mainitud rentnikuna.
1626. aastal 21. oktoobril annetas Gustav II Adolf küla ooberst Alexander von Essenile (1594–1664). Prandi mõis rajati hiljemalt 1639. aastal.
Alexander von Essen rentis oma mõisa välja: 1641. ja 1649. aastal on rentnikuna mainitud Rötger Eckholti.
1688. aastal seisis mõis Kuningliku Lossikohtu jurisdiktsiooni all.
Otto Magnus jättis mõisa oma tütrele Christina Hedwigile ja viimase abikaasale Kirna mõisnikule Hans Heinrich von Fersenile (maetud 1724). Prandi mõisa päris nende tütar Luise Magdalena von Fersen, kes oli abielus esmalt Karl Johann von Delwigiga ning hiljem Erich Helmich von Kaulbarsiga.
1725. aastal oli mõisarentnikuks Wilhelm Arendson Sonnenbach.
1756. aastal on Prandi mõisa omanikuna mainitud Hans Heinrich von Rosenit (1703–1780). Tema surma järel läks mõis ta pojale Bengt Friedrich von Rosenile (1738–1809).
Tema järel kuulus mõis Gottlieb von Belawaryle (surnud 1825). Temalt läks mõis tema tütrele Dorothea Elisabethile ja viimase abikaasale Wilhelm Georg Nikolai von Erschellile.
1834. aastal ostis mõisa Koigi ja Laimetsa mõisnik Otto Magnus von Grünewaldt (1801–1890). Ta likvideeris Prandi küla ning kolis senised elanikud ümber Veskiaru, Sõrandu ja Sigapusma külla. Küla maad mõisastati ning ribaspõllud muudeti suurteks põlluväljadeks. Seniste taluhoonete asemele rajati suured mitmepereelamud kuhu pandi elama moonakad.
1846. aastal mindi Prandi mõisas teorendilt üle raharendile.
Mõisakompleks
Prandi mõisakompleks asus Prandi Allikajärve kaldal.
Mõisa peahoone ei ole säilinud. Säilinud on ükskikud majandushooned ümberehitatud kujul või varemetena.
Gabriella
Gabriella on Soome laevakompaniile Viking Line kuuluv parvlaev, mis on ehitatud 1992. aastal Horvaatias Brodogradiliste Splitis. Laev kandis algselt nime Frans Suell ja seejärel nime Silja Scandinavia. Gabriella sõidab liinil Helsingi–Maarianhamina–Stockholm.
Euroway
Laev telliti 28. septembril 1989. Ehituse ajal toimus Horvaatias kodusõda, mis lükkas laeva valmimist edasi, kuid 1992. aasta 4. mail anti laev Eurowayle üle. Mai lõpus alustas reisilaev liiklust liinil Malmö–Travemünde. Septembris pikendati liini Lübeckini.
Silja Line aga soovis Frans Suelli oma laevastikku ning sõlmis SeaLinkiga laeva rendilepingu 1997. aastani.
Silja Line
Enne, kui laev asus liinile Turu–Stockholm, dokiti laev Soomes, värviti laev Silja Line'i värvidesse ning uuendati siseruume. Reisilaeva uueks nimeks sai Silja Scandinavia. 1994. aasta märtsis hakkas laev sõitma Soome ja Rootsi vahelisel liinil. Kolm aastat sõitis parvlaev oma liinil, kuid Silja Line oli sattunud majanduslikesse raskustesse ning ei suutnud rendilepingu pikendamiseks nõutud summat maksta. Seetõttu müüdi laev Viking Line'ile.
Viking Line
Enne Viking Line'i teenistusse astumist värviti laev Viking Line'i värvidesse, uuendati siseruume ja anti talle ka uus nimi Gabriella. Uus omanik paigutas laeva liinile Helsingi–Stockholm, 1999. aastal lisati tax-free-kaubandust võimaldav vahepeatus Maarianhaminas.
2008. aasta mais tehti laeval ümberehitustöid, mille käigus uuendati siseruume ning lisati laevale kajuteid. Alates 2014. aastast asendati suviti päeval Helsingis seismine reisiga Tallinna. See võimaldas pakkuda reisi Tallinn-Helsingi-Stockholm.
Fototakisti
pisi|150px|Fototakisti tingmärk Fototakisti (ingl LDR light dependent resistor) on pooljuhtseadis, mille takistus väheneb valguse, infrapuna- või ultraviolettkiirguse toimel. Takistuse vähenemine põhineb sellel, et valguskiirguse toimel suureneb takisti materjalis laengukandjate arv või nende liikuvus. Kui fototakisti ühendada jadamisi koormustakistiga, sõltub ahela vool ja seega ka takistil tekkiv pingelang fototakisti valgustundliku pinna valgustatusest. pisi|Kaadmiumsulfiid-fototakisti
Ehitus
Keraamilisele isoleeralusele kantud valgustundliku materjali kiht on nähtavale valgusele tundlikes takistites kaadmiumsulfiidist (kõige tundlikum lainepikkusel 520 nm) või kaadmiumseleniidist (730 nm), nähtavale ja infrapunakiirgusele tundlikes takistites pliisulfiidist (0,3…3,5 µm) või indiumantimoniidist (4,5…6,5 µm). Valgustundlikku materjali katab läbipaistev kaitsekiht.
Parameetrid
Fotovoolu sõltuvus pingest mingi kindla valgustustiheduse korral on võrdlemisi lineaarne (graafik lähedane sirgjoonele).
Kui püsival pingel hakata valgustust tugevdama, siis algul kasvab fotovool võrdeliselt valgusvooga, valgustuse suurendamisel fotovoolu kasv aeglustub.
Fototakisteile on omane takistuse suur temperatuurisõltuvus (takistuse temperatuuritegur kuni ‒0,001 1/K) ja suur inerts valgustuse muutumisel (reaktsiooniaeg mitu millisekundit); viimase asjaolu tõttu on fototakistid kasutatavad sageduseni ainult kuni mõni tuhat hertsi.
Klambriliin StitchLiner Mark III
StitchLiner Mark III on Jaapani ettevõtte Horizon International Inc. välja töötatud trükitööstuse seade, mis on uudne kontseptsioon klamberköitmise tehnoloogias. Tegemist on automaatse klambriliiniga, mis valmistab erinevas mõõdus brošüüre väga kiiresti. pisi|Täisautomaatne klambriliin
Klambriliin StitchLiner Mark III ühendab ühtseks terviklikuks süsteemiks paljud trükiste järeltöötlemisega seotud protsessid, milleks on komplekteerimine, voltimine, klammerdamine ning üheaegne kolme külje lõikus lõppformaadi saavutamiseks. StitchLiner Mark III võimaldab ka suuremat brošüüride formaadi valikut. Olenevalt brošüürist saab see klambriliiniga klammerdada umbes 6000 brošüüri tunnis.
Klambriliini eelised
Selle klambriliiniga on võimalik klammerdada mitmes suuruses trükiseid. Mõne näitena võib tuua horisontaalformaadis brošüürid, 300x300 cm trükised või 9x9 cm pisikesed taskuraamatud. Lisaks saab esile tuua ka klambriliini täisautomaatse lahenduse alustades trükipoognate sisestamisest klambriliini sahtlitesse ning lõpetades lõpptoote kättesaamisega masina teisest otsast. Antud masinal saab küllaltki lihtsalt seadistada brošüüri lõikuse, klambrite asetuse ja brošüüri paksuse ülejäänud töö teeb masin ise – see omakorda garanteerib ka ühtlase ja korrektse kvaliteedi, jättes masina operaatorile vaid kontrollimise ja hooldamise funktsiooni.
Tehniline kirjeldus
Tootjapoolsed andmed järeltöötlemisel on järgmised: pisi|Klambriliini klammerdussektsioon
Frode Urkedal
pisi| Frode Urkedal (2012)
Frode Olav Olsen Urkedal (sündinud 14. mail 1993 Oslo) on norra maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (2016).
Urkedal on kahel korral tulnud Norra malemeistriks (2012, 2014). 2011. aastal andis FIDE talle rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 23-aastaselt 2016. aastal.
2019. aastal tuli ta Sarpsborgis Põhjamaade meistriks ja kvalifitseerus 2019. aastal Hantõ-Mansiiskis peetud maailma karikaturniirile (128 osavõtjaga nokautsüsteemis peetud turniir), kus aga avaringist kaugemale ei pääsenud (kaotas Nikita Vitjugovile).
Urkedal on võistelnud Norra esindusvõistkonna koosseisus neljal maleolümpial (2010, 2012, 2016, 2018), seejuures 2016. aastal Bakuus tuli võistkonnaga viiendale kohale (mängis neljandal laual). 2014. aastal Tromsø peetud maleolümpial mängis Urkedal Norra II koondise esimesel laual. 2017. aastal kuulus Urkedal Hantõ-Mansiiskis võistkondlikel maailmameistrivõistlustel 9. koha saanud Norra võistkonda.
Urkedal tegutseb ka treenerina. 2014. aastal andis FIDE talle FIDE treeneri nimetuse.
FH-70
155 mm välihaubits FH-70 (FH 155-1) on Saksa-Suurbritannia-Itaalia koostööprojektina valmistatud veetav abimootoriga keskmine välihaubits.
Ajalugu
Välihaubits FH-70 projekteeriti ja valmistati Saksamaa (Rheinmetall), Inglismaa ja Itaalia koostööprojektina 1970. aastate algul. Tegemist oli esmakordse kolmikprojektiga Euroopas NATO ajaloos.
Esimesed seeriarelvad anti üle 13. oktoobril 1978 Bundeswehri 51. välisuurtükiväepataljonile. Saritootmine lõpetati Saksamaal 1981. Kokku toodeti Euroopas 446 seda tüüpi haubitsat. Tänapäevaks on enamik relvastusest maha võetud. Samuti on FH-70 valmistatud litsentsi alusel Jaapanis.
Kirjeldus
FH-70 on teiste abimootoriga välihaubitsatega võrreldes kerge.
Relva on tänu abimootorile (VW tööstusmootor) mugav kasutada. Abimootorit saab kasutada laskeasendisse seadmisel ja iseseisval manööverdamisel. Relvasüsteemi seadmine rännakasendist laskeasendisse abimootori abil võtab aega paar minutit. Mootori rikke korral on võimalik haubitsaga tegutseda ka manuaalselt. Mootoriplokk on vajadusel hõlpsalt lafetist eraldatav ja vahetatav.
Haubits kasutab hülsita laenguid, mis initsieeritakse luku sees oleva süütekapsliga. Laadimist hõlbustavad laskmise käigus töötav poolautomaatne mürsulaadimismehhanism ja samas automaatselt avanev vertikaalne kiillukk.
Sihtimiseks kasutatakse panoraamsihikut ja kollimaatorit või suunatähiseid. Otselaskmiseks saab kasutada teleskoopsihikut. Sihikutel on sisseehitatud radioaktiivne valgusallikas. Positsioonil suunamiseks kasutatakse kas bussooli või güroskoopi.
Nefron
Nefron (ladina keeles nephron; nephronum) on paljude selgroogsete loomade neerudes asuv neerukehakestest ja neerutorukestest koosnev anatoomilis-funktsionaalne üksus. Nefronid toimivad uriini produtseeriva aparaadina ja moodustavad neeru põhimassi.
Nefronite areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Madudel
Madudel paiknevad nefronid neerudes paralleelsete ridadena, külg külje kõrval ja moodustavad suuremate toomasoonte juures harusid.
Madude nefron koosneb neerukehakesest, seda ümbritsevast päsmakesekihnust (Bowmani kihn) jt) ning neerutorukestest. Madude neerutorukestel puudub U-kujuline keskosa Henle ling.
Nefronitele on omased soolised iseärasused, nii näiteks funktsioneerivad isastel madudel sigimisperioodil nn neeru-sugusegmendid, mis paiknevad nefronites, lisa-suguelunditena.
Inimestel
Nefroneid on ühes neerus umbes 1-1,2 miljonit.
Nefroni ehitus
Nefron koosneb neerukehakestest ja neerutorukeste süsteemist.
Neerutorukeste süsteem
Igal nefronisegmendil on omad funktsioonid ning spetsialiseerunud rakud nende funktsioonide läbi viimiseks.
Tuubulite süsteemi kuuluvad:
Nefron algab neerukehakesena neerukoorest. Enamik neerutorukesi (tubulus) suubub neeru kooreosas paiknevatesse kogumistorukestesse, mis peale kogumisfunktsiooni etendavad ka olulist osa lõpliku uriini moodustamises. Nefroni kapillaarpäsmake koosneb kapillaarlingudest ja seda ümbritsevast kihnust. Kapillaarpõimik saab alguse päsmakesse suubuvast toomasoonest (vas afferens), milleks on neeruarteri haru (arteriola glomerularis afferens) ja koondub viimasooneks (vas efferens), milleks on (arteriola glomerularis efferens). Need soones vastavad oma ehituselt arterioolidele. Veresoonte poolele jääb päsmakese vaskulaarne poolus, vastasküljelt aga algab neerutoruke, mille kaudu väljub esmasuriin. Seda osa päsmakesest nimetatakse uriini- ehk tubulaarseks pooluseks.
Eriline on veresoonte läbimõõt päsmakeses – nimelt on viimasoone läbimõõt vaid 1/5 toomasoone omast – selline veresoonte diameetrite erinevus koos teiste mehhanismidega tagab päsmakese kapillaarides suhteliselt kõrge vererõhu – 65.70 mmHg. See on vajalik püsivaks uriini tekkeks.
Päsmakesed võivad paikneda neerukoores või koore sisemises piirkonnas säsi lähedal. Vastavalt sellele jaotatakse päsmakesed kortikaalseteks ja jukstamedullaarseteks.
Päsmakest ümbritseval kihnul on kaks lestet ja nende vahel on kihnuõõs. Siselestme kaudu toimub vere ultrafiltratsioon ehk esmase uriini moodustumine.
Nefroni proksimaalne ja distaalne vääniline torukene paiknevad neerukoores. Distaalne vääniline neerutoruke kontrakteerub sama nefroni päsmakese toomasoonega, moodustades jukstaglomerulaarse aparaadi. Inimese nefroni kogupikkus on 20–24 mm. Enamus kogumistorukesi ühineb omavahel neerukoores ja sisemises säsikihis ja suubub neeruvaagna karikatesse.
Eesti saarte loend
Eesti saarte loend loetleb Eesti saared, mis piirnevad mere või siseveekoguga.
Tedre
Tedre (ka: Tedrekülä, Tedreküla) on küla Võrumaal Setomaa vallas.
Küla kuulub Mokornulka.
Eesti saarte loend
Tuginedes topograafilisele kaardile, pakkus August Tammekann Eesti saarte varaseimaks arvuks 1922. aastal 1562 saart. Jaan Rumma 1923–1924 avaldatud andmetel oli Eestis 728 meresaart.
August Loopmanni 1996 avaldatud andmete alusel on Eestis 1521 meresaart.
2015 koostatud EELIS meresaarte nimestik annab saarte kohta kaks pindala: põhikaardi ja Eesti topograafia andmekogu kombineeritud andmeid. Nimestiku koostamisel kasutati põhikaarti mõõtkavaga 1:10 000. Kombineeritud andmed saadi aeropildistamise ja laserskaneerimisega keskmise veeseisu ajal. Saarteks on arvestatud kuni 10 m² läbimõõduga maismaa-alasid, mis on merega ümbritsetud. 2015 arvestuses on maakerke tulemusena teiste saartega liitunud ega kuulu meresaarte ametlikku nimistusse Kassari, Võilaid ja Suur-Tulpe.
Tedre
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda.
Eesti saarte loend
Eesti suurimad saared (2015 seisuga)
Eesti topograafia andmekogu kombineeritud andmete alusel
Polaarsed stratosfääripilved
pisi|II tüüpi polaarstratosfääripilv Polaarstratosfääripilved ehk polaarsed stratosfääripilved ehk pärlmutterpilved on talvisel ajal polaaralal stratosfääris 15–25 km kõrgusel tekkivad pilved. Need pilved põhjustavad osooniauke, sest soodustavad keemilisi reaktsioone, mis vabastavad kloori, aga kloor on osoonikihti lõhkuvate keemiliste reaktsioonide katalüsaator. Pilved võivad lisaks veele sisaldada hapete, eeskätt lämmastikhappe ja väävelhappe kristalle. Eriti madalatel temperatuuridel võivad kristallid moodustada jääkihi.
Eesti saarte loend
B
Bjärrgronne
E
Eerikulaid - Elmrahu - Endirahu - Esirahu
Polaarsed stratosfääripilved
Suure kõrguse ja Maa pinna kõveruse tõttu saavad need pilved valgust altpoolt, horisondi tagant, ja peegeldavad selle maapinnale. Eriti eredad on nad enne koitu ja pärast eha. Nad on nähtavad märksa madalamatel laiustel kui tekivad, isegi laiustel 55°–60°.
Eesti saarte loend
H
Haldi saar - Haldrekarahu - Hanemaa - Hanerahu - Hanerahu (Jausa laht) - Hanikatsi laid - Hara saar - Harakarahu - Harilaid - Harklaid - Hassalaid - Heinlaid (Tõstamaa laht) - Heinlaid (Väinameri) - Hellamaa rahu - Hiiumaa - Hobulaid – Hoburahu - Holm (Liivi laht) - Hosgrunne - Hõralaid - Härglaid - Härjamaa - Hülgelaid - Hülgerahu (Kassari rand) - Hülgerahu (Laidelaht) – Hülgerahu (Kõverlaid) (Kõverlaiu lähedal) - Hülgerahu (Suur Katel) - Hülge saared – Hüljesterahu - Hüljestlaid
Polaarsed stratosfääripilved
Stratosfäär on väga kuiv. Erinevalt troposfäärist moodustuvad seal harva pilved. Väga külmade polaartalvede ajal see siiski juhtub. Polaarsed stratosfääripilved moodustuvad temperatuuril allpool −78 °C. Põhjapoolkeral esinevad need vaid stratosfääri alumises osas. Moodustuda võivad mitut sorti pilved, mida klassifitseeritakse keemilise koostise ja aine oleku põhjal pilvedes. II tüüpi pilved ei kahjusta keskkonda, sest koosnevad ainult veest, ja need esinevad ainult Antarktikas.
Stratosfääripilvi ei tohi segi ajada helkivate ööpilvedega, mis tekivad mesopausis 80–85 km kõrgusel.
Eesti saarte loend
I
Iedikrava - Imutlaid – Imutlao suardo – Innarahu - Ipurahu - Iranasu
J
Jaagulaid - Joosepikuiv - Juksirahu - Juudikselaid
K
Kabjuse - Kadagasäär - Kadakalaid - Kadaklaid - Kadrinarahu - Kaevatsi laid - Kahtla laid - Kajakarahu (Haapsalu Eeslaht) - Kakaslaid - Kakralaid - Kakraots - Kakrarahu - Kakrasiär - Kalganasv - Kaljurahu - Kambrinasv – Kamina säär - Kampsulilaid - Kanalaid - Kappa saar – Kapussaare nasu - Kare (Kõiguste laht) - Karedelaid - Kargerahu - Karirahu - Karurahu - Kasselaid - Kassikuiv - Keila jõesaar – Kelnase kari - Kerdinasv - Keri - Keskmine lood - Keskmine Vaigas - Keskrahu - Kesselaid - Kibissäär - Kibuvitsalaid - Kihnu – Killasterahu - Kingissepalaid - Kirjunasu - Kirjurahu - Kitselaid (Atla laht) - Kitselaid (Liivi laht) - Kiveslaid - Kiveslaid (Oessaare laht) - Kivikari - Kivinasu - Kivirahu (Hiiu maakond) - Kivirahu (Haapsalu Tagalaht) - Kivirahu (Mõndelaiu rand) - Klaasirahu - Kodurahu - Koerakuiv -  Koharahu - Koimaholm - Koipsi saar – Kokisäär - Kolmekivirahud - Kolmenasv – Koluma rahu - Kongirahu - Koplirahu - Korgekari – Korgessaare kari - Korset - Krassi saar - Kreenholm - Kriimilaid - Kräsuli - Kuhjakari - Kuiv - Kuivakari - Kuivarahu (Kihelkonna laht) - Kuivarahu (Soonlepa laht) - Kuivarahu (Tauksi saarterühm) - Kuivarahu (Väinameri) - Kulkna - Kukka rahu - Kullikare - Kullipank - Kumari laid - Kumbli - Kuningasaar - Kunnati laid - Kuralaid - Kurgurahu - Kustase rahu – Kõbajad - Kõbajalaid - Kõinastu laid - Kõrgelaid – Kõrgelaid (Kiudu lõpp) – Kõrgelaid (Muraja laht) - Kõrksaar - Kõutsilaid - Kõverlaid - Kõversäär - Käkimaa – Käkirahu – Kändmarahu - Kärkgrunne - Kärturaun - Käärikulaid - Köödukuiv -  Kübarrahu - Külalaid – Küll-laid - Künnisemaa
L
Laasikse laid – Laasirahu – Labulaid – Laevakari – Lahesaar – Laiakari –Laiamaa – Laiarahu (Jausa laht) – Laiarahu (Kihelkonna laht) – Laidu – Laidumaa – Lairahu – Lambakare – Lambarahu (Hiiu maakond) – Lammaslaid – Langekare – Långgrunne – Langirahu – Latikalaid – Laurisaar – Lausma – Laususäär – Leemetikare – Leetselja rahu – Lembrilaid – Lestapank – Lie – Liede küng – Liia (Liialaid) – Liivakari – Liivanuka ots (endine) – Liivasäär -  Liivasäär (Ruhve - Kübassaare meri) - Linnusitamaa – Lipukari – Lombimaa – Loode sild - Loodus – Loomalaid - Loonalaid – Luigerahu - Lõunarahu - Läbiketer – Läkumätas
M
Maakrirahu – Maielaid – Mallerahu – Malusi saared – Mandujürnalaid – Manilaid – Mardirahu – Mariserahu – Maturahu – Merikajakarahu – Mihklirahu – Mihkrahu – Millasanken - Mohni – Mourikkari – Muhu – Muhukare – Munaderahu – Munasaar – Mustakivi laid – Mustarahu – Mustarahu (Siimurahu rand) – Mustarahu (Kiirassaare laht) – Mustassaar – Mustnasu – Mustpank – Mustpank (Vaika) – Mõisaholm (endine) – Mõndalaid - Mändalaid – Männaklaid – Männilaid – Männirahu (Väinameri) – Männirahu (Liivi laht) – Mätaslaid – Mättakari
N
Naaskelrahu – Nabralaid – Naissaar – Naistekivimaa – Naistesaar –  Nasvarava – Neolaid – Nigula nasv – Ninalaid – Ninarahu (Paope laht) – Ninarahu (Tahu laht) – Ninarava – Nonnirahu – Noogimaa – Nootamaa – Norrsanken - Nosurahu – Nudrirahu - Nuudirahu – Nõonasva pank – Nätegrunne
O
Ohakalaid – Oitmelaid – Oju rahu – Ojurahu – Oorahu – Oorahu (Soonlepa laht) – Ooslamaa – Oosäär – Oostemadal – Orikalaid – Osmussaar – Otsama rava – Otsmine kari
P
Paasrahu – Paelaid – Paelaid (Kunnati laht) – Paerahu – Paerahu (Hiiu maakond) – Pakri saared – Pakulaid – Palgirahu – Paljarahu – Paljaslaid – Pandju – Paope laid – Papilaid – Papirahu – Papissaar (endine saar) - Parbukare – Pasilaid –  Paskarahu –Pauvanasu – Pedassaar – Permisküla saar - Pihanasv – Pihelgalaid – Pihlakared – Pihlakalaid – Pihlalaid (Kihelkonna laht) – Pihlalaid (Kõbajad) – Pihlalaid (Muraja laht) – Pihlalaid (Soela väin) – Piirissaar – Piiukaarelaid – Pikapendirahu – Pikassääre kari – Pikkrahu (Hiiu maakond) – Pisipendirahu – Piskumadal – Pitkakivi rahu – Pitkanina mütt – Pitkanina rahu – Pitkasääremaa – Pitklaid (Kiudu laht) – Pitklaid (Oessaare laht) – Pitknasu – Pitknasv – Plokilaid – Poistekare – Polvergimadal – Porgi – Potissepalaid – Prangli – Prantsusenasv –Pudurahu – Puhtulaid – Pujurderahu - Pulgalaid – Punasekivirahu (Kihelkonna laht) – Punasekivirahu (Laasimeri) – Punningalaid – Põdrarahu – Põdvalaid – Põiksäär – Põllurahu – Põntsulaid – Pähksaar – Pärdiränk – Pärnakare – Pätsurahu – Pätukare – Päälukare – Pöia rahu – Pühadekare – Püistenasu – Püskujoome – Püskumadal – Püsku-Sitik
R
Rambirahu – Rammu saar – Rampsilaid – Rannube rahu - Raoksi - Ratasrahu - Rauarahu - Raudrahu - Raudrahu (Vanamõisa laht) – Raugilaid – Riiassilma laid – Riibaka laid - Riimirahu - Riinurahu – Ripaku - Ristinasu - Ristirank - Ristlaid – Rohekari - Rohelserahu - Rohenina - Rohukari - Rohunasu - Rohurahu – Rohusi saar – Rooglaid (Harju laht) – Rooglaid (Kunnati laht) – Rooglaid (Kõiguste laht) – Rooglaid (Kübassaare meri) – Rooglaid (Muraja laht) - Rooglaid (Undu laht) – Roograhu (Tagalaht) – Rooguderahu (Kasti laht) – Rooguderahu (Sutu laht) – Roolaid (Sepamaa laht) – Roonasv – Roorava – Rootsiklaid – Rugilaid – Ruhnu – Ruilaid – Ruirahu – Rukkirahu – Rukkirahu (Õunaku laht) – Ruserahu – Rusulaid – Räimerahu - Ränisaar (endine) – Röpimaa
S
Saapakare – Saare ots – Saaremaa – Saarnaki laid – Saarnaki laid (Õunaku laht) – Saartneem - Sadamalaid – Sala – Salarahu – Salavamaa – Salsgrunne - Saluputk – Salusaar - Sammaskari – Sangõ – Seanina nasu - Seasaar – Seinakari - Selglaid – Selgrahu – Sepakare – Sepamaa laid - Separahu - Sihisuurrahu – Siiakare - Siianasu - Siiapank - Siiarahu - Siiasaar – Siimurahu – Silmakrass – Silmalaid - Silmarahu - Silmarank – Silma säär - Sipelgarahu – Sitakare - Sjõll-laid - Sjölafluto -Skoggrunne - Sokulaid - Soomerahu - Soondrerank - Sorgu – Sorgu kakra ots -Sorgu ladu - Stora Åbbargrunne - Storstaingrunne - Sunna Åbbargrunne - Sunnasanken – Suur Antsulaid – Suur Asalaid – Suur Idarahu – Suur Kolmekivirahu - Suur Paljassaar (endine) – Suuregilaid – Suurepoldi laiud – Suurkari - Suurkuiv – Suur Kõrvalaid - Suurlaid (endine) – Suurlaid (Liivi laht) – Suurliiv - Suurlood – Suur-Malusi - Suur-Pakri – Suur Pasklood - Suur-Pihlakare – Suur Poldilaid - Suurraba - Suurrahu – Suurrahu (Kaavi) – Suurrahu (Sääre) - Suurrahu (Topu laht) - Suur-Sitik - Suuruks - Suur-Urv – Suur Viiratükk – Suur Viirelaid - Sõgerahu - Sõmeri – Säinakare – Säinarahu (Kihelkonna laht) – Säinarahu (Õunaku laht) - Säärelaid - Sääreots – Sääreotsa nasv - Säärerahu – Sääri - Südamerahu – Süllanina kuiv – Süsimäe nasu
T
Tagarahu - Taguküla laid – Tallukrava – Tapu suardu - Tardirahu - Tarja – Tauksi – Telvemaa – Tepu kare – Tiirerahu - Tiirlaid - Tiirloo säär - Tiirlood – Tiirukari (Mädalaht) – Tiirukari (Soome laht) - Tiirurahu – Tinuri raun - Tjuka saar – Tohvri nina - Tombamaa - Tompulaid - Tondirahu – Tondisaar – Topeltpatarei – Torninasv - Torniraun - Tumalaid - Turskakari - Tuudinasu - Tuutsarahu – Tõllaskivi nasu - Tõõdilaid - Täkunasu - Tälmen
U
Udriku laid - Uhtju saar - Uhtju saared - Uieda rava - Ulassaar - Ulksaar - Umalaid - Umalakotid - Umblu - Umbnasu – Umbrahu (Karala rand) – Umbrahu (Kukka laht) - Umnäsu - Umpasaar - Unnikarahu - Urgõ - Urverahu - Ussipealaid - Ussirahu - Uuemaarahu - Uuemererahu - Uulutilaid - Uusikuiv - Uus Nootamaa
V
Vahalaid - Vahase – Vahekari (Kolga laht) – Vahekari (Malusi meri) - Vahelaid - Vahelmiserahu – Vaherahu (Haapsalu laht) - Vaherahu (Kihelkonna laht) - Vaherahu (Käina laht) – Vaidlarahu – Vaika saared – Vaindloo – Valgekare - Valgerahu – Valgerahu (Saunja laht) – Valkkare – Vare saar - Vareserahu –Vareslaid (Käina laht) – Vareslaid (Väinameri) – Varesrahu – Varikasäär –Varsarahu – Vasikakuiv - Vasikalaid – Vassiklaid – Veistelaid – Vennastekehvel – Veonasu – Vesiaja laid – Vesikaarerahu – Vesikrahu – Vesirahu (Abruka laht) – Vesirahu (Kase laht) – Vesiloo – Vesitükimaa – Vesitükimaa laiud – Veskirahu – Vestilaid – Viirarava – Viirekaaresäär – Viirekare - Viirelaid – Viirelaid (Kuusnõmme laht) – Viirelaid (Laidevahe laht) – Viirelaid (Muraja laht) – Viirelaid (Varbla) – Villemilaid - Vilsandi – Vipa –Virmalaid – Vissulaid – Vohilaid – Vohirahu - Vormsi – Vullikrunn – Võrgukare – Võrkrahu (Kuusnõmme laht) – Võrkrahu (Soonlepa laht) – Vähelood – Väike Antsulaid – Väike Harklaid – Väike Härjamaa – Väike Kakrarahu – Väike Kasvaed – Väike Kolmekivirahu – Väikekuiv – Väike Kõrvalaid – Väike Laiakari – Väikelaid – Väike-Malusi – Väike Munarahu – Väike Paljassaar (endine) - Väike Pihlakare – Väike-Pakri –  Väike Pasklood –  Väike Pihlakare – Väike Pikakari –  Väike Poldilaid – Väikeraba – Väikerahu – Väike Ristinasu – Väike Roograhu – Väike-Tjuka saar – Väike-Tulpe - Väike Ulkkari – Väike Urv – Väike Vasikrahu – Väike Vesikrahu – Väike Viiratükk – Väike Viirelaid
Ä
Äbanina nasu - Ärmarahu – Ärmbu nasu
Ü
Ülemastelaid – Ülemine nasu – Ülemine Vaika saar – Ülerahu - Ülträ
Abaga nasleg
Abaga nasleg on 3. järgu haldusüksus Venemaa Sahha Vabariigi lõunaosas Amga ulussis.
Naslegi ainuke asula on Amga jõe ääres asuv Abaga küla.
Rahvaarv oli 2001. aastal 1163, 2007. aastal 1201 ja 2021. aastal 1114.
Peamine majandusharu on põllumajandus. 2000. aastal oli Abaga naslegis 344 veist, 401 hobust, 264 siga ja 1297 kana. Kasvatatakse kartulit.
Tähevärav: Kontiinum
"Tähevärav: Kontiinum" on "Tähevärava" sarja kuuluv Kanada-USA ulmefilm, mis valmis 2008. aastal.
Filmi tootis filmistuudio MGM Home Entertainment. Stsenarist oli Brad Wright ja filmi lavastas Martin Wood. Film on järg sarjale "Tähevärav SG-1" ja filmile "Tähevärav: Tõelaegas". Filmis mängivad "Tähevärav SG-1" Kümnenda hooaja osatäitjad ja hooaegadel 1–8 mänginud Richard Dean Anderson. Filmivõtted toimusid 2007. aasta alguses Vancouveri Bridge'i stuudios ja Arktikas. Film räägib seiklusest, kus SG-1 peab taastama esialgse ajajoone, mida Goa`uld Ba´al oli muutnud oma salajases tähelaevas "Achilles".
Film saavutas kriitikutelt parema vastuvõtu kui eelmise filmi "Tõelaekaga", võrreldes filmi õhustiku, süžee, tegelaste ja graafikaga. Filmi eelarve oli 7 miljonit USA dollarit ja piletitulu oli 8 miljonit USA dollarit, mis on väiksem võrreldes sellega, kui eelmine film tõi sisse 13 miljonit dollarit. Film väljastati DVD-l ja Blu-ray disketil USA-s 29. juulil 2008 ja mujal maailmas samal aastal augustis. Televisiooni esilinastus toimus 3. aprillil 2009 SyFy kanalil.
Eestis esilinastus film 27. juunil 2010 telekanalil TV6.
Süžee
thumb|Amanda Tapping Arktikas Pärast ussiaugu läbimist leiavad nad end mahajäetud laeva "Achilleus" sisemuses, mis on seilanud Arktikasse. Ba'ali tegevus on tekitanud sellise ajajoone, kus Tähevärava Programmi pole kunagi loodud. Nad põgenevad uppuva "Achillese" pardalt, kuna see hakkas pärast C4 kasutamist merre vajuma. Jackson murrab oma jala laevalt põgenedes ja palub Carterit ja Mitchellit, et ta nad maha jätaks ja abi otsiks kusagilt. Pärast pikka rännakut Arktikas, merevägi eesotsas koloneli Jack O'Neilliga päästab nad. Neid viiakse Cheyenne sõjaväebaasi, kus neid küsitletakse ja räägivad toimunust. Kindral Hank Landry (Beau Bridges) usub nende juttu aga ei luba ta neil muuta ajajoont. Samal ajal avastavad nad, et alternatiivse ajajoone Daniel püüab jätkuvalt veenda inimesi oma püramiidide teoorias, Carter sai surma süstikuõnnetuses ja Mitchelli ei ole üldsegi olemas, sest tema vanaisa suri "Achillese" päästmise nimel. Kõik kolm eraldati üksteisest ja neile anti uus "elu" elada.
Aasta möödub ja SG-1 kutsutakse baasi tagasi, kui avastatakse Goa'uldi luurelaeva sõitmas keset Washingtoni. Selles ajajoones on Ba'al alistanud kõik süsteemiisandad ja on nüüd valmis vallutama Maa koos Qetesh`iga (kes elab Vala kehas), kes on tema kuninganna ja Teal'ciga, kes on tema peaminister. SG-1 viiakse presidendi Henry Hayesi (William Devane) ja kindral George Hammondi (Don S. Davis) juurde ning neile teatatakse, et SG-1 allikate abil on avastatud Antarktika tähevärava ja alustatud Iidsete eelposti väljakaevamist. SG-1-le antakse ülesandeks käivitada eelpostis nullpunktmoodul ja kasutada Iidsete kaitserelva Ba´ali hävitamiseks. Saabub ka Ba`ali armaada. Ba`ali leitnantide (endised süsteemiisandad) rahulolematuse tõttu teatab Ba`al, et kohtleb Tau'rit leebemalt kui plaanitud. Qetesh, tema kuninganna, reedab ta ja käsib tal rääkida sellest, kuidas ta Maa kohta nii palju teab. Qetesh käsib hävitada McMurdo baasi ja Iidsete eelposti ja tapab ka Ba`ali, kui Teal`c saab reetmisest aru.Qetesh käseb jaffadel Teal'ci tabada, kuid Teal`c põgeneb Al'keshi abil. Qetesh annab laevastikule korralduse pommitada Maad, ise samal ajal ise minnes kindlustama Ba`ali ajamasinat.
Pärast suurt Goa'uldi rünnakut muutis SG-1 oma teekonda ja sööstis Venemaale, sest venelased olid "Achillese" tähevärava ookeani põhjast üles tõstnud. Teel sinna Vene Migid päästavad nad, kui neid jälitasid Goa`uldi väikelennukid. Teal'c, kes saabub samuti hoonesse, püüdes kasutada täheväravat, et tappa Qetesh oma isanda mõrvamise pärast. SG-1 ja Teal`c saavutavad vaherahu ja lähevad koos Ba`ali salajasse tähelaeva; seal asub superarvuti, mille monitorid jälgivad päikese protuberantse, mis võimaldavad tekitada tähevärava ussiaugus muutusi. SG-1 peab leidma õige protuberantsi, et minna ajas tagasi, kuid Qeteshi vägede rünnaku tõttu sunnib see neid minema aastasse 1929: kümme aastat enne õiget aega. Sam ja Daniel saavad tulevahetuses surma ja ainult Mitchell suudab läbida tähevärava, Teal`c saab surmavalt haavata aga ta suudab hävitada ajamasina koos enda ja Qeteshiga. Pärast kümne aasta pikkust ootamist on Mitchell "Achillese" pardal ning tapab läbi tähevärava saabuva Ba´ali ja tema väe. Olevikus ja uuestimuudetud ajajoones vaatab SG-1, kes ei tea midagi eelnenud sündmustest, väljavõtutseremooniat ilma mingisuguste vahejuhtumiteta. Maal mõtleb Daniel, mida Ba`al mõtles oma hoiatuse all, kuid ta otsustab selle üle mitte kaua juurelda. Filmi viimases lõigus näidatakse lähivõtet Mitchelli kapist, kus on pilt tema alternatiivsest endast vanaisa kõrval.
Osatäitjad
thumb|Ben Browder ja Amanda Tapping filmivõtetel Arktikas
Filmi tootmine
"Tähevärav: Kontiinumi" kirjutas Brad Wright ja lavastas Martin Wood. Mõned filmi stseenid filmiti enne 2007. aasta märtsi, aga tegeliku filmimise alguseks määrati 22. mai 2007 Vancouveri Bridge'i stuudios. Filmi lükati edasi seniks kuni "Tähevärav: Atlantis" oli jõudnud 5. hooajani, sest tekkisid probleemid Carteri ja Mitchelli auastmega. Lõputiitrites mainiti neid kolonelleitnantidena, kuid kui nad sõidavad reaktiivlennukitega F-15, siis kannavad nad mõlemad koloneli auastet. Sellepärast filmi produtsendid mõistsid, et film tuleb välja lasta siis, kui Carterit ülendatakse. Viienda hooaja esilinastusel nimetati Carterit koloneliks ja ta lahkus "Atlantisest", et osaleda Goa`uldi väljavõtutseremooniast. Sellega taheti edasi anda teavet, et see toimub aasta pärast "Tähevärav: Tõelaegast".
thumb|Browder, Anderson, Campbell ja Tapping filmivõtetel Arktikas Esialgu pidi film algama vaatega Tok`ra linnale, aga Brad Wright otsustas, et film peaks algama tähevärava juhtimiskeskusest, näitamaks, et ka SG-1 on esindatud. Tegelaskuju Jack O'Neilli osavõttu üritas Wright kirjutada niiviisi, et puuduksid mõtted "looduslik" ja "sunniviisiline". See oli tema sõnul tähtis, sest filmis osales tegelaskujusid sarjast "Tähevärav SG-1" ja taheti, et vanad fännid tunneksid sõnumit "tere tulemast". "Achilleuse" nimetu kapteni surnukeha pidi esialgu olema tuvastatud pärast seda, kui SG-1 reisib Maale. Richard Dean Anderson ei pidanud esinema selles filmi stseenis, kus ta tapeti. Wright väidab, et oli määratud esinema ainult muudetud alternatiivses ajajoones Antarktikas, kuna niimoodi Wright palus tal seda teha.
Näitleja Michael Shanks ei saanud ajapuuduse tõttu Arktika-stseenides osaleda. Siiski oli Jackson pardal koos Cameron Mitchelli ja Samantha Carteriga eelmistes stseenides. Selleks, et muuta tema kadumine usutavaks, otsustas Wright, et Jacksoni jalg külmub gangreeni tõttu pärast luu murdumist ja ta ei saa teistega rännakut jätkata. Dialoogi kommenteerides märkis Wright, et stseenid oleks nagu ära lõigatud, sest käimas olid veel "Tähevärav SG-1" ja "Atlantise" episoodid ning need oli vaja säilitada, sest film pidi paistma pikemana kui tavalised sarja osad.
thumb|[[USS Alexandria (SSN-757) kannab SG-1-t Arktikas.]] Film sisaldab stseene, USA mereväe füüsikalaboratooriumi jääkeskusest umbes 200 km Prudhoe lahest põhjas Alaskas. Nendes stseenides esinevad Richard Dean Anderson, Amanda Tapping ja Ben Browder. Neid filmiti 23. märtsist kuni 29. märtsini 2007. Filmis osaleb ka allveelaev USS Alexandria (SSN-757). Arktikas filmiti stseene jääl, "Alexandria" taustal , "Alexandria" pardal ning "Alexandria" jääle tõusmisel ja merre sukeldumisel. Arktika stseene filmiti ainult 3 näitleja ja 4 mehe võttegrupiga. Direktor Martin Wood pidi töötama ka lisastseenides (näiteks major Woodina) nagu teisedki võttegrupi liikmed. "Alexandria" kapten Mike Bernacchi ja tema meeskond mängisid filmis iseennast. Barry L. Campbell, San Diegos paikneva USA mereväe Arktika Allveelaevade labori operatsioonide juht, sai ka võimaluse filmis osaleda ja esines meremehena. Produtsent Brad Wright tegi filmis esmaesinemise F-15 piloodina.