cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Magnetlint
Salvestamine eelmagneetimisega
Selline lindi magneetumise selgitus (lihtsustatud mudel) kehtib hästi juhul kui salvestuspea tööpilu laius on suurem kui magnetlindi töökihi paksus, nagu see kunagi oli professionaalses stuudiotehnikas kasutatavate suurte lindikiirustega magnetofonide korral, kuid on seda ka praegu kasutatavate väga õhukeste lintide korral. Enamusel juhtudel tuleks lindi magneetumise protsessi adekvaatseks kirjeldamiseks kasutada aga oluliselt keerukamat mudelit. See seletab ka eksperimentaalsete uuringute suurt osakaalu magnetilise salvestuse alastes uuringutes, seda eriti arvuti abil teostatava elektromagnetvälja 3D-modelleerimise eelsel ajal (kuni 1960-ndateni).
Erijuhtudel kasutatakse lindi magneetimiseks helisignaali ja eelmagneetimise jaoks ka eraldi salvestuspäid (näiteks nn cross-field eelmagneetimine). Võidakse kasutada ka salvestatavate kandevsageduslike impulsside pikkuse või lühikeste impulsside vahekauguse, faasinihke või sageduse otsest moduleerimist (mõõtetulemuste täppisregistreerimise magnetlintseadmetes).
Taasesitamine
Salvestise taasesituseks kasutatakse taasesituspead, mille südamik on tööpilu või muu kujuga tööosa lähedases osas puutes lindi töökihiga. Lint liigub taasesitamisel reeglina taasesituspea eest mööda sama kiirusega kui salvestamisel. Lindi töökihi jääkmagnetväli magneedib taasesituspea südamikku ning selle peale mähitud mähises indutseerub esialgselt salvestatud signaalile vastav nõrk millivoldilises suurusjärgus elektrisignaal. Selle juures on indutseeritud signaali suurus vastavalt elektromagnetilise induktsiooni seadustele proportsionaalne veel ka signaali sagedusega. See ei osutu aga probleemiks, kuna tagab soodsalt signaali sagedusega proportsionaalselt kasvava signaali-müra (signaali-sahina) suhte. Eelmagneetimisest endast lindile jääva jääkmagneetumise signaali taasesituspead reeglina reprodutseerida ei suuda kasvõi juba pea tööpilu piisava paksuse (mikromeetrites) ja eelmagneetimisvoolu piisavalt kõrge sageduse (mitte alla 30 kHz) tõttu.
Salvestise kustutamine
Magnetlindile tehtud salvestise kustutamiseks kasutatakse kustutuspead, millel on lindi töökihi paksusega võrreldes suhteliselt lai tööpilu. Kustutuspea mähisesse antakse suhteliselt suur ultraheli-sageduslik vahelduvvool, mis on tavaliselt kas eelmagneetimise sagedusega või selle subharmoonik. Lihtsamates seadmetes võidakse kustutamiseks kasutada ka alalisvoolu või isegi püsimagnetit. Kuid alalismagneetimisel on kõrvalefekte, eriti järgneva salvestise mürataseme osas. Terve lindipooli või kasseti salvestise täielikuks kustutamiseks saab kasutada ka spetsiaalset demagneetimispooli.
Salvestise säilivus ja vanade salvestiste kasutamine
Analoogmagnetsalvestis on kaua säiliv ja paljukordselt kasutatav, sest taasesitusel lindi magneetumus praktiliselt ei vähene. Vanimad siiani säilinud traadile tehtud salvestised on siiani loetavad, kuigi need on salvestatud 1902. aastal.
Vanimad lindile tehtud salvestised on samuti loetavad. Aga vanade analoogsalvestiste taasesitamisel tuleks siiski kasutada täiendavat sageduskarakteristiku korrektsiooni kõrgete sageduste osas, sest kõrgetel sagedustel toimub aja jooksul mõningane iseeneslik lahtimagneetumine (umbes 1 dB ehk 10% langus salvestise vanuse iga 10 aasta kohta töösagedusala ülemisel piirsagedusel). Palju kasutatud ja kulunud lindi korral võivad need muutused olla oluliselt suuremad. Selle vältimiseks kasutatakse paljukordse taasesitamise vajaduse korral nn. töökoopiat.
Nurtu jõgi
Nurtu jõgi (ka Nurme jõgi, Valgu jõgi, Kohtru jõgi) on jõgi Pärnumaal Põhja-Pärnumaa vallas Rahkama külas, Raplamaal Järvakandi vallas Järvakandi alevis, Kehtna vallas Ahekõnnu, Lokuta, Nõlva ja Selja külas ning Märjamaa vallas Inda, Kirna, Kohtru, Nurtu-Nõlva, Ojaäärse, Velise, Velise-Nõlva ja Veski külas, Velise jõe vasakpoolne lisajõgi.
Magnetlint
Salvestise säilivus ja vanade salvestiste kasutamine
Vanemate kitsama töösagedusalaga magnetofonidega tehtud salvestiste taasesitamisel uuemate laia töösagedusalaga magnetofonidega ei ole praktiliselt võimalik saavutada töösagedusala märkimisväärset laienemist. Näiteks kui 1961. aastal salvestas magnetofon kiirusel 9,53 cm/s sagedusalas kuni 6 kHz, siis selle lindi taasesitamisel uuema 15 kHz sagedusalaga magnetofoniga pole sagedusalas 6–15 kHz sisuliselt kuigi palju kasulikku signaali, kuid taasesitamisel tekkiv müra (lindi- ja võimendite kahin/sahin) on seal olemas sellest sõltumata.
Nurtu jõgi
Nurtu jõgi saab alguse Lokuta külas, Järvakandi alevist ida-kirde pool. Lähtest lõunasse jääb Nõlvassoo hoiuala. Järvakandi alevis ületab jõe Rapla–Järvakandi–Kergu maantee (Taneli sild). Pärnumaa piiril suubuvad jõkke Kõnnu oja ja Kohtru jõgi. Kohtru külas jääb jõe põhjakaldale Tõrasoo looduskaitseala, lõunakaldal kulgeb Nurtu–Kohtru tee. Ojaäärse külas ületab jõe Valgu–Libatse tee (Lebenesi sild) ning suubub jõkke Rogenese oja. Nurtu-Nõlva külas on jõe kallastel Nurtu-Nõlva hoiuala. Inda külas ületab jõe Velise–Palu tee (Jämeda sild). Suudmest (Velise ja Kirna küla piiril) umbes 200 m lääne-loode suunas on Tahka sild üle Velise jõe (Raikküla–Päärdu tee). Ta suubub vasakult Velise jõkke, viimase suudmest 32,2 km kaugusel.
Magnetlint
Salvestise säilivus ja vanade salvestiste kasutamine
Lisaks on vaja korrigeerida lindi põhiajakonstandi (või karakteristliku sageduse) erinevus, mis 1961. aastal kasutusel olnud lintidel oli 0,6 kHz, uuemate normide järgi aga on 1,8 kHz. See ligikaudu kolmekordne tõus sagedusala ülemises (1–15 kHz osas) tekitab veel kolmekordse (10 dB) kaotuse kahina tasemes.
Sündinud 2. novembril
''Siin loetletakse 2. novembril sündinud tuntud inimesi.
Nurtu jõgi
Jõgi on tumedaveeline ja humiinaineterikas avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m. Jõe vett kasutab majanduslikult (vee erikasutusloaga) OÜ Järvakandi Kommunaal.
Nurtu jõe keskkonnaregistri kood on VEE1113100.
Magnetlint
Salvestise säilivus ja vanade salvestiste kasutamine
Selle tõttu võib osutuda otstarbekaks taasesitada vanu linte kas originaalseadmeid kasutades või siis magnetofoniga, milles on teostatud vastavad ümberseadistamised, või kasutades muid müra nõrgestamise võtteid (mürafiltrit vms).
Kasutamine videosalvestuses
pisi|Valik videolinte Magnetlindi kasutamine heli salvestamiseks ja töötluseks võeti kiiresti omaks kui varasemate meetodite loomulik edasiarendus. Paljud nägid magnetlindi kasutamise potentsiaali sellisteks arendustöödeks videosignaali salvestamise vallas. Videosignaali salvestava videomagnetofoni loomine osutus aga keerukaks ülesandeks.
Televisioonis edastatava videosignaali suurim erinevus helisignaalist seisneb selles, et videosignaal kasutab mitu kümnendjärku laiemat ribalaiust (spektraalsageduste ala) kui helisignaal. Olemasolevaid helisalvestuseks kasutatavaid seadmeid ei olnud praktiliselt võimalik kohandada videosignaali kvaliteetseks salvestamiseks.
Paljud asusid selle probleemi kallal töötama. Jack Mullin ja BBC spetsialistid tulid välja algeliste süsteemidega, milles pandi lint suurel kiirusel üle paigalseisva magnetpea liikuma. Kumbki süsteem ei leidnud laia kasutuselevõttu väga suure lindikiiruse vajalikkuse tõttu (mis selle ajastu tehnika korral oli 10 m/s suurusjärgus, mis andis salvestamiseks vähem kui 0,5 m kaadri kohta ja umbes 0,002 m ehk 2 mm pildirea kohta).
Läbimurde videosignaali magnetilise salvestuse osas tõi elektroonikafirmas Ampex töötanud Charles Ginsburgi juhitud meeskond, kes võttis kasutusele laia lindi ja suure kiirusega pildiga sünkroonitult pöörleva kirjutuspea, jättes selle juures lindi liikuma vastuvõetaval (normaalsel) kiirusel. Pea kiire pöörlemisega saavutati väga suur pealt-lindile kiirus, millega oli võimalik salvestada ja taasesitada mustvalget videosignaali vajalikus sagedusribas. Selle süsteemi nimi oli Quadruplex ja selles kasutati lahtisel rullil olevat 51 mm laiust linti, millele kirjutati ristskaneeringuga (inglise keeles transverse scan). Analoogmagnetsalvestusele kiirete mehaaniliste liikumiste kasutamise juures iseloomuliku signaali amplituudi ebastabiilsuse tõttu (lindi ja magnetpea kontakti probleem) hakati selle juures sarnaselt televisiooniülekandega kasutama kõrgsageduslikku kandevsignaali, mille sagedust moduleeriti videosignaaliga. Pildi heledussignaali stabiilsus paranes selle tulemusena rohkem kui kümnendsuurusjärgu võrra, mis andis juba täiesti vastuvõetava videosalvestise.
Professionaalse videosalvestuse ribalaius on reeglina vastav kasutatava televisioonisüsteemi ribalaiusele. Parema pildikvaliteedi saamiseks on aga kasutatud ka teisi ribalaiusi ja ridade arvu kaadris. Kaadrite arv on reeglina olnud ikka kas 50 (Euroopas) või 60 (USA-s) poolkaadrit sekundis.
Laiatarbe videomagnetofonides reeglina ei salvestata videosignaali kogu selle sagedusalas, vaid lepitakse selle mõningase piiramisega. Sellest tingitud kadu pildi eraldusvõimes püütakse kompenseerida mitmesuguste pildikorrektsiooni võtetega.
Hilisemad teiste firmade, eriti Sony tehtud täiendused viisid kruvija skaneeringuni (ingl: helical scan) ja lindirullide sulgemiseni lihtsalt kasutatavatesse videokassettidesse. Pea kõik tänapäevased videolindil põhinevad süsteemid kasutavad neid tehnoloogiaid. Peale kõige muu võimaldab see lahendus saada stoppkaadrit.
Laiatarbekasutuses saavutas kõige laiema leviku VHS-süsteem (standard).
Kasutamine andmesalvestuses
pisi|¼-tollise lindi kassetid, mis olid laialdaselt kasutuses aastatel 1980–1990 pisi|1/2" laiune arvutilint ja andmete alguse näitaja (the start-of-data sticker) sellel Kõikides magnetlintsalvestites keritakse linti lugemis-kirjutuspea eest läbi, mis oma tööosaga loeb, kirjutab või kustutab andmeid temast mööduval lindil.
Esimene arvuti, mis kasutas andmete salvestamiseks magnetlinti, oli Eckert-Mauchly UNIVAC I 1951. aastal. Andmekandjaks oli õhuke poole tolli (12,7 mm) laiune pronksist lint, mis oli kaetud õhukese niklikorraga (töökihiga). Salvestustihedus oli 128 tähemärki ühes tollis (~198 μm tähemärgi kohta) kaheksal rajal.
Varajased IBM-i seitsme rajaga magnetlintsalvestid olid mehaaniliselt keerukad põrandal seisvad ajamid, mis kasutasid vaakumsambaid (vacuum columns), et füüsiliselt puhverdada magnetlindi U-kujulisi tsükleid. Võis näha, kuidas kaks lindirulli läbi nende sammaste linti kerisid, hooti kiiresti ja asünkroonitult pööreldes. Videolõike sellest kasutati laialdaselt filmides ja televisioonis, kus need pidid kujutama arvuti töötamist.
Enamik kaasaegseid magnetlindisüsteeme kasutab omaaegsetest 10,5-tollistest lahtistest rullidest palju väiksemad lindirulle, mis on paigutatud kassettidesse, et kaitsta magnetlinti ja hõlbustada nende kasutamist. Paljud 1970. aastate lõpu ja 1980. aastate alguse personaal- ja koduarvutid kasutasid tavalisi helikassette, mille lindile salvestati informatsiooni Kansas City standardi kodeeringuga (siinuselise kandevsignaali sageduse 1,2/2,4 kHz manipulatsiooniga kiirusega 1200 bitti sekundis ehk umbes 200 kB kogumahuga 30-minutilise kasseti puhul).
Tänapäeval kasutatavate kassetiformaatide hulka kuuluvad LTO, DLT ja DAT/DDC. Nende puhul võivad salvestatavad infomahud ulatuda terabaitidesse.
Magnetlint on endiselt üks võimalikest magnetkettaga mäluseadmete alternatiividest oma odavama hinna tõttu andmeühiku kohta. Olgugi et salvestuse andmetihedus pindalaühiku kohta on lindi puhul mitme suurusjärgu võrra väiksem kui kõvaketaste puhul, on kasutatav lindi pind palju suurem. Suurima infomahutavusega magnetlint-andmekandjad on salvestatava infomahu poolest tavaliselt samas suurusjärgus suurimate saadaolevate ketasmäluseadmetega või suuremad. Magnetlintidel on läbi ajaloo olnud ketasmäluseadmete ees odavuse eelis, ja nad on seetõttu endiselt elujõuline toode, iseäranis varundamises, kus oluline on ka andmekandja eemaldatavus mäluseadmest.
2002. aastal sai hargmaine kontsern Imation USA Riiklikult Standardite ja Tehnoloogiate Instituudilt 11,9 miljoni USA dollari suuruse abiraha magnetlindi andmemahutavuse suurendamise teemaliseks uurimistööks.
Uusimad tehnoloogilised lahendused (pinna suhtes ristsuunaline salvestus, mikromeetri suurusjärgus olev salvestusraja laius, 50 nm bitiala pikkus, mitmekihiline magnetiline töökiht jm) lubavad saavutada 1000 m pikkuse lindiga kasseti puhul salvestusmahu kuni 330 TB, mis oluliselt ületaks suurimate üksikute kõvakettaseadmete salvestusmahtu ja tahke. Saavutatav on salvestustihedus 201 GB ruuttollile ehk ligikaudu 40 GB ruutsentimeetri kohta.
Viited
See artikkel põhineb samateemalisel artiklil ingliskeelses Vikipeedias
Saint Lucia
Saint Lucia on saareriik Kariibi meres Väikestes Antillides. Saar asub Saint Vincent ja Grenadiinidest põhja pool ja Martinique'ist lõunas.
Riik kuulub Briti Rahvaste Ühendusse.
Riigist on pärit kaks Nobeli auhinna laureaati, Arthur Lewis (majandus) ja Derek Walcott (kirjandus). Saint Lucia on maailma väikseim riik, kust on pärit Nobeli auhinna laureaadid.
Nimi
Riigi nimi "Saint Lucia" tähendab püha Luciat. Nime andsid saarele prantsuse merehädalised, kes pärimuse järgi pääsesid pühaku nimepäeval, 13. detsembril 1502 laevaõnnetusest. Põlisasukad kariibid nimetasid saart nimega "Hewanorra".
Saint Lucia on tänapäeval ainus riik maailmas, mis on ametlikult nimetatud naise järgi.
Asend
Saint Lucia asub Väikestes Antillides. Riigist lõunas asuvad Saint Vincent ja Grenadiinid, kagus Barbados ja põhjas Prantsusmaale kuuluv Martinique. Saar piirneb ühelt poolt Kariibi mere ja teiselt Atlandi ookeaniga.
Riigi rannajoone kogupikkus on 158 kilomeetrit. Pikim vahemaa maismaal on 43 kilomeetrit põhjast lõunasse ja 23 kilomeetrit idast läände.
Loodus
pisi|Gros Pitoni ja Petit Pitoni mäed
Pinnamood
Saint Lucia hõlmab samanimelise saare ja ümbruskonna väikesaared. Riigi kaguosas asub Maria saarestik, mille suurima saare pindala on 0,1 km². Riigi loodeosas asuv 0,18 km² suurune Pigeoni saar on Saint Luciaga ühenduses 1972. aastal ehitatud tammiga.
Buratino
thumb|Buratino Venemaa margil (1992) Buratino on tegelane, kes pärineb Aleksei Tolstoi lasteraamatust "Kuldvõtmeke ehk Buratino seiklused".
Saint Lucia
Veestik
Mägedest alguse saavad jõed on lühikesed, kuid moodustavad kokku 37 valglat. Riigi pikim jõgi on 12,84 kilomeetri pikkune Roseau jõgi. Teised suuremad jõed on Cul de Sac, Canelles, Dennery, Fond, Piaye, Doree, Canaries ja Marquis.
Saartel puuduvad järved. Riigis leidub 8 juga.
Jaak Külmoja
Jaak Külmoja (18. november 1907 Salla, Virumaa – 12. aprill 1949 Norillag, Krasnojarski krai, Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Saint Lucia
Taimestik
Kogu riigis on kirjeldatud 1300 kõrgemat taime ja 150 sõnajalgtaime. Maria saarestikus leidub 80 liiki taimi.
Jaak Külmoja
Teenis 1. Suurtükiväegrupis.
Saint Lucia
Taimestik
Saint Lucia maismaast 77% on kaetud metsaga.
Loomastik
pisi|Saintlucia säälik (Setophaga delicata) Saint Lucias leidub neli liiki kahepaikseid. Neist haruldasem ja ohustatum on Leptodactylus fallax.
Maria saarestikus elab viit liiki roomajaid. Leptotyphlops bilineatus't peeti maailma lühimaks maoks, kuni Barbadoselt leiti hiljuti veelgi lühem liik.
Riigis on kohatud 185 linnuliiki, viis neist on endeemsed. Ametlikku liiginimestikku kuuluv endeemne tuhksäälik võib praeguseks olla välja surnud, kuna selle liigi viimane usaldusväärselt kinnitatud vaatlus toimus 1961. aastal. Endeemne saint lucia amatsoonpapagoi on riigi rahvuslind. Endeemsetest linnuliikidest elavad riigis veel võrkrästas, tuhk-pilalind ja saintlucia säälik.
Riigis elab põliste imetajaliikidena üheksa liiki käsitiivalisi. Võõrliikidena on sisse toodud kodurott, rändrott, mangust, opossum (Didelphis marsupialis) ja aguuti.
Kaitsealad
Maria saarestikus moodustati 1982. aastal loodusreservaat. Reservaadis kaitstakse endeemseid roomajate liike.
Saared on ka olulised rändlindude peatuspaigana. 2007. aastal moodustatud Pointe Sables' looduskaitsealal kaitstakse kitsal rannikuribal kasvavat mangroovimetsa. Kaitsealal leidub 17 kalaliiki.
Kliima
Riigis valitseb troopiline kliima. Vihmaperiood kestab maist augustini, mil saari võivad tabada orkaanid. Jaanuarist aprillini on kuivem periood. Rannikul sajab aastas keskmiselt 1300 mm sademeid, sisemaal on keskmine sademetehulk 3800 mm.
Riigikord
Saint Lucias valitseb parlamentaarne demokraatia. Riigipea on Suurbritannia kuningas Charles III, kes määrab ametisse kindralkuberneri. Valitsust juhib peaminister.
Seadusandlik võim kuulub kahekojalisele parlamendile. Ülemkotta ehk senatisse kuulub 11 liiget, kes määratakse ametisse 5-aastaseks ametiajaks. Alamkotta kuulub 17 liiget, kes saavad ametisse parlamendivalimiste järel 5 aastaks. 2016. aastal peetud parlamendivalimiste järel sai Ühendatud Töölispartei alamkojas 11 ja Saint Lucia Töölispartei 6 kohta.
Riigi põhiseadus jõustus 1979. aastal. Riigi kõrgeim kohus on Ida-Kariibi ülemkohus.
Haldusjaotus
pisi|Saint Lucia ringkonnad
Riik on jagatud kümneks ringkonnaks (district).
Rahvastik
pisi|Soufrière'i ringkond on riigi väikseima rahvastikutihedusega ringkond. Taamal mäed Gros Piton ja Petit Piton Riigi suurim linn on pealinn Castries.
Rahvaarv
Saint Lucia hinnanguline rahvaarv oli 2012. aastal arvestuslikult 169 115 elanikku.
Viimane rahvaloendus toimus riigis 2010. aastal. Riigis registreeriti siis 166 526 resideerivat elanikku, neist 82 926 meest ja 83 600 naist. Mitteresideerivaid elanikke hõlmav rahvaarv oli kokku 173 720 inimest.
Demograafilised näitajad
Saint Lucia rahvastik on valdavalt koondunud saare põhjaossa. Aastal 2010 oli riigi 10 ringkonna rahvastikutihedus 796 inimest ruutmiili kohta. Kõige tihedam asustus on Castries' ringkonnas, kus elab 2139 inimest ruutmiili kohta. Väikseim rahvastikutihedus on Soufrière'i ringkonnas, kus elab 434 inimest ruutmiili kohta. Foresti reservaadis asustus puudub ja reservaati pole seetõttu statistikasse kaasatud. 2001. ja 2010. aasta rahvastikuloenduste võrdluses oli suurim rahvastikukasv aga Gros Islet' ringkonnas, kus 2010. aastal elas 20,8% rohkem elanikke, kui eelmise loenduse ajal.
2010. aasta rahvaloenduse seisuga elas 40% riigi rahvastikust Castries' ringkonnas. Samas näitas 2010. aasta rahvastikuloendus Castries' piirkonna elanikkonna koguhulga vähenemist võrreldes riigi elanikkonnaga, mis iseloomustas rahvastiku paiknemist riigi teistesse ringkondadesse.
2010. aastal oli sooline vahekord 101,5 naist 100 mehe kohta. Rahvaloenduse andmetel viibis samal aastal vanglas 498 meest ja 9 naist.
Vanuseline struktuur
2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli vanuses:
Keeled
Saint Lucia ametlik riigikeel on inglise keel, kuid mitteametliku keelena kasutatakse saint lucia kreoolikeelt.
Religioon
2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli 61,1% elanikkonnast katoliiklased, 10,4% adventistid, 8,8% nelipühilased, 2,2% evangeelsed kristlased ja 1,6% anglikaanid. Kui katoliiklaste ja anglikaanide osakaal näitab viimase 50 aasta jooksul vähenemise trendi, siis adventistide ja nelipühilaste osakaal omakorda kasvab. Näiteks 1980. aastal tunnistas vaid 4,3% elanikkonnast oma kuuluvust adventistide ja 1,3% nelipühilaste hulka.
1974. aastal moodustati Saint Lucia katoliiklik peapiiskopkond. 2013. aastal tegutses riigis 17 ilmikpreestrit ja 10 regulaarvaimulikku. Riigist on pärit kardinal Kelvin Edward Felix.
Riigikaitse
Saint Lucias puudub kaitsevägi ja riik kuulub 1982. aastal loodud regionaalsesse julgeolekusüsteemi. Riigis on politseiamet, mille koosseisu kuuluvad eriüksus ja rannavalve.
Makromajandus
Saint Lucia majanduse peamised valdkonnad on avamerepangandus ja turism. Riigi peamine tuluallikas on turism, mis hõlmab 65% riigi sisemajanduse kogutoodangust. Riigi tööstussektor on Kariibi mere riikide seas kõige mitmekesisem.
2016. aastal hõlmas teenindussektor 83% riigi sisemajanduse kogutoodangust.
Väliskaubandus
Riigi peamised ekspordikaubad olid 2010. aastal banaanid, tekstiiltooted, kakao, avokaadod, mangod ja kookosõli. Peamised ekspordipartnerid olid 2015. aastal 25,1% ulatuses Dominikaani Vabariik, USA 15,9%, Suriname 9,1%, Antigua ja Barbuda 7% ja Dominica 6,8% ulatuses.
Riigi peamised impordipartnerid olid aastal 2015 Brasiilia 34,9%, USA 25,7%, Trinidad ja Tobago 14,4% ning Colombia 10,9% ulatuses. Impordis on tähtsamad kütus, toit, tööstuskaubad ja seadmed.
Ärikeskkond
Saint Lucia majandust mõjutas oluliselt 21. sajandi algul suur majandussurutis, mis tõi kaasa riigi peamise sissetulekuallika ehk turismisektori kokkukuivamise. 2012. aastal kehtestas Saint Lucia viimase Kariibi mere riigina 15% käibemaksu.
Põllumajandus
Saint Lucia põllumajanduse peamine tegevusharu on banaanikasvatus. Lisaks on riigis oluline mango- ja avokaadokasvatus. Varem oli saare peamine põllumajandusartikkel suhkruroog.
Energeetika
2012. aasta andmetel olid riigi peamiseks energiaallikaks fossiilkütused. 2014. aastal oli riigi elektritarbimine 300 miljonit kWh. Kuna riigis puuduvad fossiilsed maavarad, siis sõltutakse täielikult kütuse impordist.
Taristu
Riigi maanteede kogupikkus on 1210 kilomeetrit. Sellest 847 kilomeetrit on kattega teid. Riigis kehtib vasakpoolne liiklus.
Riigis on kaks lennujaama: Hewanorra rahvusvaheline lennujaam ja George F. L. Charlesi lennujaam. Pigeoni ja Saint Lucia saari ühendab tamm.
Riigi peamised sadamad on Castries, Cul-de-Sac ja Vieux-Fort.
Ajalugu
pisi|püsti|"Püha Lucia". Leopold Layeri maal Saint Lucia esimesed teadaolevad asukad olid Lõuna-Ameerikast pärit aravakid, kes saabusid saarele aastatel 200–400. Umbes aastal 800 saabusid saarele kariibid.
Pärimuse järgi pääsesid 13. detsembril 1502 saare lähistel laevahukust prantsuse meremehed. Ent loo muudab kahtlaseks fakt, et samast 1502. aastast on Vatikanis dateeritud gloobus, millel on märgitud Santa Lucia saar. 1511. aastal on Santa Lucia märgitud Hispaania valdusena.
16. sajandi keskel kasutas Saint Luciat oma tugipunktina piraat François le Clerc. Umbes aastal 1600 rajasid hollandlased Vieux Forti lähistele asunduse. 1605. aastal asusid saarele inglise kolonistid, kuid haiguste ja kariibide vaenu tõttu lahkus 19 ellujäänut viis nädalat hiljem.
17. sajandi jooksul ja 18. sajandi alguses pidasid toonased Euroopa koloniaalvõimud Inglismaa ja Prantsusmaa Saint Lucia valdamise üle mitmeid sõdu. Kokku vahetus saarel koloniaalvõim 14 korral, enne kui 1814. aastal sai saarest lõplikult Briti impeeriumi osa.
1723. aastal kuulutati saar Suurbritannia ja Prantsusmaa vaheliseks neutraalseks alaks. Aastal 1743 kuulutasid prantslased saare taas oma kolooniaks, kuid 1748. aastal oli see taas kahe riigi vaheline neutraalne ala. Aastatel 1756–1803 kuulus Saint Lucia vaheaegadega Prantsusmaale. 1794. aastal keelustati orjus.
Saint Lucia saavutas iseseisvuse 22. veebruaril 1979.
Tänapäeval võib alates 1979. aastast iseseisva Saint Lucia külastaja leida jälgi koloniaalajastust – näiteks kohalike poolt sageli räägitav kreooli keel kõrvuti riigikeele staatust omava inglise keelega, valdavalt prantsuskeelsed kohanimed, kakaoistandus Prantsuse koloniaalstiili mõjutustega ja vasakpoolne liiklus.
Eesti ja Saint Lucia suhted
Eesti sõlmis diplomaatilised suhted Saint Luciaga 24. septembril 2009.
Haridus
Saint Lucia varaseim haridussüsteem rajati 1838. aastal valdavalt kirikukoolide baasil. Riigi praegune haridussüsteem baseerub briti haridusmudelil. Riigis tegutseb 75 põhikooli ja 24 keskkooli.
pisi|püsti|Nobeli kirjandusauhinna laureaat [[Derek Walcott]]
Keskkoolis õpitakse 5 aastat.
Kultuur
Saint Lucia kultuur on saanud mõjutusi Aafrikast, Kariibi mere saartelt, Prantsusmaalt ja Suurbritanniast. Riigist on pärit kaks Nobeli auhinna laureaati: 1979 sai majandusauhinna Arthur Lewis ja 1992 kirjandusauhinna Derek Walcott.
Mais toimub iga-aastane Saint Lucia džässifestival. Muusikastiilidest viljeldakse riigis kalüpsot, reggae ' t ja salsat. Enne paastuaega peetakse suurt karnevali.
Riigi elanike populaarseim spordiala on kriket. Daren Sammy nimeline kriketiväljak mahutab kuni 15 000 pealtvaatajat.
Saint Lucia sportlased osalesid esmakordselt 1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas. Riigi sportlased pole olümpiamängudel medaleid võitnud. Kergejõustiklane Levern Spencer sai 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros naiste kõrgushüppes 6. koha.
Artur Kukk
Art(h)ur Voldemar Kukk (22. juuni 1889 Hämeenlinna, Soome suurvürstiriik – 20. aprill 1958 Tallinn) oli eesti kiiruisutaja, maadleja, poksija ja sporditegelane.
Elulugu
Juba nooruses oli Kukk organisaator. 1912 asutas ta võimlemisseltsi Sport ja 1913 spordiseltsi Olümpia. Ta oli ka Spordi esimene esimees.
Kukk oli kiiruisutamises 1910. aastatel mitmekordne Eesti alade esivõistluste võitja. Ta sai Venemaa linnadevahelistel võistlustel 1916 II koha. Ta oli mitmekordne Eesti rekordi püstitaja.
1920. aasta suveolümpiamängudele Antwerpenisse saatis Eesti 4 maadlejat, kellest 3 ei saanud õigupoolest ühtki võitu. Formaalselt sai Artur Kukk 1. ringis loobumisvõidu Luksemburgi maadleja üle. 2. ringis sai ta seljakaotuse Prantsusmaa sportlaselt Edmond Dame'ilt ja langes välja. Antwerpeni olümpiamängudel langes maadluses juba esimese kaotuse järel üldjuhul välja. Erandiks oli juhtum, kui kaotati kuld- või hõbemedali võitjale. Dame sai seejärel veel kolm matši maadelda ja kaotas need kõik.
Mehhanismide ja masinate teooria mõisteid
Siin on loetletud mehhanismide ja masinate teooria mõisteid.
Artur Kukk
Elulugu
Kukk oli Kreeka-Rooma maadluse raskekaalus (üle 82,5 kg) 1921 Eesti meister. Ta sai samal aastal Helsingis Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlustel raskekaalus 5. koha. Eesti medalit ei saanud, kuid A. Vollrat ja Eduard Pütsep said 4. koha ja seetõttu sai Eesti riikide paremusjärjestuses Soome ja Rootsi järel kolmanda koha.
1922. aasta Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlused toimusid Stockholmis. Ometi polnud Eesti spordiliidul raha saata sinna rohkem kui kaks sportlast. Valik langes Pütsepale ja rohkem talle seltsiks saadeti 33-aastane Kukk, kellele see jäigi viimaseks maadlusvõistluseks. Pütsep õigustas enda saatmist, pälvides hõbemedali. Ka Kukk üllatas, seljatades poolraskekaalus 1. ringis 13 minutiga rootslase Gustaf Lindqvisti. Seejärel sai ta vastu kaks peafavoriiti Rudolf Svenssoni (Rootsi) ja Edil Rosenqvisti (Soome). Kukk maadles vapralt ega läinud kummagi all selili, aga sai siiski mõlemalt töökaotuse ja kokkuvõttes 4. koha. See oli tema pika sportlaskarjääri tippsaavutus. Väljastpoolt Euroopat polnud ainsatki sportlast ja sellepärast lõpetati maailmameistrivõistluste korraldamine maadluses mitmekümneks aastaks.
Ta elas 1918–1931 Soomes, peamiselt Helsingis. Ta alustas poksimist tõenäoliselt pärast Helsingisse minekut. Ta võistles mitmel, sh rahvusvahelisel turniiril (teadaolevalt 1923–1931) raskekaalus (üle 79,4 kg).
Kukk oli mitme spordiala, sealhulgas jääpalli esmaharrastaja ja alusepanija Eestis, mitme spordiseltsi asutaja ning mitme võistluse esmaorganiseerija. Ta tegutses ka Helsingis Eesti sportlaste esindajana. Ta oli hiljem Harjumaa spordiinstruktor ja Spartaki raskejõustikumaja töötaja.
Rahvusvaheline Veemoto Liit
Rahvusvahelise Veemoto Liit (prantsuse Union Internationale Motonautique – UIM) on 1972. aastast Monacos asuva peakorteriga spordialaliit, mis korraldab rahvusvahelist veemotosporditegevust.
Veepall 2004. aasta suveolümpiamängudel
'''Veepall 2004. aasta suveolümpiamängudel''' toimus 15.–29. augustil.
Rahvusvaheline Veemoto Liit
Ajalugu
Liidu ajalugu ulatub 19. sajandisse, mil tekkisid esimesed rahvuslikud veemotoliidud. Inglismaal eksisteeris juba pikka aega Mootorlaevastiku Assotsiatsioon MMA (Marine Motoring Association), mis organiseeris Suurbritannias ja Põhja-Iirimaal võistlusi ning registreeris rekordeid. 1912. aastal loodi USA-s APBA (American Power Boat Association), millest sai maailma juhtiv veemotoliit, mille väga põhjalikud reeglid olid aluseks paljude teiste riikide reegliraamatute koostamisel. Mõnedel andmetel loetakse APBA sünniajaks aastat 1903. Itaalia väga tugev veemotoliit FIM (Federazione Italiana Motonautica) loodi 1923. ja sakslaste autoliit ADAC (Allgemeine Deutsche Automobil-Club) 1903. aastal.
Veepall 2004. aasta suveolümpiamängudel
Medalialad
Mehed selgitasid Ateenas medaliomanikud 12 ja naised 8 võistkonna osalusel.
Rahvusvaheline Veemoto Liit
Ajalugu
1902. aastal loodi Londonis Rahvusvaheline Mootorjahtide Liit (International Motor Yachting Union). Kulus veel 20 aastat, enne kui sellest liidust sai arvestatav suuri rahvusvahelisi võistlusi korraldav ja rekordeid kinnitav organisatsioon. Liidu sünniajaks loetakse 1922. aastat mil peakorter kolis Belgiasse. 1946. aastal muutis liit oma nimeks UIM., kuhu igast riigist kuulub üks rahvuslik organisatsioon. Seega on tegelikult tegemist liitude liiduga. 1972. aastal kolis UIM-i peakorter Monacosse.
Tegevus
UIM avaldab igal aastal aastaraamatu ja reegliraamatud. UIM-i ametlikud töökeeled on prantsuse ja inglise keel. Tegevust juhib keskkomitee, mille valib peaassamblee. Keskkomitee tööd juhib president ja sinna võib kuuluda igast riigist vaid üks esindaja (minimaalselt viis liiget, praktiliselt aga 12). UIM-il on mitu komisjoni:
Eesti
Eesti Veemoto Liit võeti UIM-i vaatlejaliikmeks 1992. aastal. Nüüd on Eesti Veemoto Liit UIM-i täieõiguslik liige. Eesti esindajana on Vahur Joala olnud UIM-i spordikomitee (COMINSPORT) liige aastast 2012 ja keskkonnakaitse töörühma liige aastast 2011. Ta on ka Hydro Working Groupi liige ning paadiklasside F-125 ja F-250 sportlaste esindaja spordiliidus UIM.
Veepall 2004. aasta suveolümpiamängudel
Ajalugu
Olümpiamängudel debüteeris veepall 1900. aastal. Juba siis võitis Suurbritannia ja on sellest ajast saadik alati kavas olnud. Nelja aasta eest Sydneys lubati esimest korda basseini ka naisveepallurid. Naiste esimese olümpiakulla võitis Sydneys kodupubliku rõõmuks Austraalia.
Ploom (perekonnanimi)
Ploom on eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Ploom 505 inimesel: 232 mehel ja 273 naisel. Perekonnanimede levikult on Ploom meeste puhul 233. kohal ja naiste puhul 210. kohal. Perekonnanime Ploom kandja oli keskmiselt 44 aasta vanune (mediaanvanus oli samuti 43). Perekonnanimi Ploom on levinuim Võru maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 25,4.
2022. aastal arvati perekonnanimi Ploom välja levinud nimede seast, sest selle kandjate arv oli langenud alla 500. Seega lubati nimevahetajatel seda taas perekonnanimeks võtta.
Õb
Õb (komi, vene Ыб) on küla Venemaal Komis Sõktõvdini rajoonis. Asub Sõssola jõe vasakkaldal.
Õbi on esmamainitud 1586. aastal.
Külal on maanteeühendus Võlgorti ja Sõktõvkariga.
Peeter Mey
Peeter Friedrich Eustafi Mey (ka Mei; 24. aprill 1893 Hiiumaa – 27. november 1941 Ivdellagi laager, Sverdlovski oblast) oli Eesti sõjaväelane (kaptenmajor).
Peeter Mey isa oli hüdrograaf Johan Mey (Juhan Mei). Tema õed olid kunstnikud Kristine Mei, Natalie Mei ja Lydia Mei.
Heinrich von Hohenstaufen
Heinrich von Hohenstaufeni nime all võivad olla tuntud järgmised valitsejad:
Leonid Kutšma
pisi|Leonid Kutšma (2019) Leonid Kutšma (ukraina Леонід Данилович Кучма, sündinud 9. augustil 1938 Tšaikinos Tšernigivi oblastis) on Ukraina poliitik. Ta oli riigi peaminister (1992–1993) ja president (1994–2005).
Donbassi sõja rahuläbirääkijana
Kutšma esindas Ukrainat 2014. aasta 21. juuni läbirääkimistel Donetski ja Luhanski relvastatud separatistidega, et arutada president Petro Porošenko poolt Donbassi sõja lahendamiseks välja pakutud 15-punktilist rahuplaani.
Hallik (perekonnanimi)
Hallik on eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Hallik 576 inimesel: 261 mehel ja 315 naisel. Perekonnanimede levikult oli Hallik meeste puhul 185. ja naiste puhul 161. kohal. Levinuim oli see Jõgeva maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 7,7.
Lembit Kuhlberg
Lembit Kuhlberg (26. november 1951 Saarlasõ, Rõuge vald – 1. aprill 2013 Tallinn) oli eesti sisehaiguste arst, nõel- ja taimraviarst ning Hiina meditsiini asjatundja.
Elulugu
Hoolides inimestest ja nende tervisest, juhendas Lembit Kuhlberg Järva-Jaanis aastaid terviseringi ja andis välja terviseajalehte Allikas. Tervishoiu teemadel pidas ta sageli loenguid ning kirjutas arvukalt artikleid ajalehtedele ja ajakirjadele. Ta oli viiekeelse "Ravimtaimede oskussõnastiku" (1992; koos Aili Paju ja Ain Raaliga), "Koduarsti" (1996; 2. tr 1997) ja "Ravimtaimede oskussõnastiku" (2001; koos Aili Pajuga) autor ning Thomas Dunkenbergeri "Tiibeti tervendamise käsiraamatu" (2008) meditsiinisõnavara nõustajaid.
Ta oli Eesti Klassikalise Hiina Meditsiini Seltsi, Eesti Manuaalse Meditsiini Seltsi, Eesti Akupunktuuri Assotsiatsiooni, Eesti Maharishi Vedateaduse Assotsiatsiooni, Eesti Looduseuurijate Seltsi ja Võru Genealoogia Seltsi liige.
Lembit Kuhlberg suri 1. aprillil 2013 Põhja-Eesti Regionaalhaiglas Tallinnas ja maeti 6. aprillil Järva-Jaani kalmistule.
Patsiendid, sõbrad ja tuttavad mäletavad teda hooliva, alati abivalmis, soojust ja otsatut heatahtlikkust kiiranud inimesena, kellel oli harukordne omadus oma suurte teadmiste juures ääretult tagasihoidlikuks ja isegi märkamatuks jääda.
Kalle Blomkvist ja Rasmus
"Kalle Blomkvist ja Rasmus" on Astrid Lindgreni lasteraamat.
Keskseks karakteriks tõuseb 5-aastane poisiklutt Rasmus, kes röövitakse koos teadlasest isaga, et viimane loovutaks kuritegelikule jõugule oma värske avastuse saladuse. Vastasel korral ähvardatakse teadlast pojast ilmajäämisega.
Jõuk satub juhuse läbi Kalle, Andersi ja Eva-Lotta vaatevälja, kes alustavad võitlust Rasmuse ja tema isa vabastamise eest saarelt, kuhu kurjategijad nad varjule viivad. Raamat on täis pingelisi olukordi ja järske süžeepöördeid. Lugu lõpeb kurjategijate paljastamisega.
Dno rajoon
Dno rajoon on haldusüksus Venemaal Pihkva oblastis.
Rajoonis on 3 omavalitsusüksust: Dno linn, Iskra vald (keskus Iskra) ja Võskodi vald (keskus Võskod). Rajoonis on 146 küla.
Buratino (film)
"Buratino" on 2009. aasta Eesti ja Venemaa koostöös valminud komöödiafilm, mille on lavastanud Rasmus Merivoo.
Film põhineb Aleksei Tolstoi lasteraamatul "Kuldvõtmeke ehk Buratino seiklused".
Filmi võtted kestsid 1. juulist 19. augustini 2008 Venemaal Peterburis ja Kroonlinnas.
"Buratino" sünd oli raske. Algselt pidi "Buratinost" tulema Wimbergi stsenaariumiga René Vilbre lavastatud film, kuid see ei saanud rahastust. Seejärel anti stsenaarium üle Merivoole, kes kirjutas selle ümber. Enne "Buratino" võtete algust ei sobinud aga Merivoo stsenaarium venelastele ning suur osa algselt plaanitud võttekohti ja mängima pidanud näitlejaid langes ära. Enne filmimise algust suutis Merivoo siiski mõned muutused läbi suruda. Survet lisas veel see, et paar nädalat enne filmimise algust vahetati välja operaator, kunstnik ja kostüümikunstnik.
Lelle
Lelle (varem ka Hiiekõnnu) on alevik Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Lelles on õigeusu kirik, lasteaed, rahvamaja, raamatukogu ja jalgpallistaadion. Aleviku lähedal on Kastna hiiemägi.
Alevikus on Lelle raudteejaam. Raudteeühendus on Tallinna, Viljandi ja Pärnuga.
Kuni 2009. aasta suveni tegutses asulas Lelle põhikool.
Aastatel 2004–2010 toimus Lelles muusikafestival Lelle Alternatiiv.
Asulast lõunasse Põllu küla alale jääb Lelle kalmistu.
Sport Lelles
Lelles on pikemalt aega tegeletud mitme spordialaga, populaarseim spordiala on jalgpall, mille juured ulatuvad 1930-ndatesse. Suviti mängitakse ka võrkpalli ja korvpalli, talviti jäähokit. Sportimiseks on loodud võimalused Lelle staadionil ja renoveeritud vana rahvamaja läheduses.
Priluzski rajoon
Priluzski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis. Asub Sõssola alamjooksul. Piirneb läänes Arhangelski oblastiga ja lõunas Kirovi oblastiga.
Rajoonis on 16 kohalikku omavalitsust kokku 91 asulaga.
Elanike arv on 22 000 (2010; 2008. aastal oli 22 800). 2002. aasta rahvaloenduse andmeil olid elanikest 59,9% komid, 35,1% venelased ja 2,2% ukrainlased.
Kurdistani Demokraatlik Partei
Kurdistani Demokraatlik Partei (kurdi keeles Partiya Demokrat ya Kurdistanê) on Iraagi kurdide partei. Tegemist on sõjaväelise hõimurühmitusega, mille baasiks on Põhja-Iraagi alad, mis piirnevad Türgiga.
Partei juht on Mesûd Barzanî.
Laan
Laan on eesti perekonnanimi.
Kurdistani Demokraatlik Partei
Pärast Lahesõda haldas Kurdistani Demokraatlik Partei koos Kurdistani Patriootliku Liiduga lennukeelutsooni kaitse all Põhja-Iraaki, mida kurdid nimetavad Kurdistaniks.
Laan
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laan 448 inimesel: 205 mehel ja 243 naisel. Perekonnanimede levikult on Laan meeste puhul 283. kohal ja naiste puhul 250. kohal. Perekonnanimi Laan on levinuim Põlva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 10,43.
Elgi
thumb Elgi (vene Эльги) on jõgi Aasias Sahhas.
Jõgi algab Verhojanski mägedest. Voolab mägijõena valdavalt itta ja suubub vasakult Indigirkasse.
Jõe pikkus on 394 km.
Anne Rice
Anne Rice'i poeg Christopher Rice on samuti kirjanik. Anne Rice'i abikaasa oli luuletaja ja maalikunstnik Stan Rice.
Triboloogia mõisteid
''Siin on loetletud Triboloogia mõisteid.
Chris Kaman
Christopher Zane Kaman (sündinud 28. aprillil 1982) on USA endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 13 hooaega, neist enamiku Los Angeles Clippersis.
NBA karjäär
2003. aasta NBA draft'ist kuuendana Los Angeles Clippersisse valitud Kaman mängis esimeses koduklubis kokku kaheksa aastat, tuues oma parimal, 2007/08. hooajal keskmiselt 15,7 punkti, 12,7 lauapalli ja 2,8 viskeblokeeringut mängus. Kamani karjääri resultatiivseimaks kujunes hooaeg 2009/10, mil ta saagiks jäi keskmiselt 18,5 punkti ja 9,3 lauapalli mängus.
Rahvuskoondis
Kamanil on USA ja Saksamaa topeltkodakondsus, kuna ta vanavanemad olid sakslased. Kaman kuulus Saksamaa korvpallikoondisse nii 2008. aasta Pekingi olümpiamängudel (10. koht) kui ka 2011. aasta Euroopa meistrivõistlustel Leedus (9.–10. koht).
Mohammed V
Mohammed V (10. august 1909 – 26. veebruar 1961) oli Maroko sultan, alates 1957. aastast kuningas. Tema isa oli Yusef.
Tunnustus
pisi|vasakul|Mohammed V USA-s 1957
Voldemar Trumm
Voldemar Trumm (sündinud 3. mail 1946 Tõrvas) on Eesti ettevõtja ja poliitik.
Ta on Eestimaa Rahvaliidu liige, enne seda kuulus Eestimaa Ühendatud Rahvaparteisse.
Ta on lõpetanud Tallinna Polütehnilise Instituudi 1974. aastal mehaanikainsenerina.
Voldemar Trumm on töötanud Mustamäe linnaosa vanemana, Kohtla-Järve abilinnapeana ja Kiviõli linnapeana.
Voorus
Voorus (vanakreeka keeles ἀρετή (aretē), ladina keeles virtus, inglise keeles virtue, saksa keeles die Tugend) on tavakeele sõna ja ühtlasi filosoofiline mõiste ning on seotud eetikaga.
Voorused Vana-Kreekas
Vooruslik võib aretē mõttes olla nii inimene, linnriik, käitumine, töö, tööriist kui mistahes inimesse puutuv nähtus. Voorused võivad esineda mitmesugustes funktsioonides: teoreetilistes, eetilistes, poeetilistes, praktilistes, moraalsetes jne. Peamiselt aga seotakse voorused siiski inimese ja tema loomuomadustega.
Filosoofias on voorus eetika mõistena kasutusel antiigist saadik. Selle vanakreekakeelset tähendust on tõlgitud loomutäiuseks ja "loomuomaduste parimaks väljakujundatuseks", lihtsamalt tähendab aretē parimust. Terviklik väljend ethikē aretē tähendab vanakreeka keeles kombelist täiust või parimust. Voorust võib määratleda kui iseloomuomadust või loomuomaduste kompleksi, mida heaks (agathos) peetakse. Headus pole siinkohal mitte niivõrd moraalne headus või heatahtlikkus, vaid pigem suurepärasus, suutlikkus või tõhusus. Periklese ajal kujunes välja nimetus vooruste kompleksile, mida nimetati kalokagathia (tõlgitakse nt iluheadus, "üllus ja headus"), mis on ühendus ilust ja headusest (kalos kai agathos) ning mis ühendab vooruse määratlusena endas elegantsi ja suurepärasuse kui heroilise ideaali.
Platonist saadik peetakse inimese kardinaalvoorusteks tarkust (sophia), mõõdukust või tervemeelsust (sōphrosynē), vaprust või mehisust (andreia) ja õiglust-õigemeelsust (dikaiosynē). Selliste vooruste filosoofilise määratlemisega hakkas esimesena tegelema Platoni õpetaja Sokrates.
Eduard Ilves
Eduard-Aleksander Ilves (29. jaanuar 1899 – 26. aprill 2003 ) oli Eesti vabadusvõitleja ja pikaealine.
Voorus
Voorused Vana-Kreekas
Antiik-Kreeka eetika lähtus vooruste kui inimloomu ideaalide püüdlemisest. Tolle aja eepilises kirjanduses kirjeldatakse teatud vooruste kehastusena sangareid (nt Achilleus, Agamemnon, Odysseus, Theseus jne), kes olid toonase ühiskonna jaoks justkui rollimudelid. Voorused moodustasid terviku, millele vastates võis inimene teenida ära õnnelikkuse või hea saatuse (eudaimonia). Vooruste eetika on samas seotud ka toonase aristokraatia ja kangelaseetikaga, nimelt hinnati inimest pigem tema maine, kuulsuse või sära (doxa, phēmē, kleos) kui tegelike omaduste järgi. Inimesele oli ihaldusväärsem surra kuulsalt ja säravalt kui elada tuhmilt ja silmapaistmatult. Vooruste täideviimine oma elus tagas või arvati tagavat õige maine ja hea elu.
Ratingen
Ratingen on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Mettmanni kreisis. Piirneb läänes Düsseldorfiga ning põhjas Duisburgi, Mülheimi ja Esseniga.
Ajalugu
Ratingeni kohal mainitakse asulat 849. aastal. 1276. aastal sai linnaõigused. Keskajast kuulus linn Bergi hertsogitele. Kolmekümneaastase sõja käigus purustati linn peaaegu täielikult. 1815. aastal liideti Viini kongressi otsusel Preisimaaga.
Voorus
Vooruse mõiste ajalugu
Kristlikud voorused on seotud nende vastandite, pattudega.
Tänapäeval on üks eetika filosoofilise käsitlemise suundi kohuse- ehk deontoloogilise eetika ja tagajärje- ehk konsekventsialistliku eetika kõrval just vooruste eetika.
Triatlon 2004. aasta suveolümpiamängudel
Triatlon 2004. aasta suveolümpiamängudel toimus 25. ja 26. augustil
Medalialad
Nii mehed kui ka naised võistlesid olümpiatriatlonis, mis koosneb 1500 m pikkusest ujumisest, 40 km pikkusest jalgrattadistantsist ning 10 km jooksmisest.
Võistluspaik
Triatlon peeti Vouliagmeni olümpiakeskuses, mis asub Lõuna-Ateenas. Pealtvaatajate jaoks ol 3600 istekohta, kuid jalgrattasõitu ja jooksmist oli võimalik jälgida ka trassi ääres.
Eestlaste osalemine
Marko Albert pääses olümpiale tänu ROK-i poolt antud wild-card'ile. Markole olid need esimesed olümpiamängud.
Marko Alberti esinemine
Oma etteastega võis Marko Albert rahule jääda, saades 21. koha ja kaotades võitjale Uus-Meremaad esindanud Hamish Carterile 4.19. 25-aastane eestlane alustas tublilt, tulles 1,5 km ujumise järel veest neljandana ja kuuludes pärast 40 km rattasõitu teise gruppi, kusjuures kaotust liidrile oli vaid 47 sekundit.
49 startija hulgas oli maailma edetabelis 84. kohal olevast Albertist rankingus tagapool vaid viis triatleeti. Eestlase paremust pidid tunnistama ka kolm eksmaailmameistrit.
Marko alustas särtsakalt, vedades ujujate rivi esimesel kolmandikul ja sai kuivale maale neljandana, kaotust aja 18.01 saanud ameeriklasele Andy Pottsile 12 sekundit. Eestlasest olid ees ka Paulo Myuashiro Brasiiliast ja venelane Igor Sõsojev. Vahetusalas tegutses aga Albert kiiresti ja pääses rattasõidule kolmandana, olles möödunud Sõsojevist.
"Olin üllatunud, et esimese poi juures juhtisin, see ei nõudnud mingit pingutust," ütles Albert Eesti Raadiole. "Üritasin mitte üle punnida ja jõudu säästa. Ujumine otsustas nii palju, et sain alustada rattasõitu endale sobiva tempoga ja ei pidanud esimesele tõusule vastu minema hirmsasti surudes."
Rattadistantsi teiseks 8 km ringiks oli formeerunud 15-liikmeline juhtgrupp, kuhu kuulus ka eestlane. Kolmanda ringi tõusu järel pääsesid eest kuus meest, kes distantsi teise poolega suurendasid vahe enne jooksu jälitajatega enam kui 40 sekundile. Albert pedaalis vapralt teises 9-liikmelises grupis ja sai vaheaja rattasõidu järel 15-ndana.
"Nägin, et suudan grupis püsida, kuid niipalju jõudu polnud, et liidritega ära minna," kommenteeris Albert.
Hilisema esikolmiku tempo käis ülejäänud liidergruppi kuulunutele üle jõu juba esimesel 3,3 km jooksuringil. Albert, kes oli enne olümpiat hädas jalavigastusega, saabus esimeselt ringilt 18. kohaga, kaotust juhtijatele 2.02. Järgmisel ringil oli eestlane langenud kahe koha võrra ja vahe juhtijatega suurenenud veel minuti võrra.
"Esimene ring polnud hea, kuid teisel ja kolmandal hakkasin juba liikuma," rääkis Albert.
Masintunnetus
Masintunnetus (machine cognition) ehk tehistunnetus on tehislik süsteem masinatel, mis hõlmab sisekujutlust ja sisekõnet.
Masintunnetus baseerub tunnetusfunktsioonide, nagu taju, tähelepanu õppimise emuleerimisel.
2. sajand eKr
2. sajand ekr ehk II sajand eKr ehk e.m.a. oli eelviimane sajand enne kristlikku ajaarvamist. Sajand algas 1. jaanuaril 200 eKr ja lõppes 31. detsembril 101 eKr.
Kümnendid ja aastad
200. aastad eKr: 200 eKr
190. aastad eKr: 199 eKr, 198 eKr, 197 eKr, 196 eKr, 195 eKr, 194 eKr, 193 eKr, 192 eKr, 191 eKr, 190 eKr
180. aastad eKr: 189 eKr, 188 eKr, 187 eKr, 186 eKr, 185 eKr, 184 eKr, 183 eKr, 182 eKr, 181 eKr, 180 eKr
170. aastad eKr: 179 eKr, 178 eKr, 177 eKr, 176 eKr, 175 eKr, 174 eKr, 173 eKr, 172 eKr, 171 eKr, 170 eKr
150. aastad eKr: 159 eKr, 158 eKr, 157 eKr, 156 eKr, 155 eKr, 154 eKr, 153 eKr, 152 eKr, 151 eKr, 150 eKr
140. aastad eKr: 149 eKr, 148 eKr, 147 eKr, 146 eKr, 145 eKr, 144 eKr, 143 eKr, 142 eKr, 141 eKr, 140 eKr
130. aastad eKr: 139 eKr, 138 eKr, 137 eKr, 136 eKr, 135 eKr, 134 eKr, 133 eKr, 132 eKr, 131 eKr, 130 eKr
120. aastad eKr: 129 eKr, 128 eKr, 127 eKr, 126 eKr, 125 eKr, 124 eKr, 123 eKr, 122 eKr, 121 eKr, 120 eKr
110. aastad eKr: 119 eKr, 118 eKr, 117 eKr, 116 eKr, 115 eKr, 114 eKr, 113 eKr, 112 eKr, 111 eKr, 110 eKr
Car Nicobar
thumb|Car Nicobari asend Car Nicobar (kohalikus keeles Pu) on saar India ookeanis Bengali lahe ja Andamani mere vahel, üks Nicobaridest.
2. sajand eKr
Kümnendid ja aastad
100. aastad eKr: 109 eKr, 108 eKr, 107 eKr, 106 eKr, 105 eKr, 104 eKr, 103 eKr, 102 eKr, 101 eKr
Car Nicobar
Car Nicobari geograafilised koordinaadid on.
Saare pindala on 124 ruutkilomeetrit. Saar on madal, kõrgus kuni 87 m. Kuulub Indiale.