cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lauri Posti
Elulugu
Ta lõpetas 1928. aastal Turus keskkooli. Aastatel 1928–1930 õppis ta Turu Ülikoolis, 1930. aastast Helsingi Ülikoolis ja 1931. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas. Ta oli korporatsiooni Ugala liige. 1934. aastal lõpetas ta Helsingi Ülikooli soome keele, läänemeresoome keelte ja rahvaluule erialal, õppis stipendiaadina 1935 Läti Ülikoolis ning 1936. ja 1937. aastal Tartu Ülikoolis. Sai 1942. aastal Helsingi Ülikooli juures filosoofiadoktori kraadi liivi keele häälduse ajalugu käsitlenud väitekirjaga "Grundzüge der livischen Lautgeschichte".
1938. aastast töötas ta Helsingi Ülikooli õppejõuna, aastatel 1948–1949 oli USA-s Indiana Ülikooli külalisprofessor. Aastatel 1953–1971 oli ta Helsingi Ülikooli läänemeresoome keelte professor ja eesti keele õppetooli juhataja.
Ta oli aastatel 1963–1968 Soome – Nõukogude Liidu kultuurialase koostöö komisjoni ja 1967–1977 Soome haridusministeeriumi Nõukogude Liidu Instituudi teadusnõukogu esimees. 1975. aastal oli ta Soome haridusminister.
Teadustöö
Uurinud läänemeresoome keeli (eriti nende häälikulugu), käinud uurimisreisidel liivlaste ja vepslaste juures. Kuulus 1938–1980 Soome-Ugri Seltsi juhatusse ja oli 1955. aastast seltsi aseesimees; Kotikielen Seura, Soome-Ugri Seltsi, Friedebert Tuglase Seltsi auliige.
Teoseid
Tema publikatsioonid käsitlevad peamiselt eesti, vadja, liivi ja vepsa keelt.
Veelikse – Vana-Kariste tee
Veelikse – Vana-Kariste tee (registrinumbriga 24180) on kõrvalmaantee Viljandi maakonnas. Tee pikkus on 8,0 km.
Tee algab Veelikse asula juurest Valga–Uulu maanteelt ja lõppeb Vana-Kariste asula juures Abja-Paluoja – Vana-Kariste – Kamali teega ristumisel. Tee ületab Halliste jõge.
Gevgelija raudteejaam
Gevgelija raudteejaam (makedoonia keeles Железничка Станица Гевгелија ) on Põhja-Makedoonia linna Gevgelija peamine raudteejaam. See asub linna ääres ja seda teenindavad rahvusvahelised linnadevahelised rongid Thessaloníkisse ja Skopjesse.
Ajalugu
Raudteejaama hakati ehitama 1873. aastal, kui Chemins de fer Orientaux avas liini Skopjest Thessaloníkisse, mis mõlemad kuulusid sel ajal Osmanite riigi koosseisu.
Pärast Londoni rahulepingut, millega lõppes Esimene Balkani sõda, liideti Gevgelija Serbia Kuningriigiga kui üks selle lõunapoolseimaid asulaid. Linna raudteed liideti Serbia raudteevõrku. 1929. aastal nimetati raudteed koos riigiga ümber. 1941. aasta aprillis lakkas raudtee olemast, kui teljeriigid annekteerisid Jugoslaavia Kuningriigi. Pärast Jugoslaavia kapituleerumist okupeeris Bulgaaria suurema osa Jugoslaavi Makedooniast, mis oli 1918. aastal kaotatud. Nende piirkondade raudteed liideti Bulgaaria Riigiraudteedega ja kasutati sõjategevuse teenindamiseks. Pärast Bulgaaria allaandmist anti linn tagasi Jugoslaaviale. Raudtee taastati pärast II maailmasõda. 1952. aastal nimetati see ümber Jugoslaavi Raudteedeks. 1991. aastal toimus tollases Makedoonia Sotsialistlikus Vabariigis iseseisvusreferendum, mille tagajärjel kuulutati välja iseseisvus Jugoslaavia Föderatiivsest Sotsialistlikust Vabariigist. Sellega läks Gevgelija ning kogu raudteeinfrastruktuur ja varad Jugoslaavi Raudteedelt üle Makedonski Železnicile.
2020. aastal oli Gevgelija raudteejaam üks kümnest piirkondlikust raudteejaamast, millele eraldati renoveerimistöödeks rahalisi vahendeid. Renoveeriti jaamahoone ootesaal, piletikassa, tualetid ja teised ruumid. Hoonet tunnistati kultuurimälestisena.
Tšõtšõklija
pisi|Tšõtšõklija Tšõtšõklija (ukraina keeles Чичиклія) on jõgi Ukrainas, Lõuna-Bugi parempoolne lisajõgi. Voolab valdavalt kagusse Odessa oblastis ja Mõkolajivi oblastis.
Veebruari lõpust aprilli alguseni on suurvesi. 7–8 kuud aastast on kuivanud. Jõe pikkus on 156 km ja valgala 2120 km².
Proletarski rajoon
Proletarski rajoon (vene keeles Пролетарский район on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rostovi oblasti kaguosas. Rajooni keskus on Proletarski linn.
Rajoon piirneb põhjas Martõnovka rajooniga, idas Orlovski rajooniga, kagus Kalmõkkiaga, lõunas Salski rajooniga, läänes Vesjolõi rajooniga ja loodes Semikarakorski rajooniga.
Gurly Vedru
Gurly Vedru (sündinud 4. septembril 1970) on eesti arheoloog.
Proletarski rajoon
Rajooni pindala on 2740 km². Elanike arv oli 2012. aastal 36 205, 2009. aastal 35 510 ja 2002. aastal 36 297.
Gurly Vedru
Ta lõpetas 1995. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna arheoloogina (bakalaureusetöö "Proosa keskaegne asulakoht") ja kaitses samas 1998. aastal magistritöö "Kahala järve ümbruse asustuspiirkond muinasajal" (juhendaja Valter Lang).
Proletarski rajoon
Proletarski rajooni asulad kuuluvad ühe linnaasunduse (Proletarski linna) ja üheksa külaasunduse koosseisu.
Gurly Vedru
2011. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis doktoriväitekirja "Põhja-Eesti arheoloogilised maastikud" (juhendaja samuti Valter Lang).
Proletarski rajoon
Rajooni tähtsamad jõed on Manõtš ja Tšaprak.
Gurly Vedru
Ta on töötanud alates 1995. aastast Ajaloo Instituudis. 1996. aastast on ta juhtinud Muuksi kivikirstkalmete väljakaevamisi.
Heino Pallo
Pallo oli neljalapselise perekonna noorim laps. Ta õppis Luutsniku koolis, Võru 1. Keskkoolis ja Eesti Põllumajanduse Akadeemias, mille ta lõpetas maakorralduse erialal.
Ta töötas 1956. aastast RPI Eesti Põllumajandusprojektis. Aastast 1967 töötas ta Tartu õlletehase linnase-keedujaoskonna meistrina. Ta algatas tehases isetegevuse ja sporditegevuse. Aastast 1976 oli ta Tartu Lihakombinaadi kommertsdirektor. 1. septembrist 1978 kuni 1980. aastate teise pooleni oli ta Tartu õlletehase direktor. Tema ajal ettevõtte tootmine kasvas ja töötati välja tehnoloogilisi uuendusi, mida hiljem rakendati teistes NSV Liidu õlletehastes. Tartu õlletehases toodeti peale õlle ka karastusjooke ja Värska vett.
Pesukaru
Pesukaru (Procyon lotor) on keskmise suurusega imetaja, kes elab pärismaisena Põhja-Ameerikas.
Välimus ja eluviis
Pesukaru kasvab 40–70 sentimeetri pikkuseks ja kaalub 3,5–9 kilogrammi ja on sellega suurim pesukarulaste esindaja. Neil on suured tumedad silmad, ümarad kõrvad ja pikk, lai keha. Pesukarudel on osavad käpad, millel on paljad tallad ja kumerad küünised, mis aitavad neil puuokstel orienteeruda. Neil on ronimiseks ja laskumiseks paindlikud pahkluude liigendid ning eriline saba.
Ta on tavaliselt öise eluviisiga omnivoor: 40% toidust moodustavad selgrootud, 33% taimne toit ja 27% selgroogsed. Pesukaru kasukas on hallikat värvi ja koosneb peaaegu 90% ulatuses tihedast aluskarvast, mis kaitseb külmade ilmastikutingimuste eest. Tema nägu katab iseloomulik "mask" ja tal on väga osavad esikäpad. Need äratuntavad omadused kajastuvad mitme Põhja-Ameerika indiaanihõimu müütides. Uuringud näitavad, et pesukarud on väga intelligentsed ja suudavad ülesannete lahendusi meelde tuletada kuni 3 aastat pärast nende õppimist.
Pesukaru käitumise üks iseloomulik joon on nii hästi tuntud, et see on andnud liigile isegi nime nii eesti kui ka ladina keeles (lotor 'pesija'). Looduses vabalt elavad pesukarud otsivad sageli süüa, pladistades madalas kaldaäärses vees. Leidnud kaldaäärsest mudast kompimise teel midagi söödavat, võtavad nad saagi sageli esimeste käppade vahele, hõõruvad seda ja eemaldavad aeg-ajalt mõne mittesöödava osa. Selline käitumine võib jätta mulje, nagu peseks pesukaru oma toitu. Veest toidu otsimine muudab pesukaru käpad tundlikuks, sest vesi pehmendab käpa nahka.[2][3] Vangistuses peetavatel pesukarudel on täheldatud käitumist, kus nad viivad oma söögi vee äärde ja "pesevad" seda või kastavad selle enne söömist vette. Looduses elavate pesukarude puhul pole sellist käitumist täheldatud.[4] 18. sajandil elanud prantsuse loodusuurija Georges-Louis Leclerc arvas, et pesukarud ei tooda süües piisavalt sülge ja sellepärast on neil tarvis oma toitu niisutada, tänapäevaste teadmiste valguses on see hüpotees aga osutunud ekslikuks.[3][4] Laiemalt levinud teooria kohaselt on toidu vette kastmine vangistuses elavate loomade puhul instinktiivne liigiomane käitumine. Seda kinnitavad ka vaatlused, mis näitavad, et kõige sagedamini "peseb" pesukaru sellist toitu, mis on pärit veekeskkonnast. Määrdunud toidu puhastamine ei tundu olevat "pesemise" põhjus. [4] Varem arvati, et pesukarud elavad üksinda, kuid viimased uuringud näitavad, et nad moodustavad soopõhiseid sotsiaalseid võrgustikke. Suguluses olevad emased jagavad oma territooriumi. Mittesugulastest isased moodustavad kuni 5-liikmelisi gruppe, kes kaitsevad oma territooriumi paaritushooajal võõraste isaste ja muude sissetungijate eest. Territoorium varieerub suuresti. Linnas elaval emasel võib see olla kõigest 3 hektarit, kuid preerias elaval isasel kuni 50 ruutkilomeetrit.
Tiinus
Tiinus kestab umbes 65 päeva ja kevadel sünnib 2–5 poega. Pojad jäävad ema juurde hilissügiseni. Pesukarud on vangistuses elanud üle 20-aastasteks, kuid looduses on keskmine eluiga 1,8–3 aastat. Küttimine ja auto alla jäämine on küllalt levinud surmapõhjused. Pesukarud on üldiselt sooliselt dimorfsed. Isased on suuremad ja raskemad kui emased; paaritumised on viljakad, ei kesta kaua ning emased kasvatavad poegi tavaliselt üksi. Enamik pesukarulasi elutsevad öösel, kuigi toidu kättesaadavus võib muuta aktiivsusmustreid, eriti oportunistliku pesukaru puhul. pisi Pesukaru on üksildane ja elab koos partneriga vaid paaritusperioodil, mis kestab detsembrist märtsini. Pärast umbes kümnenädalast tiinusperioodi sünnib pesakond puuõõnsuses või maa sees. Pesakonna suurus on 4–6, sageli isegi 8 poega. Nagu kõik noored imetajad, on pojad alguses veel alasti ja pimedad. Nad avavad silmad alles alates 2. elunädalast. Kuue kuu vanuselt on nad iseseisvad, kuid jäävad emaga järgmise kevadeni. Nagu mägrad, nii tõmbuvad ka pesukarud talvel puhkama. Siiski ei uinu nad täiesti talveunne, vaid ilmuvad aeg-ajalt talvisesse metsa. Lisaks inimestele ja üha tihedamale teedevõrgule võivad neile ohtlikuks osutuda küttivad koerad, mägrad ja rebased.
Levik
Pesukarud sarnanevad laiemalt levinud karude ja koertega. Mõnes põlisrahva traditsioonis on pesukaru karu noorem õde või vend; Shawnee rahva seas on pesukaru ja karu seotud nii hõimu rollides kui ka tseremooniates. Pesukarud elasid algul Põhja-Ameerika heitlehiselistes ja segametsades, kuid on tänu heale kohanemisvõimele levinud ka mägistele aladele, rannikuäärsetesse soolasoodesse ja linnastunud aladele. Tänu kasvandustest põgenemistele ja tahtlikule sissetoomisele on nad 20. sajandi keskel levinud ka mõnesse Jaapani, Euroopa ja Kaukaasia piirkonda. Näiteks Saksamaal on juba umbes miljon pesukaru. Paljud inimesed peavad linnades elavaid pesukarusid kahjuriteks. Pesukarulased jõudsid praeguse Põhja-Euroopa ja Aasia aladele oligotseeni ajastul, umbes 30 miljonit aastat tagasi, ning jõudsid Põhja-Ameerikasse umbes 10 miljonit aastat hiljem, miotseeni ajal.
Levik Eestis
Eestis on pesukaru võõrliik, keda on harva metsas kohatud.
Taksonoomia
Esimestel kümnenditel pärast liigi avastamist Christoph Kolumbuse ekspeditsiooni poolt seostasid liiki kirjeldanud isikud seda paljude eri perekondadega: koerlaste, kaslaste, mäkrade aga kõige rohkem karulastega. Carl von Linné, tänapäevase liikide süsteemi looja asetas pesukaru oma Systema Naturae (1740) teises väljaandes perekonda Ursus kui Ursus cauda elongata ("pikksaba-karu") ja kümnendas väljaandes (1758–59) nimega Ursus lotor ("pesija karu"). Gottlieb Conrad Christian Storr paigutas pesukaru 1780. aastal omaette perekonda Procyon, mida võib tõlkida kui "koeraeelne" või "koerasarnane". On võimalik, et Storr pidas nime pannes silmas pesukaru öist eluviisi ja valis Procyoni nimelise tähe liigi eponüümiks.
Pesukaru inimeste seas
Tänapäeva ühiskonnas jääb palju toitu üle ja linnapiirkonnad on mitmekesised, mistõttu linnade loomade liigirikkus võib olla suurem kui kultuurmaastikel. Pesukarul on hea kohanemis-, kompimis- ja ronimisvõime, tänu millele elab ta inimasustuspiirkondades tihedusega üle 100 looma ruutkilomeetri kohta. Varem ei ole nii tihedat asustust saavutatud. Nii suur asustustihedus toob aga sageli kaasa konflikte kohaliku elanikkonnaga, kelle jaoks pesukarud võivad olla ebameeldivad. pisi Pesukaru inimeste seas võib tekitada probleeme kolmes valdkonnas: Pesukarud tungivad elamutesse ja kasutavad pööninguid või korstnatõkkeid puhke- ja prügimajutuskohtadena. Pesukaru pesakond võib koos poegadega 8–10 nädalat ühes poegimispaigas pesitseda ning oma elutegevuse ja mänguga majale suuri kahjustusi tekitada.
Elupaigad
Tänu oma suurele kohanemisvõimele asustavad pesukarud pidevalt uusi elupaiku. Linnastumise tõttu elavad nad palju linnades. Neid võib kohata isegi parkides ja tööstuspiirkondades, kui läheduses on suured puistud. Pesukarud on muidu öised loomad, kuid kohtades, kus toidu kättesaadavus sõltub tõusu- ja mõõnaperioodist (nt Florida soolase veega soodes) on ta ka vahel päeval aktiivne. pisi 2001. aasta juulist kuni 2002. aasta märtsini uuriti Kasselis telemeetriliselt 17 pesukaru päevaseid pesakohti. Uuringus saadi teada, et välja valitud magamiskohta külastatakse tavaliselt varahommikuti ja sealt ei lahkuta enne järgmise tegevuse algust (tavaliselt õhtutundidel). Kasseli linnas kasutasid pesukarud kõigist päevastest magamiskohtadest kõige sagedamini hooneid (43%), millele järgnesid puud (39%) ja maapealsed magamiskohad, nt võsastike all (11%). Maapinnalähedased peidikud, nagu koopad või kanalisatsioonitorud, moodustasid 6% kõigist peidupaikadest. Umbes pooltel juhtudel olid kasutatud hooned tühjad, kusjuures lisaks garaažidele, aitadele, ladudele ja muudele sarnastele hoonetele kasutati ööbimiseks peamiselt tühje elamuid. 46% juhtudest leiti pesukarusid aga majades, mis olid aastaringselt asustatud. Nad kasutasid magamiskohtadena peamiselt pööninguid (56%) ja korstnatõkkeid (43%). Nad ronisid majadesse peamiselt vihmaveerennide allavoolutorude või kõrvalolevate puude kaudu või ronisid fassaadide taimedel. Majja siseneti peaaegu alati lahtiste katusekivide kaudu. Puudest mängis kõige olulisemat rolli pesapuudena tamm, mille osakaal oli 58% kõigist kasutatavatest puudest, järgnesid pöök (18%) ja kuusk (11%). Pesukarud eelistasid surnud tammi.
Evolutsioon
pisi|vasakul|Pesukaru jäljed. Prantsusmaalt ja Saksamaalt pärinevate fossiilileidude põhjal on teada, et esimesed pesukarulaste esindajad elasid 25 miljonit aastat tagasi hilise Oligotseeni ajal Euroopas.
Raivo Mets
Ta lõpetas aastal 1974 Aseri Keskkooli, aastal 1978 näitejuhtimise erialal Tallinna Pedagoogilise Instituudi ja aastal 1986 Vanalinnastuudio õppestuudio.
Ta mänginud aastatel 1986–1988 ja 1991–2004 Vanalinnastuudios, seejärel vabakutseline. Aastatel 1988–1991 oli ta Pirita lillekasvatuse näidissovhoosi klubijuht.
Aastail 1998–2000 osales ta Kanal 2 eetris olnud huumorisaates "Wigla show".
Elmu Potter
Elmu Potter (sündinud 11. veebruaril 1952 Antslas) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu
Elmu Potter on põllumehe poeg.
Lõpetas 1970 Antsla Keskkooli, 1975 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mehaanikateaduskonna, 1979 aspirantuuri Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi (Ehituse TUI) juures. Tehnikakandidaat (1983, Leningradi Mäeinstituut), väitekiri "Исследование структуры турбулентных вентилационных струй и совершенствовние методов расчета проветривания сквозных камерообразных выработок". Täiendas end 1996 Rootsis ja 2004 Soomes. Oli 1977–1992 Ehituse TUI noorem- ja vanemteadur, 1993–1996 Võru Linnavalitsuse energiamajanduse peaspetsialist, 1996–2006 SA Regionaalsed Energiakeskused konsultant, 2006– ÅF-ESTIVO AS konsultant.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: turbulentsete õhuvoolude liikumine šahtides, hoonete soojusfüüsikalisi näitajad, kartulihoidlate ventilatsioonimudelite loomine; energia säästlik kasutamine, taastuvad energiaallikad, biokütused. Ligi 20 teadustrükist.
Richard Verschoor
pisi|Richard Verschoor (2022) Richard Verschoor (sündinud 16. detsembril 2000 Benschopis) on Hollandi võidusõitja.
Kardisõit
Aastatel 2011–2013 sõitis Verschoor mitmes rahvuslikus kardisarjas Hollandis. 2014. aastal siirdus Verschoor Euroopa sarja, kus võitis CIK-FIA Karting Academy Trophy. 2015. aastal võitis ta Saksamaa kardisõidu meistritiitli ja saavutas CIK-FIA KF maailmameistrivõistlustel kuuenda koha.
Vormel Renault Eurocup
2017. aasta jaanuaris teatati, et Verschoor jätkab oma suhet MPga ja tõuseb Vormel Renault Eurocup 2.0 sarja koos uue Red Bull Juniori Neil Verhageni ja Renault Juuniori Jarno Opmeeriga. Tal oli üks poodiumikoht selle hooaja eelviimasel võistlusel Circuit de Barcelona-Catalunyal ja hooaja lõpetas üheksandal kohal.
Detsembris eemaldati Verschoor Red Bulli programmist. Samal päeval teatati ka, et ta läheb üle Josef Kaufmann Racingule koos Clément Novalaki ja Ye Yifeiga, meeskonnaga, mis võitis kaks viimast Eurocupi sõitjate tiitlit koos Lando Norrise ja Sacha Fenestraziga.
GP3 ja Vormel 3
2018. aastal debüteeris ta GP3 Series kuuendal võistlusel Spa-Francorchampsi ringrajal koos MP Motorsport meeskonnaga Dorian Boccolacci asemel koos Devlin DeFrancesco ja Niko Kariga. 10. märtsil 2019 kuulutas MP Motorsport meeskond Verschoori FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel sõitjaks koos Liam Lawsoni ja Simo Laaksoneniga, samal aastal osaleb ta Macau Grand Prix ja võidab. 2020. aastal kinnitab tema meeskond ta koos Bent Viscaali ja Lukas Dunneriga veel üheks hooajaks FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel. Red Bull Ringi 2. sõidus saavutab ta oma esimese ja ainsa poodiumikoha selles kategoorias.
Vormel 2
2021. aastal valiti Verschoor pärast FIA Vormel 2 Meistrivõistlustel hooajaeelsetel katsetel koos MP Motorsport meeskonnaga koos Lirim Zendeliga 24. märtsil sõitjaks Barcelona esimestele võistlustele. Pärast nädalavahetuse häid tulemusi Hispaanias tehakse see ametlikuks ka hooaja teisteks võistlusteks. Ta võidab Silverstone'i sprindivõistlusel oma esimese võidu, edestades Marcus Armstrongi ja Christian Lundgaardi. Novembri lõpus otsustas meeskond hooaja kaheks viimaseks vooruks asendada hollandlasest piloodi Jack Doohaniga. Verschooril õnnestub naasta kategooriasse, et võistelda viimases voorus Abu Dhabis, Hollandi piloot asendab Guilherme Samaia kõrval Charouzi Sauber Junior Teami meeskonna teist autot sõitvat vigastatud Enzo Fittipaldit.
2022. aastal jätkab ta sarjas, kuid läheb koos Calan Williamsiga edasi Itaalia meeskonda Trident. Hooaja esimesel võistlusel Bahreinis võtab ta oma teise kategooria võidu ja toob Tridenti meeskonna pärast viit aastat tagasi F2 võidule.
Sirje Aitsen
Sirje Aitsen (sündinud 26. märtsil 1952 Kohtla-Järvel ) on Eesti jurist, endine kohtunik.
Aitsen lõpetas 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õiguse eriala. Aastatel 1975–1987 töötas ta Kohtla-Järve linna täitevkomitees juristina, instruktorina ja osakonnajuhatajana, 1987–1993 oli Ida-Viru Maakohtu kohtunik.
19. augustil 1993 president Lennart Meri Sirje Aitseni Riigikohtu üldkogu ettepanekul teise astme kohtunikuks Viru Ringkonnakohtusse. 25. augustil nimetati ta ka Viru Ringkonnakohtu juhatajaks (esimeheks).
11. juulil 2008 vabastas president Toomas Hendrik Ilves Sirje Aitseni kohtuniku ametikohalt tema enda soovil alates 1. jaanuarist 2009.
Ta on Eesti Kohtunike Ühingu liige.
Āres (Saulkrasti piirkond)
Āres on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Saulkrasti piirkonnas Saulkrasti vallas. Küla jääb piirkonna keskusest Saulkrastist 3,8 ja Riiast 49,5 km kaugusele. Külast voolab läbi Ķīšupe jõgi.
Külast läheb läbi maantee V78. Küla piiril asub bussipeatus DS "Ķīšupe 2".
Orguse mõis
Orguse mõis (saksa keeles Orgus) oli Avanduse mõisa karjamõis Simuna kihelkonnas Virumaal. , tänapäeva Orguse küla lähedal Väike-Maarja vallas Lääne-Viru maakonnas.
Orguse mõis sai 1791 Avanduse mõisa karjamõisaks, oli see Rohu mõisa karjamõis.
Jacques Rancière
Ta on kriitiliste marksistlike globalismivastaste vaadetega. Ta on kirjutanud ka kunstifilosoofia teemadel.
Ta sai laiemalt tuntuks koos Louis Althusseriga kirjutatud raamatu "Lugedes Kapitali" (1968) ilmumise järel.
J. Rancière käis Eestis 2012. aastal.
Lilaste
Lilaste on Läti kohanimi:
Täpsustamine
Täpsustamise all mõeldakse aktiivse kuulamise puhul küsimuste esitamist. pisi|315x315px|Aktiivne kuulamine suhtlusoskuste skeemil (ESTÜ, 2007) Oluline on kasutada uurivaid küsimusi, et räägitust paremini aru saada. Täpsustavad küsimused piirduvad ainult rääkija poolt räägituga. Seetõttu on kasutusel ka termin selgitamine.
Küsimustega ei tasu liialdada, pigem tuleks esitada neid võimalikult vähe, sest järjestikused küsimused tekitavad või suurendavad ebavõrdsuse tunnet (ühel on õigus küsida ja pärida, teine peab vastama).
Küsimine
Küsimustel on kalduvus :
Selleks, et küsimused suhet ei rikuks ja ka vastused saadaks, soovitatakse :
Täpsustamist ehk küsimuste esitamist kasutatakse ka selleks, et reageerida nn keerulistele (ebamäärastele, segadust tekitavatele vms) sõnalistele väljenditele, mida rääkija kasutas. Lähtudes N. Chomsky keel süva- ja pinnastruktuuri käsitlusest, töötasid R. Bandler ja J. Grinder välja metamudelid, kus kirjeldatakse eelpoolnimetatud sõnu/väljendeid ja lisatakse nende jaoks täpsustavaid küsimusi.
Küsisõnad
Küsimused võivad olla avatud (vajavad vastamiseks pikemat lauset/ lauseid) või suletud (valikuvõimalusi 2-3 nt kas-küsimuse puhul jah, ei).
Nagu ukseavajategi puhul on rääkijat ennast avama innustavateks küsimusteks pigem kuidas- ja mida-küsimused st traditsioonilised avatud küsimused. Vähem on soovitatav kasutada kas-küsimusi ja võimalusel tuleks vältida miks-küsimusi (vähemalt seni, kuni usaldussuhe on loodud).
Kuna ei miks- ega kas-küsimused üldjuhul ei aita meil teemaga edasi minna, sellest paremini aru saada, siis tasub nende kasutamist vähendada.
Väike-Maarja kolhoos
Tööpunalipu ordeniga Väike-Maarja kolhoos oli kolhoos Rakvere rajoonis Väike-Maarja külanõukogus.
Kolhoosi keskasula oli Väike-Maarja. Kolhoosi pindala oli 9300 ha.
Põlevkivigaas
Põlevkivigaas (inglise oil shale gas või shale gas) on põlevkivist pürolüüsi teel saadud sünteetiline gaasi segu. Et inglise keeles on kasutatud ka terminit "shale gas" (kildagaas), siis eesti keelde on see mõnikord tõlgitud kui "kildagaas", mis on aga kiltkiviga seotud ja looduslikku päritolu.
Uibo
Uibo on perekonnanimi.
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kolmas parandus
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kolmas parandus on Ameerika Ühendriikide põhiseaduse täiendus, mis annab isikule õiguse keelduda rahu ajal sõdurite majutamisest oma koju.
Smārde vald
pisi|Vallamaja Smārde vald (läti keeles Smārdes pagasts) on vald Lätis Tukumsi piirkonnas. Vald piirneb Jūrmala linnaga ja sama piirkonna Tukumsi linnaga ning Engure, Lapmežciemsi, Zentene, Sēme, Tume, Degole, Slampe ja Zentene vallaga.
Valla pindala on 215 km². 2016. aasta seisuga elas seal 2728 inimest. Valla keskus on Smārde küla, vallamaja asub aadressil Jaunā iela 9.
Vallas asub Jūrmala lennujaam.
Ajalugu
Vald on kujunenud Antlava (Altona), Ošleja (Ohschelei), Cērkste (Zerxten), Ozoli (Eckendorf), Šlokenbeka (Schlockenbeck) ja Smārde mõisa (Schmarden) maadele. Valla vana saksakeelne nimekuju oli Eckendorf, 1925. aastani kandis see nime Ozolnieki vald. 1935. aastal oli Smārde valla pindala 172,8 km² ja seal oli 1955 elanikku. 1945. aastal moodustati vallas Aizpure, Ošleja ja Smārde külanõukogud, vald ise likvideeriti aga 1949. aastal. Hiljem liideti Smārde külanõukoguga likvideeritav Aizpure külanõukogu. 1960. aastal liideti sellega Praviņi külanõukogu Stalini kolhoosi maad, 1965. aastal aga Milzkalne külanõukogu kolhoosi Padomju Latvija maad. 1975. aastal liideti sellega likvideeritav Milzkalne külanõukogu, osa külanõukogust arvati aga Ozolpilsi külanõukogu koosseisu. 1977. aastal liideti sellega osa likvideeritavast Ozolpilsi külanõukogust.
1990. aastal moodustati Smārde külanõukogust Smārde vald. 2009. aastast kuulus vald Engure piirkonda, 2021. aastal liideti see aga Tukumsi piirkonnaga.
Loodus
Suurim jõgi on Slocene. Vallas asuvad 60,3 ha suurune Valgumsi järv, 1,3 ha suurune Melnezers ja idapiiril osaliselt ka 11,28 km² suurune Kaņieris.
Balıkesir
Balıkesir on linn Türgis, Balıkesiri provintsi pealinn.
Smārde vald
Loodus
Looduskaitse all on Kunči pärn, Kunči vaher, Suurmänd, Šlokenbeka hobukastan, Kroņkalni männid, Mārtiņi luite mänd, Sēravoti (Väävliallikate) madalsoo, Valgumsi Pasuale mänd, Slocene tamm, Čaukciemsi vaher ja Čaukciemsi Dzirkaļi lõhenenud mänd, lisaks kasvavad vallas mõned nimetud looduskaitsealused põlispuud. Vallas asub Milzukalnsi maastikukaitseala, valla idaosa jääb Ķemeri rahvusparki.
Balıkesir
pisi|vasakul|Linnavaateid
Smārde vald
Kaitstavad objektid
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Šlokenbeka mõisa hoonetekompleks (tõllakuurid, häärber, aidad, keskaegse müüri lõigud ja väravatornid), Šlokenbeka veski ait, Šlokenbeka vasallilinnus, hiiepaik Milzkalne kirikumägi ja Ūdri-Milzukalnsi linnamägi. Kohaliku kaitse all on Šlokenbeka vesiveski, Šlokenbeka veski kõrts ja hiiepaik Sēravoti Terviseallikas.
Asustus
2011. aastal elas vallas 2347 lätlast, 265 venelast, 65 valgevenelast, 41 ukrainlast, 18 poolakat ja 16 leedulast.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
CR Vasco da Gama
Klubi asutati 21. augustil 1898 sõudeklubina; jalgpalliklubina tegutseb see alates 5. novembrist 1915. Klubi asutasid Portugali sisserändajad ja ka tänapäeval on klubil Rio de Janeiros suur portugallaste toetajaskond. Vasco da Gama on Brasiilia üks populaarsemaid jalgpalliklubisid, sellele on vähemalt kümme miljonit toetajat.
Vasco da Gama on tulnud neljal korral Brasiilia meistriks (aastatel 1974, 1989, 1997 ja 2000) ja korra Brasiilia karikavõistluste Copa do Brasil võitjaks (aastal 2011). Rio de Janeiro osariigi meistrivõistlused on võidetud 24 korral. 1998. aastal võideti Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused Copa Libertadores, kui finaalis alistati Ecuadori klubi Barcelona. Tänu sellele pääses Vasco da Gama 2000. aasta klubide maailmameistrivõistlustele, mille finaalis kaotati teisele Brasiilia klubile, Corinthiansele.
2008. aastal langes klubi esimest korda kõrgliigast välja. Edu saavutati taas 2011. aastal, mil Brasiilia meistrivõistlustel saadi teine koht, võideti Brasiilia karikas ja jõuti Brasiilia karikavõistlustel Copa Sudamericana poofinaali. Edukas oli ka 2012. aastal, mil Brasiilia meistrivõistlustel saadi viies koht ja Copa Libertadoresel jõuti veerandfinaali. Järgmised neli aastat osutusid taas klubile rasketeks ja kahel hooajal tuli mängida esiliigas.
Klubi kodustaadion on alates 1927. aastast olnud Estádio São Januário, mis mahutab 21 880 pealtvaatajat. Osad tähtsamad mängud, sealhulgas derbimängud, peetakse Maracanã staadionil.
Vasco da Gama suurim rivaal on Flamengo ning kahe klubi vahelised mängud on tuntud nimega Clássico dos Milhões. Tegemist on Brasiilia ühe kõige populaarsema derbimänguga.
Klubi on saanud nime Portugali maadeavastaja Vasco da Gama järgi, kes jõudis 1498. aastal esimesena purjetades Euroopast Indiasse (Vasco da Gama sõudeklubi asutati täpselt 400 aastat hiljem, 1898. aastal).
MP3
MP3 ehk MPEG Audio Layer III on helifailivorming, mis põhineb helisignaali kadudega tihendamise tarkvaral. Selle tehnoloogia abil saab tihendamata helifailide mahtu oluliselt vähendada ilma helikvaliteedi olulise languseta ning selliseid faile vastava tarkvara abil esitada arvuti, MP3-mängija, nutitelefoni või muu selleks otstarbeks mõeldud seadme abil. Seetõttu on MP3-failivorming populaarne helifailide säilitamiseks ja Interneti kaudu jagamiseks.
CR Vasco da Gama
Praegune koosseis
''Seisuga 29. juuli 2023''
MP3
MP3-vorming on loodud Fraunhoferi Instituudis ja edasi arendatud Moving Picture Experts Group (MPEG) töörühma poolt.
Standardi väljatöötamine ja levik
MP3-tehnoloogia töötati välja Fraunhoferi Instituudis Saksamaal Dieter Seitzeri ja tema meeskonna poolt. Instituudi teaduskeskus alustas 1987. aastal tarkvara väljatöötamist eesmärgiga saavutada tihendatud helifailid, mis on kõrge helikvaliteediga ja väikse andmemahuga. 1989. aastal vastav tehnoloogia patenteeriti, juriidilisel patendil on väljatöötajatena märgitud Bernhard Grill, Karl-Heinz Brandenburg, Thomas Sporer, Bernd Kurten ja Ernst Eberlein.
Samal aastal lisati MP3-standard MPEG-1 spetsifikatsiooni. MPEG-standardid defineerivad madala andmeedastuskiirustega audio- ja videofailivormingute süntaksid ja vastavate dekoodrite teostatavad protseduurid, kuid ei defineeri koodrites kasutatavaid algoritme. MPEG on ISO/IEC (International Organisation for Standardisation / International Electrotechnical Commission) allüksusena tegutsev töörühm, mille eesmärk on digitaalse video- ja audiotihendamise standardite loomine, samuti standarditele vastavuse testimise metodoloogiate loomine ja tehnilise dokumentatsiooni avaldamine.
MP3 internetis
MP3-failide massiline levimine Internetis algas 1990. aastate keskel. Väikese andmemahu ja hea helikvaliteedi tõttu sai MP3 vorming väga populaarseks Interneti kaudu muusika- ja helifailide levitamiseks. Sellele aitas tugevalt kaasa 1997. aastal ettevõtte Nullsoft avaldatud tarkvara Winamp, mis tegi MP3-failide esitamise ja haldamise tavakasutajale senisest lihtsamaks ja mugavamaks.
Novembris 1997 alustas veebileht mp3.com sõltumatute esitajate poolt loodud tuhandete tasuta MP3-vormingus helifailide levitamist. Samuti on mõned tuntud esitajad lubanud enda teoseid Internetist MP3-vormingus tasuta alla laadida, nagu näiteks ansambel Radiohead 2007. aastal oma albumit "In Rainbows".
Muusikapiraatlus
MP3-failide väike andmemaht tegi need 1990. aastate lõpus ja 2000. aastate alguses populaarseks P2P-võrkudes muusikafailide jagamiseks, mis varem olnuks tolleaegseid andmeedastuskiirusi ja Interneti kasutamise hinda arvestades peaaegu võimatu. Esimene populaarne P2P-failijagamise programm Napster avaldati 1999. aastal, sellele järgnesid Kazaa, SoulSeek ja torrentprogrammid.
MP3-failide loomise ja jagamise lihtsus tõi laialdaselt kaasa autoriõiguste rikkumisi, sest P2P-võrkude kaudu jagati ka autorikaitse all olevaid teoseid. Suured muusikafirmad väitsid, et muusika vaba jagamine toob kaasa müüginumbrite langemise. Järgnesid kohtuvaidlused Napsteriga, mis lõppes Napsteri ajutise sulgemisega, samuti on kohtulikult karistatud failivahetusprogrammide eraisikutest kasutajaid. Eestis seni ühtegi inimest P2P-võrgu kaudu helifailide jagamise eest kohtulikult karistatud pole.
Andmemaht
Interneti levikuga muutus oluliseks selle kaudu edastatavate failide maht. Seetõttu tekkis vajadus tõhusa ja standardiseeritud vormingu järele, mis võimaldaks salvestatavate ja levitatavate helifailide mahtu oluliselt vähendada.
CD-plaadile on heli salvestatud tihendamata 16-bitise ja 44 100 Hz juures diskreeditud stereosignaalina, mistõttu on ühe minuti pikkuse CD-plaadil oleva helisignaali salvestamiseks vaja 44 100 × 16 × 60 × 2 = 84 672 000 bitti ehk natuke üle 10 megabaidi. 4-minutilise heliteose jaoks oleks vaja umbes 40 megabaiti.
Kingissepa vikaarpiiskopkond
Kingissepa vikaarpiiskopkond (kuni 1922. aastani Jamburgi vikaarpiiskopkond) oli Vene Õigeusu Kiriku Peterburi eparhia administratiivüksus aastail 1897–1928.
MP3
Andmemaht
Seetõttu eelistatakse kõrge kvaliteediga helisignaali salvestamiseks või Interneti kaudu levitamiseks tihti kasutada tihendatud failivormingut.
MP3 kodeerimine
Algse helifaili MP3-vormingusse tihedamise tulemusena saadakse algfailist oluliselt väiksem fail, kuid protsessi käigus läheb osa infot kaduma ja seda pole võimalik hiljem taastada. Seetõttu kutsutakse algoritmi kadudega tihendamise algoritmiks.
Kingissepa vikaarpiiskopkond
Piiskopkond asutati 14/26. oktoobril 1897. Piiskop oli aastail 1899–1918 ka Peterburi Vaimuliku Akadeemia rektor.
MP3
MP3 kodeerimine
Nende helisignaalide summutamiseks sisaldab kooder inimkõrva imiteerimiseks mõeldud psühhoakustilist mudelit, mis analüüsib sisendsignaali mitmes järjestikuses etapis ning määrab igas etapis signaali spektri ja akustilised omadused. Seejärel modelleeritakse helisignaalide vastastikused maskeerimisomadused inimkõrvas ja selle põhjal hinnatakse helisignaali minimaalset kuuldavustaset. Analüüsi põhjal saab inimkõrvale kuuldamatud helid tihendatud infost välja jätta, mis võimaldab tuletada algsest helifailist kordades väiksema faili ilma helikvaliteedi märgatava languseta.
MPEG-standardid defineerivad madalate andmeedastuskiirustega audio- ja videovormingute süntaksid ning vastavate dekoodrite teostatavad protseduurid. Koodrite kasutatavaid algoritme MPEG-standardid ei defineeri, mis võimaldab koodrite täiustamist ning erinevate versioonide loomist spetsiifiliste rakenduste tarbeks ilma vajaduseta andmete struktuuri või paigutuse muutmiseks.
MPEG-1 standardi järgi saab määrata diskreetimissagedusi 32, 44,1 või 48 kHz, MPEG-2 standardiga lisati neile 16, 22.05 ja 24 kHz. Enamasti kasutatakse diskreetimiseks sagedust 44,1 kHz, sest sama sagedust kasutatakse ka heli salvestamiseks CD-plaatidele ja suur osa MP3-faile on tehtud CD-plaatide põhjal.
Bitikiirus
Liiga madala bitikiirusega tihendatud heli puhul võib heli kvaliteet märgatavalt langeda. Samuti võib sel juhul kodeerimise tulemusena tekkida helis komponente, mis algses helisignaalis puudusid.
MPEG-1 Audio Layer III standardis on spetsifitseeritud järgmised võimalikud bitikiirused: 32, 40, 48, 56, 64, 80, 96, 112, 128, 160, 192, 224, 256 ja 320 kbit/s, MPEG-2 standardiga lisati neile 8, 16, 24, 32, 40, 48, 56, 64, 80, 96, 112, 128, 144 ja 160 kbit/s. Tavaliselt jääb muusikafailide puhul MP3-failides kasutatav bitikiirus 128 ja 320 kbit/s vahele. Võrdluseks on CD-plaatidel heli salvestamise bitikiirus 1411,2 kbit/s.
Varieeruv bitikiirus
Kõige lihtsamat tüüpi MP3-failid kodeeritakse CBR (Constant Bit Rate) meetodiga, mille puhul on bitikiirus muutumatu. VBR- (Variable Bit Rate) meetodi kasutamisel võib bitikiirus faili jooksul muutuda. CBR-meetodi kasutamisel on kodeerimine võrreldes VBR-meetodiga lihtsama ja kiirem.
VBR-meetod põhineb eeldusel, et helifailis võib olla lihtsamini tihendatavaid lõike, mis sisaldavad näiteks vaikust või ainult paari muusikariista samaaegset kõlamist. Seega saab sama andmemahu juures helifaili kvaliteeti parandada, kui keerulisemate helilõikude puhul bitikiirust dünaamiliselt suurendada ja lihtsamate helilõikude puhul vähendada. Standarditele vastamiseks peavad kõik Layer III dekoodrid ka VBR-tehnoloogiat toetama.
Dekodeerimine
MP3-faili dekodeerimine on kodeerimisest oluliselt lihtsam, kuna selle käigus on vaja ainult rekonstrueerida audiosignaal failis oleva info põhjal ja puutub tarvidus psühhoakustilise mudeli kasutamiseks. Dekoodimise algoritmid ja protseduurid on MP3-standardis täpselt määratud ja seetõttu on sama faili erinevate dekoodritega töötlemisel saadud heli peaaegu identne. Dekoodreid võrreldakse tavaliselt nende tõhususe põhjal, näiteks kui palju mälu või protsessoriaega nad kasutavad.
ID3-silt
Helifailide "silt" on osa MP3-failist, mis sisaldab helisignaali metaandmeid, näiteks muusikapala pealkirja, autorit, albumit, teose järjekorranumbrit albumil jne. MP3-standardis siltide vormingut defineeritud ei ole. Sellegipoolest on laialt kasutusel mitu siltide vormingut, millest levinuimad on ID3v1 ja ID3v2. Kasutatakse ka APEv2 vormingut. Sildid lisatakse MP3-failide algusse või lõppu. Olenevalt dekoodrist silte kas eiratakse või loetakse neist salvestatud metaandmed. MP3-failide esitamise tarkvara sisaldab sageli siltide vaatamise või muutmise funktsionaalsust.
MP3-faili struktuur
pisi|500px|MP3-faili struktuur
MP3-fail koosneb paljudest MP3-kaadritest, millest igaüks koosneb päise- ja andmeplokist. Andmeplokk sisaldab tihendatud heliandmeid. Päis algab preambuliga, mida dekoodril on vaja korrektses vormingus kaadri alguse tuvastamiseks. Sellele järgnev bitt määrab, et tegu on MPEG-standardiga ja järgmised kaks bitti, et tegu on Layer 3 tehnoloogiaga. Järgmiste bittide väärtused sõltuvad konkreetsest MP3-failist.
Samuti võib MP3-fail sisaldada ID3-sildi vormingus metaandmeid, mis asuvad kas faili alguses või lõpus.
Helikvaliteet
Helifaili kodeerimisel MP3-vormingusse tuleb teha valikuid faili mahu ja heli kvaliteedi osas. MP3-failis oleva heli kvaliteet sõltub järgmistest teguritest:
MP3-vormingus muusika kvaliteedi kohta on erinevaid arvamusi. Stanfordi Ülikooli muusikaprofessori Jonathan Bergeri 2009. aastal tehtud uurimus näitas, et tema tudengite seas kasvab iga aastaga eelistus MP3-kvaliteediga helifailidele. Berger väitis, et tema tudengid on hakanud eelistama MP3-vormingus muusikapalade "krõbisevat" heli.
Levinud on ka arvamus, et tihendamisel tekkivad kaod vähendavad muusika kuulamisel saadavat naudingut, samuti on väidetud, et tihendatud vormingus muusikafailide lai levik mõjub negatiivselt tänapäeva muusikale. Näiteks Alan Wilder on väitnud:
MP3 tänapäeval
MP3-failivormingul on endiselt väga oluline roll helindite salvestamisel ja Interneti kaudu levitamisel, kuna vorming on meediaesituse tarkvara ja seadmete poolt laialdaselt toetatud ja kasutajate seas tuntud.
Suur osa autorikaitse all olevatest heliteostest, mida Internetis ebaseaduslikult levitatakse, on endiselt MP3-vormingus. MP3-vormingus heliteoste legaalseks ostmiseks on ka mitmeid teenuseid, näiteks Beatport, Bleep, Juno Records, eMusic, Rhapsody, Napster ja Amazon.com.
Muudest helifailide tihendamise failivormingutest on tuntumad:
MP3-helindite esitamise tarkvara
MP3-vormingus helindite esitamise tarkvara dekodeerib helindi standardseks helivooks ja edastab selle helikaardile. Esimene selline programm loodi sisemiseks kasutamiseks Fraunhoferi Instituudis 1990. aastatel. Esimene Internetis laiemalt levinud MP3-failide esitamise tarkvara kandis nime AMP MP3 Playback Engine ja selle lõi Tomislav Uzelac 1997. aastal. Justin Frankel ja Dmitri Boldõrev lõid selle põhjal programmi Winamp, mis muutus kiiresti populaarseks. Kuna MP3-failide esitamise tarkvara kasutamine ei nõua litsentsitasu, on paljud sellekohased programmid tasuta.
Peaaegu kõikidel multimeedia esitamise programmidel on tänapäeval ka MP3-failide esitamise tugi. Tuntumatest võib nimetada:
MP3-mängijad
1998. aastal anti välja esimene kaasaskantav digitaalne MP3-mängija MPMan. Tänapäeval on MP3-mängijad levinud ning saadaval mitmes hinna- ja kvaliteediklassis. Samuti toetavad MP3-failide esitamist nutitelefonid.
Frank Herbert
Frank Herbert (8. oktoober 1920 – 11. veebruar 1986) oli Ameerika Ühendriikide ulmekirjanik. Frank Herbert on tuntud eelkõige "Düüni"-sarja loojana. Sarja avaraamat on saanud nii Hugo kui ka Nebula auhinna ning 1998. aastal Eesti Ulmeühingu auhinna Stalker, kui parim tõlketeos.
Õitseng (kolhoos)
Õitseng oli kolhoos Rakvere rajoonis Haljala külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Essu. Kolhoosi pindala oli 6400 ha.
9K720 Iskander
9K720 Iskander (vene keeles «Искандер»; NATO aruandenimi SS-26 Stone) on mobiilne lühimaa ballistilistiline rakett, mida toodab ja kasutab Venemaa sõjavägi. Raketi liikumiskiirus ületab helikiirust ja on 2100–2600 m/s (6–7 Mach). Maksimaalne lennukaugus on 500 km ja kõrgus 50 km. Raketisüsteemid (Искандер-М) pidid aastaks 2020 välja vahetama väidetavalt vananenud OTR-21 Tochka süsteemid Venemaa sõjaväes.
Iskanderit on võimalik kasutada erinevate lõhkepeadega: kassettmoon, termobaariline, kild-fugass, punkrivastane ja radarivastane elektromagnetiline (EMP) lõhkepea. Rakett on võimeline kandma ka tuumalõhkepäid.
Lars Svendsen
pisi|Lars Svendsen esinemas kirjandusfestivalil [[HeadRead Foto: Ave Maria Mõistlik, 31. mai 2012 ]] Lars Fredrik Händler Svendsen (sündinud 16. septembril 1970) on norra filosoof.
Eesti keelde on tõlgitud tema raamat "Igavuse filosoofia" ("Kjedsomhetens filosofi": 1999); tõlkinud Jaan Pärnamäe, Tallinn: Tallinna Ülikooli Kirjastus 2012 (ISBN 9789985587393).
Järvakandi kolhoos
Järvakandi kolhoos oli kolhoos Rapla rajoonis Raikküla külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Purku. Kolhoosi pindala oli 3100 ha.
9K720 Iskander
Iskander raketisüsteemist on loodud erinevaid variante:
Iskander-M on variant Vene relvajõududele kahe 9M723 kvaasiballistilise raketiga. Vahetult pärast starti ja sihtmärgile lähenemisel võib rakett sooritada manöövreid, et vältida õhutõrjerakette.
Iskander-E on vähendatud lennukaugusega (kuni 280 km) eksportvariant.
Iskander-K on (vene keeles "крылатая ракета") tiibrakett - lennukõrgus kuni 6 km, lennukaugus kuni 500 km.
Eestile lähimad Iskanderite asukohad on Luuga ja Kaliningradi oblast.
Vene-Ukraina sõjas on Ukraina USA õhutõrjesüsteemiga Patriot Iskandereid alla tulistanud.
Inocutis dryophila
Seene endine nimi oli tammepässik ja see kuulus pässiku perekonda.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib teda leida naadi kasvukohatüübist.
Wilhelminenbergi loss
pisi|Wilhelminenbergi loss Wilhelminenbergi loss (saksa keeles Schloß Wilhelminenberg) on 20. sajandi algusest pärinev endine palee, mis on tänapäeval neljatärnihotell, restoran ja konverentsikeskus. See asub Gallitzinbergi idanõlvadel Austria pealinna Viini lääneosas Wienerwaldis.
Eesti kindlustusettevõtete loend
Eesti kindlustusettevõtete loend on loetelu Eestis tegutsevatest ja tegutsenud kindlustusettevõtetest.
Nõmbra mõis
Nõmbre mõis (saksa keeles Nömbra) oli poolmõis Kose kihelkonnas Harjumaal.
Engman
Engman on perekonnanimi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Engman 76 inimesel: 29 mehel ja 47 naisel. Engman on üks levinumaid perekonnanimesid Lääne maakonnas: naiste puhul 6. koht.
Kategooriad
"Kategooriad" (vanakreeka keeles Περὶ τῶν κατηγοριῶν (Perì tṓn katēgoriṓn), ladina keeles Categoriae)  on Aristotelese teos.
Traditsioonis arvatakse see Aristotelese loogika-alaste teoste hulka. Tema teoste traditsioonilises, mitte temalt eneselt pärinevas järjekorras on see "Organoni" algus.
Nagu peaaegu kõik Aristotelese kirjutised, ei olnud ka "Kategooriate" tekst algselt avaldamiseks mõeldud, vaid kuulub pragmateiade hulka, mis oletatavasti olid algselt Aristotelese loengukäsikirjad ja materjalikogud.
Teose teema on kategooriad, mida Aristoteles mõistab predikatsiooniskeemidena millegi oleva kohta. Aristoteles võtab "kategooriate" näol kasutusele uut laadi loogikaväljendi, mis lubab eristada predikaate subjektidest ning predikaate loogiliselt klassifitseerida. Ülesanne on ammendada kõik vormid, milles subjekte ja predikaate väljendavad lihtväljendid (sõnad, näiteks "Sokrates", "inimene", "valge") saab mõttekalt predikatsioonideks siduda.
Et väljendid, mõisted ja tähistavad asjad ei ole alati selgelt eristatavad, on võimalik ka tõlgendus, et samal ajal jaotatakse tegelikkus objektide ja omaduste tüüpideks (ontoloogia, metafüüsika).
Terminoloogia, mille Aristoteles siin kasutusele võttis, samuti keele, loogika ja metafüüsika sidumine, jäid keele, loogika ja metafüüsika süsteemi määrama õhtumaa ja islami filosoofias kuni uusajani.
Pärandumine, pealkiri ja ülesehitus
Väga lühike teos "Kategooriad" ei ole tõenäoliselt päris täielikult sälinud. Fragmentaarsuse kasuks räägivad sissejuhatuse puudumine ja osalt järsud üleminekud. Traditsioonilises versioonis koosneb teos mõnikord 15 väga lühikesest peatükist. See jaotus ei pärine tõenäoliselt mitte kõikides punktides Aristotelest endalt, vaid võib-olla tema teoste hilisemalt väljaandjalt Rhodose Andronikoselt. Ka pealkiri ei pärine nähtavasti Aristoteleselt, kuid Andronikos leidis selle 1. sajandil e.m.a tõenäoliselt juba eest. Võib-olla oli algne pealkiri pro tōn topōn ("enne toposeid", st ""Toopikale" eelnev", nagu seda teost antiikkirjanduses mõnikord nimetatakse.
Orkse mõis
Orkse mõis (saksa keeles Orks) oli Palivere mõisa kõrvalmõis Lääne-Nigula kihelkonnas Läänemaal.
Kategooriad
Pärandumine, pealkiri ja ülesehitus
Oletatavasti kirjutas Aristoteles "Kategooriad" oma esimesel Ateena-perioodil, kui ta oli Platoni Akadeemia liige. Võib-olla ta kirjutas selle alles pärast "Toopikat", kus samuti loetletakse (pisut teisiti) kõik kolm kategooriat. Tundub, et kategooriate funktsioon on võrreldes "Toopikaga" laiem, sest nüüd püstitatakse esmase substantsi mõistega (mida "Toopikas" ei esine) tees selle kohta, mis peaks olema ontoloogiliselt fundamentaalne. Et Aristoteles kuulutab selles teoorias üksikud esemed kõige oleva aluseks, siis tundub, et on sellega implitsiitselt välja töötanud Platoni teooriaga konkureeriva mudeli. Mõnede kommentaatorite tõlgenduses on Platoni järgi ontoloogiliselt esmased üldised esemed, nimelt ideed või kõige kõrgemad sood. Seejuures torkab silma, et erinevalt arvatavasti hilisematest teostest ei maini Aristoteles siin Platonit ega kritiseeri ka mingit Platoni teooria sarnast teooriat.
Teose või selle osade, eriti "postpredikamentide" osa ehtsust on vaidlustatud. Põhjendus on see, et Aristoteles kuskil mujal "Kategooriatele" ei viita ning "Metafüüsika" substantsiõpetus on osalt ühitamatu "Kategooriate" omaga. Ebaehtsaks peeti seda teost mõnikord juba antiikajal, rohkem kahtlusi on olnud 19. ja 20. sajandil. Tänapäeval on üldtunnustatud, et teos pärineb Aristoteleselt, välja arvatud mõned vähesed interpoleeritud read.
Ühenimelisus (homonüümia), kaasnimelisus (sünonüümia) ja kõrvalnimelisus (paronüümia) (1. peatükk)
Teose alguses tutvustab Aristoteles väga lühikeses peatükis ühenimelisuse (homonüümia), kaasnimelisuse (sünonüümia) ja kõrvalnimelisuse (paronüümia) mõisteid; tal on kreeka sõnad teise tähendusega, kui tänapäevased kreekapärased sõnad. Ta nimetab ühenimelisteks (homonüümseteks) niisuguseid olevaid ehk asju (on), millel on üks ja seesama nimi (onoma), aga erinev olemusmõiste (logos tēs ousias). Nii näiteks on maalitud inimesel, nagu tegelikul inimeselgi, nimi "elukas" (või "loom" või "elusolend"; zōon). Nime "elukas" juurde kuuluv olemusmõiste on aga kummalgi juhul erinev, sest erinevalt maalitud inimesest on maalitud inimene elus elukas. Kaasnimelisteks seevastu nimetab  Aristoteles niisuguseid olevaid, millel on üks ja seesama nimi ja ka sama olemusmõiste. Näiteks on inimesel nimi "elukas" ja ta käib eluka mõiste alla, täpselt samuti nagu veisel on nimi "elukas" ja ta käib täpselt sellesama eluka mõiste alla. Kõrvalnimeliseks (paronüümseks) nimetab Aristoteles olevat, mis on nimetatud millegi muu järgi. Nii on "kirjaoskaja" nimetatud "kirjaoskuse" järgi.
Tähtsus teose järgneva osa jaoks seisneb selles, et sõnadele vastavaid olevaid öeldakse samanimeliselt alati siis, kui nad käivad ühe liigi või soo alla. Nii võib sõna "Sokrates" asendada sõnaga "inimene" või "elukas" ning viidata samale esemele. Samamoodi võib sõna "valge" asendada sõnaga "värviline". See suhe ei ole aga pööratav. Eluka üldist tähendust ei saa kirjeldada Sokratese kaudu. Ühenimeline on seevastu näiteks kerge kaal ja kerge raskus. Aristoteles on paljudes kohtades viidanud ka sellele, et näiteks olevat, ühte, head ja õigust võib ütelda mitmeti. See eristus aitab seega keelt selgitada ning olevaid kategooriatesse paigutada.
Ühenduse järgi ja ühenduseta öeldavad
Aristoteles jaotab öeldavad (või sõnad; legomena), niisugusteks, mida öeldakse ühenduse (symplokē) järgi, nagu "inimene jookseb", ja niisugusteks, mida öeldakse ühenduseta, nagu "inimene", "sõnn", "jookseb". (Cat 2, 1a16–18.)
Ilma ühenduseta öeldavad, nagu "inimene", "jookseb", ei saa olla tõesed ega väärad. Tõesed või väärad saavad olla ainult ühenduse järgi öeldavad, nagu näiteks "inimene jookseb" (see inimene võiks ju ka istuda). Ühendusega öeldavad annavad kas jaatuse ("inimene jookseb") või eituse ("inimene ei jookse"). (Cat 4, 2a4–6.)