cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nahkgalanteriikombinaat Linda
Ajalugu
Pärast sõda alustasid endiste omanike rajatud ettevõtete baasil tegevust riiklikud käsitööliste artellid: tekstiili- ja nahatööndusartellid “Sangar” Tartus, “Kiir” Pärnus, “Viru Ühendus” Rakveres, “Kalev” Raplas; nahatööndusartellid “Soliid”, “Priima”, “Võit” ja “Toodang” Tallinnas. Kindaid toodeti nahkkindatööstuse artellis “Energia” ja kudumistööliste artellis “Vill”; karusnahast tooted valmisid Tallinna Õmblusvabrikus, milline oli V. Klementi nimelise õmblustootmiskoondise (hilisem AS PTA) eelkäija.
1962/63. aastal koondas punavõim osa seni eraldi tegutsenud artelle ja muid tootmisüksusi üheks suureks ettevõtteks, mille nimeks sai Nahkgalanteriikombinaat Linda. Nõukogude võimu lagunemise ja Eesti taasiseseisvumise käigus lõppesid ka plaanimajanduslikud tellimused ja 1990ndate alguses riiklik aktsiaselts Linda osaliselt erastati, osaliselt likvideeriti. Kunagistest suurettevõtte osakondadest toimib lisaks Lindantele tänaseni AS Galvi-Linda Viljandis.
Saksi-Römhild
Saksi-Römhild (saksa: Sachsen-Römhild) oli Ernestiinide hertsogkond Tüüringi metsa lõunajalamil. See eksisteeris vaid 30 aastat, 1680 kuni 1710.
thumb|Glücksburgi loss [[Römhildis.]]
Ajalugu
Pärast Saksi-Gotha hertsogi Ernst Vaga surma 26. märtsil 1675 Gothas jaotati vürstiriik 24. veebruaril 1680 tema seitsme elusoleva poja vahel. Saksi-Römhildi maad läksid neljandale pojale, kellest sai Saksi-Römhildi hertsog Heinrich (1650–1710). Uude vürstiriiki kuulusid Römhildi, Königsbergi (mis kaotati aastal 1683 Saksi-Hildburghausenile) ja Themari kreisid, Behrungeni viinamägi, Milzi kloostrimõis ja mõned Mespelbrunni Echteri perekonna maad, mis kaotati aastal 1665 Saksimaale. Kuid hertsog Heinrich ei saanud kunagi täielikku suveräänsust oma uutes valdustes. Tegelik valitsemine jäi kõrgemale võimule Gothas – niinimetatud "Nexus Gothanus" – kuna see oli Heinrichi vanima venna residents, kes valitses kui Saksi-Gotha-Altenburgi hertsog Friedrich I.
Pärast lastetu Heinrichi surma aastal 1710 jagati tema valdused nelja hertsogkonna vahel – Saksi-Gotha-Altenburg, Saksi-Coburg-Saalfeld, Saksi-Meiningen ja Saksi-Hildburghausen. Saksi-Gotha-Altenburg võttis 7/12 Themari kreisist. Saksi-Coburg-Saalfeld sai 5/12 Themari kreisist ja 1/3 Römhildi kreisist. 2/3 Römhildi kreisist läks Saksi-Meiningenile. Saksi-Hildburghausen sai ülejäänu – Behrungeni viinamäe, Milzi mõisa ja Echteri valdused.
Ernestiinide hertsogkondade ümberkorraldamisega aastal 1826 koondati kõik endise Saksi-Römhildi hertsogkonna territooriumid vaid ühte – Saksi-Melningeni hertsogkonda.
Väike Vanker
right|350px|Väike Vanker pisi Väike Vanker ehk Väike Karu (ladina Ursa Minor, lühend UMi) on põhjataeva tähtkuju. See on suuruselt 56. tähtkuju, kattes 256 ruutkraadi. Eestis ei looju Väike Vanker kunagi.
Väike Karu oli üks 2. sajandil Ptolemaiose loetletud 48 tähtkujust. Tähtkuju nimi Väike Karu on seotud Kallisto ja Arkase müüdiga. Nimetus Väike Vanker on pärit eesti rahvaastronoomiast.
Heledaim täht on tänapäeval taevapooluse lähedal asuv kollane ülihiid Põhjanael (α UMi, näiv heledus +1,97m). Heledusega vähemalt 3 on veel Kochab (β UMi) ja Pherkad (γ UMi).
Lambda (λ) UMi on üks põhitähti tähesuuruste määramisel. Selle näiv heledus on kokkuleppeliselt +6,55m.
Otsetõus on 15 h ja kääne 75°.
Väikse Vankri tähtkujus asub Väikse Vankri kääbusgalaktika.
Ludwig Rudolf
Ludwig Rudolf (22. juuli 1671 – 1. märts 1735) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Wolfenbütteli vürst aastast 1731 kuni oma surmani.
Perekond
Ludwig Rudolf abiellus aastal 1690 Aurichis Öttingen-Öttingeni vürsti Albrecht Ernst I tütre Christine Luisega. Nad said järgmised lapsed, kes jõudsid täisikka:
Ludwig Rudolfi järglaste hulka kuuluvad Esimese maailmasõja liitlasriikide monarhid, Ühendkuningriigi George V, Venemaa Nikolai II, Itaalia Vittorio Emanuele III, Belgia Albert I, Rumeenia Ferdinand ning teljeriikide monarhid, Saksamaa Wilhelm II, Austria-Ungari Franz Joseph I ja Bulgaaria Ferdinand I; samuti praegused Hispaania, Taani, Rootsi, Norra ja Liechtensteini monarhid; ning viimane Saksa-Rooma keiser Franz II, ertshertsog Franz Ferdinand ja Marie Antoinette.
Bobby Wellins
Robert Coull Wellins; tuntud kui Bobby Wellins (24. jaanuar 1936 Glasgow – 27. oktoober 2016) oli šoti džässmuusik, tenorsaksofonist.
Aatami Kuortti
Aatami Kuortti (15. detsember 1903 Korkankylä Kubanitsa kihelkond – 15. aprill 1997 Helsingi) oli ingerisoomlasest luterlik vaimulik, kes põgenes aastal 1930 Nõukogude Liidust Soome.
Carpathia
pisi|Carpathia Carpathia (prefiksiga RMS ehk Royal Mail Steamer, 'kuninglik postiaurik') oli Cunard Line'ile ehitatud ookeaniliinilaev, mille eesmärgiks oli Atlandi ookeani ületus. Karpaatide järgi nimetatud aurulaev ehitati Swan Hunter & Wigham Richardsoni laevatehases Inglismaa sadamalinnas Wallsendis. See suundus oma esimesele reisile Liverpoolist Bostonisse 5. mail aastal 1903. 1904. aastal saadeti laev talviti teenindama Vahemerest lähtunud liine. Laeva pikkus oli 170 meetrit ja kiirus 14 sõlme.
1912. aastal aitas laev esimesena päästa Titanicu huku ellujäänuid, kellest 705 jõudsid päästepaatidest pardale.
Hukk
Laev hukkus Esimese maailmasõja käigus 17. juulil 1918, pärast seda kui Saksa Riigi allveelaev U-55 oli seda kolm korda torpedeerinud. Inimkaotus oli 5 meeskonnaliiget. Vraki koordinaadid on 49° 28′ 0.12″ N, 19° 46′ 0.12″ W.
Mervi Raudsaar
Mervi Raudsaar (sündinud 8. jaanuaril 1975) on eesti sotsioloog, majandusteadlane ning Tartu Ülikooli ettevõtluse dotsent.
Tema peamised uurimisteemad on ettevõtlus, ettevõtlusõpe ja -metoodika, kolmas sektor, sotsiaalne ettevõtlus, Eesti diasporaa ning noorsootöö.
Haridustee
Raudsaar lõpetas 1997. aastal Tartu Ülikooli sotsiaaltöö bakalaureuseõppe ning 2004. aastal sealsamas sotsiaaltöö ja -poliitika magistriõppe.
Töökäik
Mervi Raudsaar oli aastatel 1997-2000 raamatukaupluse Krisostomus tegevjuht ja 2002-2007 Tartu Teoloogia Akadeemia teadussekretär ja noorsootöö lektor.
2007. aastal oli ta Tartu Ülikooli ettevõtluskeskuse spetsialist, 2007-2011 projekti koordinaator. 2010-2013 oli ta Tartu Ülikooli ettevõtluskeskuse ettevõtluse assistent ning 2013-2014 nooremteadur.
M. Raudsaar oli Tartu Ülikooli majandusteaduskonna õppetooli juhataja 2014-2016. Alates 2013. aastast on ta ettevõtluse lektor, 2014. aastast majandusteaduskonna peaspetsialist ja 2017. aastast ettevõtluse dotsent. 2020. aasta veebruarist on ta ettevõtluse õppetooli juhataja.
Raudsaar on ka ettevõtja ning tegutseb koolitajana ettevõtluse ja äriplaanide alal.
Teadusorganisatsiooniline tegevus
Mervi Raudsaar on osalenud rahvusvahelistes võrgustikes eesti sotsiaalse ettevõtluse eksperdina. Need võrgustikud on näiteks OECD, Nordic NoE: Social entrepreneurship Network ja EMPOWER-SE (Empowering the next generation of social enterprise scholars) Network.
Pasiene vald
Pasiene vald (läti Pasienes pagasts) on vald Lätis Ludza piirkonnas. Tegemist on Läti idapoolsima vallaga.
Valla pindala on 118 km². 2011. aasta seisuga elas seal 635 inimest. Aastal 2011 elas vallas 176 lätlast, 266 venelast, 133 valgevenelast, 14 ukrainlast, 22 poolakat ja 5 leedulast. Valla keskus on Pasīne küla. Vallavanem on Skaidrīte Marčenoka. pisi|Läti idapoolseimat paika tähistav kivi Austras koks
Ajalugu
19. sajandi teisel poolel moodustati Vitebski kubermangus Posiņa vald. Aastal 1900 avati valla põhjaosas Ventspilsi–Moskva raudtee ääres Rozenova raudteejaam, mille juurde hiljem kujunes Zilupe linn (selle alad eraldati vallast aastal 1931). Tänapäevase nimekuju sai vald aastal 1925. Aastal 1935 oli Ludza maakond]]a kuuluva Pasiene valla pindala 170,6 km² ja seal oli 7112 elanikku.
Aastal 1945 moodustati Pasiene vallas Beļajeva, Belomojeva, Bondari, Horoševa, Pasiene, Ploskije, Sirotina, Tuļeva ja Zaļesje külanõukogu, aastal 1949 likvideeriti aga vald ametlikult. Aastal 1954 liideti Pasiene külanõukoguga Beļajeva ja Tuļeva külanõukogu. Aastal 1965 liideti Zaļesje külanõukogusse kuulunud Pasiene sovhoosi maad Pasiene külanõukoguga. Aastal 1971 liideti sovhoosi Družba maad Šuškova külanõukoguga, ent aastal 1975 liideti külanõukoguga osa likvideeritava Šuškova külanõukogu alasid. Aastal 1990 moodustati külanõukogust Pasiene vald. 2009. aastal liideti vald Zilupe piirkonnaga.
Aastal 1959 avati Läti, Valgevene ja Venemaa piiride ühinemispaigas Sõpruse kurgaan, mälestusmärk teises maailmasõjas hukkunud partisanidele. Valgevene poolelt viis selle juurde kaseallee, Venemaa poolelt vahtraallee, Läti poolelt aga pärnaallee.
Kaitstavad paigad
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Šeški muinaskalmed, Šeški-Zaborki muinaskalmed, Pakruļi muinaskalmed, Pasiene muinaskalmed ehk Sopkas, Meikšāni linnamägi, Kausa linnamägi koos sealse asulakohaga, Latišonki muinaskalmed, Kpzlova muinaskalmed, Katalova muinaskalmed, Šuškova muinaskalmed, Skripščina muinaskalmed ja Pasiene katoliku kirik, selle piirdemüür, väravad, kantsel, orel, altar ning kolm külgaltarit.
Looduskaitse all on Pinti kalmistu männid, Pasiene tamm, Pasiene künnapuu ja Pasiene pärn, lisaks veel kaks nimetut põlispuud. Valda jääb Grebļukalnsi hoiuala.
Loodus
Vald asub valdavalt Latgale kõrgustikul. Kõrgeim koht on valla edelaosas (182 m). Valla idaosa on madalam ja jääb Velikaja madalikule, seal voolab ka valla suurim jõgi Zilupe jõgi. Teine suurem jõgi on selle lisajõgi Plisunka jõgi. Valla lõunaosas asub kõrgustiku ja madaliku piiril oosilaadne pinnavorm Grebļa (ka Kausa või Āzi) mägi. Selle ääres asuvad ka valla suuremad järved Šeški järv ja Pinti järv. Suurim soo on Mudovka soo (632 ha).
Külad
Vallas on kolmkümmend kolm küla. Valla keskuse Pasīne (vidējciems ) elanike arv aastal 2020 oli 286. Sama staatusega on veel Šuškova 68 elanikuga aastal 2020. Staatusega mazciems on Grišina 16 elanikuga aastal 2020 ja Trubilova. Ülejäänud valla külad on staatusega skrajciems – Adamova 27 elanikuga aastal 2020, Biksi 6 elanikuga aastal 2020, Dauguļova 6 elanikuga aastal 2020, Dolgije 1 elanikuga aastal 2019, Garaņi 7 elanikuga aastal 2020, Gorbači 3 elanikuga aastal 2020, Guzenki 6 elanikuga aastal 2020, Katalova 16 elanikuga aastal 2020, Kazaki 1 elanikuga aastal 2020, Kolnačova 4 elanikuga aastal 2020, Koļesņiki 2 elanikuga aastal 2020, Konovalova 10 elanikuga aastal 2020, Kozlova 2 elanikuga aastal 2020, Latišonki 2 elanikuga aastal 2020, Meikšāni 3 elanikuga aastal 2020, Noviki 7 elanikuga aastal 2020, Pedeļova, Pinti 3 elanikuga aastal 2020, Pirdova 2 elanikuga aastal 2020, Pricimova 4 elanikuga aastal 2020, Rieči 6 elanikuga aastal 2020, Sapatņi 2 elanikuga aastal 2020, Šeški 4 elanikuga aastal 2020, Škauna 4 elanikuga aastal 2020, Zaborje 1 elanikuga aastal 2020, Žoglova 4 elanikuga aastal 2020, Tarčilova 7 elanikuga aastal 2020, Tiuļova 3 elanikuga aastal 2020 ja Trubilova 1 elanikuga aastal 2020. Ülejäänud valla elanikud elavad külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Maameeste lipkond
Salka kuulusid maad rüüstavate venelaste eest veel Rootsi vägede käes püsivasse Tallinna põgenenud Harjumaa talupojad, kokku üle 400 mehe. Lipkond sai julge ja kavala tegutsemise tõttu kiiresti tuntuks, Schenkenberg pälvis hüüdnime "Eestimaa Hannibal" ja tema salka kutsuti "Hannibali rahvaks".
Kroonik Balthasar Russow kirjeldas maameeste lipkonda nõnda: "Ja need talupojad /---/ ei tundnud midagi armsamat, kui igal päeval ja ööl venelastega taplusi pidada, kus nad siis sagedasti ka võitjaks jäid /---/." Levinud relv oli harkpüss. Palka maksti vähe, põhiline motivatsioon oli võitlus Vene sissetungijate vastu, hiljem ka sõjasaak. Lipkond koosnes 40 rühmast ehk salgast, igas neist oli 6-10 meest.
Kui Vene väed Tallinna 1577. aastal piirasid, tegutses maameeste lipkond tuletõrjujatena, kustutades linna heidetud tulekerasid. Samuti korraldasid nad linnast väljatunge; ühe sellise käigus sai 7. veebruaril 1577 haavata piiramisvägede juhataja abi Ivan Vassiljevitš Šeremetjev, kes suri 10. veebruaril.
Pärast piiramise lõppu märtsis 1577 pidas Schenkenbergi lipkond maal partisanisõda venelaste vastu, röövides vaenlase maa-alal. 4. juunil 1578 rüüstas ja põletas maameeste lipkond koos Põltsamaa Rootsi sõjameestega põhja pool Emajõge asuva Tartu vene eeslinna.
Juulis 1579 varitsesid Schenkenbergi sissid tatarlasi, kes olid Harjumaal röövretkel käinud ning Rakvere linnusesse varjunud. Ivo plaanis vaenlased linnusest välja meelitada, kuid tema vend Christoffer Schenkenberg nimetas teda araks ning tormas koos mõne mehega hulljulgelt linnuse peale, sundides teisi endale järgnema. Rünnak ebaõnnestus, Christoffer langes ja Ivo koos 59 mehega võeti vangi. Mõned vangivõetuist poodi, mõnel õnnestus põgeneda ning Tallinna pääseda. Ivo Schenkenberg ühes 30 kaaslasega viidi Pihkvasse, kus ta pakkus sealviibivale tsaarile kolme vangistatud bojaari enda lunastushinnaks. Ettepanek lükati tagasi ja Ivo Schenkenberg hukati. Schenkenbergi surmaga järel salk siiski ei hajunud, vaid tegutses omapead edasi, võttes veel oktoobris 1579 osa Haapsalu piiramisest.
Maameeste lipkonda on (venemeelselt) kujutatud Eduard Bornhöhe jutustuses "Vürst Gabriel ehk Pirita kloostri viimased päevad" ja selle ainetel loodud filmis "Viimne reliikvia", kus Ivo Schenkenbergi rolli mängis Peeter Jakobi. Samuti kirjeldab lipkonna tegevust Edgar V. Saksa ajalooline romaan "Hannibali rahvas" (Tartu, 1936; teine, ümbertöötatud trükk Toronto, 1970).
Tartu vaade
"Tartu vaade" on Eesti kunstniku, pallaslase Villem Ormissoni õlimaal 1937. aastast. Maal kujutab talvist Emajõge, vaadatuna ülesvoolu ligikaudu Tartu vana turuhoone eest. Pildi keskmes on Tartu Kivisild ja maal on üks tuntumaid Kivisilla kujutusi kunstis.
Impressionistliku värvikäsitlusega maali on nimetatud üheks Ormissoni viimase eluperioodi kuulsamaist maastikest. "...päikesekuma peegeldavad punakad katused lisavad soojust üldiselt külmale ja pastelsele maalile," kirjutas "Tartu vaate" kohta Lola Annabel Kass.
2000. aastal andis Eesti Ühispank välja pangakaardi "Tartu vaate" kujutisega, igalt kaardilt lubas pank annetada Tartu Jaani kiriku taastamiseks 10 Eesti krooni; kokku oli plaanis väljastada 11 000 kaarti.
Tänapäeval asub "Tartu vaade" Eesti Kunstimuuseumi kogus.
Mehinaku keel
Mehinaku keel on Brasiilias Mato Grosso osariigis räägitav keel, mis kuulub aravaki keelkonda. Seda räägivad Xingú looduspargis elavad mehinakud.
Mehinaku keeles on 13 konsonantfoneemi ja 10 vokaalfoneemi (5 oraalset ja 5 nasaliseeritut).
Maanus
Maanus on mehenimi.
1. jaanuaril 2021 oli Eestis eesnimi Maanus 110 mehel (esinemissageduselt 625. mehenimi). Maanus oli keskmiselt 40 aasta vanune (mediaanvanus oli 41). Kõige populaarsem on eesnimi Maanus vanuserühmas 45–49, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 2,09, ja Saare maakonnas.
Harilik päevalill
pisi|225x225px|Päevalille tolmeldavad erinevad putukad, siin kimalane Harilik päevalill (Helianthus annuus) on korvõieliste sugukonda päevalille perekonda kuuluv üheaastane rohttaim.
Hariliku päevalille looduslik levila on Põhja-Ameerika põhja- ja idaosa, kasvatatakse aga kõikjal maailmas.
Kirjeldus
Taimel on sirge ja karvane vars. Sõltuvalt sordist võib taime kõrgus varieeruda 40 sentimeetrist kuni 4 meetrini. Lehed on laiad ja saagja leheservaga. Lehed paiknevad varre alaosas vastakuti, ülaosas vaheldumisi. Taimel on algselt üks peajuur, millest vananedes kasvavad suured külgjuured.
Õisikud paiknevad üksikult. Õisik on suur, tavaliselt 20 cm läbimõõduga, aga võib olla ka 50 cm ja enam. Päevalille korvõisik sisaldab tuhandeid kõrvuti paiknevaid mõlemasugulisi putkõisi, kus kasvavad seemned. Sõltuvalt liigist moodustub kas hallikasroheline või must seeme, mida ümbritsevad hallid või mustad koored, millest mõnel on mustad või valged triibud. Putkõisi ümbritsevad keelõied, mis on steriilsed. Keelõied on punakaspruunides, kollastes või purpursetes toonides. Taimepunga õied keeravad end päikese suunas, täiskasvanud taime õied on fikseerunud ühes, tavaliselt ida, suunas.
Anne Reino
Anne Reino (sündinud 30. märtsil 1972) on eesti majandusteadlane ja Tartu Ülikooli juhtimise dotsent.
Tema kui teadlase peamised uurimisteemad on organisatsioonikultuur, organisatsiooni väärtused, ärieetika ja organisatsiooni innovatiivsus.
Haridustee
Reino lõpetas 1994. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna ning 1998. aastal sai sealsamas magistrikraadi. 2009. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas doktoritööd teemal "Manifestations of organizational culture based on the example of Estonian organizations" ("Organisatsioonikultuuri avaldumine Eesti organisatsioonide näitel", juhendaja Maaja Vadi).
Harilik päevalill
Kasutamine ravimtaimena
vasakul|raamita|299x299px Hariliku päevalille eri osi on kasutatud traditsioonilises meditsiinis Aasias, Euroopas ja Põhja-Ameerikas. Päevalilleseemneid kasutatakse kurgu- ja kopsuinfektsioonide, köha, läkaköha ja külmetushaiguste korral. Tinktuuri kasutatakse palaviku ja malaariapalaviku alandamiseks.
Anne Reino
Töökäik
Lisaks on Reino Tartu Ülikooli majandusteaduskonna toimetiste seeria toimetaja ja majandusteaduskonna nõukogu liige.
Harilik päevalill
Kasutamine ravimtaimena
Õli kasutatakse farmaatsiatööstuses abiainena. Õlist tehakse õlilahuseid, linimente, kreeme, salve, õliekstrakte. Määrimiseks kuivale ja lõhenenud nahale, raskesti paranevatele haavadele, põletuste ja põletike korral kasutatakse puhast õli. Seespidisel kasutamisel lahtistab kõhtu ning leevendab ja ennetab ateroskleroosi. Seemneid tarbitakse samal otstarbel värskelt. Päevalilleõli saab kasutada ka enneaegselt sündinud laste kaitsmiseks mikroobide eest, määrides õli paar korda päevas lapse nahale.
Tähti Roostalu
Tähti Roostalu (sündinud 31. mail 1962) on eesti köite- ja nahakunstnik.
Anne Reino
Teaduskorralduslik tegevus
Reino on toimetanud ja retsenseerinud rahvusvahelisi artikleid ja kogumikke.
Harilik päevalill
Kasutamine ravimtaimena
Rahvameditsiinis tarvitatakse lehti peamiselt isu soodustava, seedimist korrastava ja palavikuvastase vahendina.
Tähti Roostalu
Töökäik
Pärast kunstiinstituudi lõpetamist 1989. aastal sai ta suunamise Tallinna Nahkgalanteriikombinaadi Linda kunstnikuks, kus kujundas käekotte, reisikotte jm galanteriitooteid. Osales kunstinõukogudel Moskvas ja Taškendis Linda koostööpartnerite juures. Alates 1993. aastast asus ta tööle AS Belinda peakunstnikuks, samal ajal koolitas õpilasi Tallinna Kergetööstustehnikumis galanteriitoodete konstrueerimise ja kujundamise alal, hiljem Tallinna 54. Keskkoolis nahkehistöö alal. 1990. aastate lõpul, Belinda likvideerimise järel, tegeles ettevõtlusega Roostalu OÜ-s, mille tegevusvaldkond oli käekottide, seljakottide ja muude nahkesemete tootmine. Pärast mõningat pausi tegeleb jälle köitekunstiga. Töötab Tallinna Tehnikaülikooli köitekojas.
Looming
2016
Anne Reino
Teaduskorralduslik tegevus
Ta on üliõpilaskorporatsiooni Amicitia vilistlaskogu liige. Alates 2010. aastast on ta ajakirjade EBS Review ja Baltic Journal of Management retsensent ning alates 2016. aastast ajakirja Akadeemiake toimetuskolleegiumi liige. 2020. aastast kuulub ta vabaühendusse Korruptsioonivaba Eesti.
Harilik päevalill
Droog
Droogiks on seemned, lehed ja õied. Päevalilleõli saadakse seemnetest külm- või kuumpressimisega. Meditsiinis kasutatav õli on nõrga iseloomuliku lõhna, meeldiva maitse ja helekollase kuni kollase värvusega. Päevalilleseemned sisaldavad suurtes kogustes E-vitamiini rikast õli ja väheküllastunud rasva, seega on õli inimesele väga kasulik. Õli aktiivseim komponent on alfatokoferool, mis on antioksüdant.
Tähti Roostalu
Looming
2015
Harilik päevalill
Keemiline koostis
Harilik päevalill sisaldab bioloogiliselt aktiivseid ühendeid, mis avaldavad inimesele füsioloogilist mõju. Neid fütokemikaale toodab taim kaitseks erinevate biootiliste ja abiootiliste tegurite vastu.
Muud kasutusalad
Õli kasutatakse laialdaselt toidutööstuses ja tavakasutuses toiduõlina, kannatab kõrgeid küpsetustemperatuure ning sellest valmistatakse margariini. Päevalilleõli kasutatakse ka määrdeainena ja kosmeetikas. Õlitootmise jääke kasutatakse loomasöödana. Kuivatatud varsi kasutatakse väetiseks, tuha valmistamiseks ja kütteks.
Tähti Roostalu
Looming
2014
2013–2014
2013
2012
2008–2010 – nahakunstinäitus “Paikkond”, Tallinn, Kohila, Viljandi, Rakvere, Võru
1995, 1997, 2004 – “1+21. Silvi Kalda ja diplomandid”, Tallinn, Keila
1994, 1995 – näitusmüük Göteborgi Eesti Majas Rootsis
1993 – moe- ja tarbekunsti näitus Draakoni galeriis
Żarki
Żarki on linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas Myszkówi maakonnas, Żarki valla halduskeskus. Żarki asub Myszkówist umbes 7 km kirdes.
Tähti Roostalu
Looming
1990 – noortenäitus Pirital Sinines Paviljonis
Żarki
Żarki sai linnaõigused enne 1382. aastat. 1664. aastal sai linn tulekahjus rängalt kannatada. Teise Poola jagamise tulemusel läks linn 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Alates 1807. aastast oli Żarki Varssavi hertsogiriigi piires. Neljas Poola jagamise tulemusel läks linn 1815. aastal Venemaaga reaalunioonis olnud Poola Kuningriigi (nn. Kongressi-Poola) koosseisu. Żarki kaotas linnaõigused 1870. aastal, kuid sai need 1949. aastal tagasi.
Kevad Ülejõe tänaval
"Kevad Ülejõe tänaval" on 1956. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Süžee
Vene keele ja kirjanduse õpetaja Tatjana Levtšenko suunatakse ühe tööstuslinna õhtukooli. Tema klassi õpilaste hulgas on ka terasesulataja Saša Savtšenko. Saša on uuest õpetajast huvitatud, kuid see on esialgu tema suhtes ükskõikne.
Turu sadam
pisi|Turu sadam Turu sadam (soome keeles Turun satama, rootsi keeles Åbo hamn) on Edela-Soomes Aura jõe suudmes asuv sadam, kus Soome mandriosa kohtub Turu saarestikuga. Riigi suuruselt kuuenda linna Turu sadam korraldab peamiselt liiklust Rootsi pealinna Stockholmi ning Ahvenamaale.
Hod HaSharon
Hod HaSharon (heebrea keeles הוֹד הַשָּׁרוֹן) on linn Iisraelis Keskringkonnas.
Linn asub umbes 10 km kaugusel Vahemere rannikust.
Linnas on sündinud modell Bar Refaeli ning lauljad Imri Ziv ja Netta Barzilai.
Kyle Larson
Kyle Miyata Larson (sündinud 31. juulil 1992 Sacramentos) on Ameerika Ühendriikide elukutseline võidusõitja koos karjääri NASCAR Cup Series.
Rodrigo Moreno Machado
Aastatel 2005–2009 mängis ta Celta de Vigo noorteakadeemias. 2009. aastal liitus ta Madridi Realiga. Ta mängis Madridi Reali reservmeeskonnas, kuid klubi põhimeeskonnas tal debüüti teha ei õnnestunud.
2010. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Portugali kõrgliiga klubiga Lissaboni Benfica. Enne Benfica meeskonnaga liitumist mängis ta ühe hooaja laenul Inglismaa kõrgliiga klubis Bolton Wanderers. 5. jaanuaril 2011 lõi ta liigamängus Wigan Athleticu vastu oma esimese ja ainsa värava Bolton Wanderersi särgis. Aastatel 2011–2014 mängis ta kolm hooaega Benficas. Hooajal 2013–14 tuli ta klubiga Portugali meistriks.
August Mälgu novellipreemia
August Mälgu novellipreemia oli Tallinna Haabersti linnaosa valitsuse antav auhind. August Mälgu järgi nime saanud novellivõistlust korraldati aastatel 1996–2000.
Rodrigo Moreno Machado
2014. aasta juulis suundus ta laenule Hispaania kõrgliiga klubisse Valencia. 2015. aastal sõlmis ta klubiga püsilepingu. Hooajal 2017–18 lõi ta Hispaania kõrgliigas 16 väravat, millega oli sel hooajal klubi resultatiivseim mängija.
Kyle Larson
Larson liitus Chip Ganassi Racing meeskonnaga 2014. aasta hooajast kuni 2020. aasta hooaja alguseni autonumbriga 42. Selles meeskonnas võitis ta üheksa võistlusvõitu. Ta peatas NASCAR ametnikud ja seejärel vallandati Ganassi meeskond aprill 2020 tõttu vahejuhtum rassistlike märkuste virtuaalne rassi.
Rodrigo Moreno Machado
2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Hispaania olümpiameeskonda. 2013. aastal tuli ta Hispaania kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks. Debüüdi Hispaania jalgpallikoondises tegi ta 2014. aasta oktoobris EM-i valikmängus Luksemburgi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 6. oktoobril 2017 MM-i valikmängus Albaania vastu. Ta kuulus Hispaania koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Kyle Larson
NASCAR taastas Larsoni staatuse 2020. aasta oktoobris. Alates 2021. aasta hooajast sõitis ta Hendrick Motorsports meeskonnas autonumbriga 5.
Žanna Žuravel
Žanna Žuravel (sündinud 5. mail 1960) on Eesti köite- ja nahakunstnik.
Magnolia
Magnolia tähendab mitut asja.
Erik-Arne Uustalu
Erik-Arne Uustalu (ka Arne Uustalu; 18. juuni 1936 – 20. märts 2018) oli eesti metallikunstnik ja disainer.
1955. aastal lõpetas ta Tallinna 2. Keskkooli. 1961. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi kiitusega.
1965. aastal disainis ta radioola Estonia-4, mida tootis Punane RET.
Tema 1968. aastal loodud söövitustehnikas alumiiniumpannoo "Noored" on kultuurimälestisena võetud kaitse alla.
Peeter Põllu monument
pisi Peeter Põllu monument on Eesti Vabariigi esimese haridusministri Peeter Põllu pronkskuju, mis paikneb Tartus Munga tänaval, haridus- ja teadusministeeriumi hoone ees Peeter Põllu platsil.
Kuju eripäraks on raamatukujuline süvend Põllu rinnas, samas kannab Põld vasemas käes raamatut. Tartu linnakunstniku Tiit Kaunissaare selgituse kohaselt andis autor selle kujundiga muuhulgas edasi käe ja südame liitu. Skulptor Endel Taniloo on hinnanud skulptuuri õnnestunuks.
Juunis-juulis 2008 korraldas Tartu linnavalitsus monumendi ideekonkursi, kuhu kutsuti osalema skulptorid Elo Liiv, Ekke Väli ja Bruno Kadak.
Peeter Põllu monument avati 1. detsembril 2008, selle autorid on skulptor Ekke Väli ja arhitekt Ain Rööpson. Kuju kõrgus on 225 cm, kaal 1,5 t. Ministeeriumi andmetel maksis mälestusmärgi rajamine kokku 1,458 miljonit Eesti krooni. Sellest andis ministeerium 1,1 miljonit, ülejäänu tuli võrdselt Tartu Ülikoolilt ja Tartu linnalt.
Jacques Lemercier
Jacques Lemercier (ka Le Mercier; 1585 Pontoise – 13. jaanuar 1654 Pariis) oli prantsuse arhitekt ja insener.
Elukäik
Jacques Lemercier sündis 1585. aastal Pariisi äärelinnas Pontoise'is. Tema isa oli arhitekt Nicolas Lemercier. Ajalookirjutuses on oletatud, et ta alustas oma arhitektuuriõpinguid Salomon de Brosse'i juhendamisel. Aastatel 1607–1614 täiendas Lemercier end Roomas, keskendudes eelkõige arhitekt Giacomo della Porta tööde uurimisele. Prantsusmaale naastes töötas ta kaks aastat (1614–1616) sildade ehitusinsenerina. Sel perioodil valminud rajatistest on kuulsaim 1632. aastal koostöös François Mansartiga valminud Point Neuf, Garonne'i jõele (Toulouse) rajatud kivisild.
1616. aastal sai Lemercier' esimeseks suuremaks ülesandeks lõpetada Marie de' Medici tellitud Louvre'i palvekabeli (L’Oratoire du Louvre) ehitus. Hoone planeerimist alustas arhitekt Clément Métezeau. Koguduse arveraamatute kohaselt lõpetas Lemercier hoone detailplaneeringu 1621. aastal. Lemercier' eestvedamisel ehitati kabelile kooriruum, aknad ja lööv.
Kahe eelkirjeldatud suure projekti edu tõi Lemercier'le kiire tuntuse ja tunnustuse: 1618. aastast nimetati ta õukonna teenistusse kuningliku arhitektina (architecte du roy), palgaks 1200 liivrit.
1623. aastal sai Lemercier tellimuse Salomon de Brosse'i projekteeritud Hôtel de Liancourti täiendamiseks (lammutatud 1825). Lemercier kahekordistas hoone seniseid mõõtmeid, lisas sellele suursuguse fassaadi ja kaks tiiba ning ääristas kogu kompleksi uhke hooviga. Hoonet peetakse ilmekaks näiteks Lemercier' loodud linnaarhitektuurist.
1625. aastal määrast kardinal Richelieu (1624–1642), toonase Pariisi kunsti- ja arhitektuurielu võtmeisik, Lemercier' Louvre'i edasiehituse vastutavaks arhitektiks. Lemercier projekteeris Louvre'i läänefassaadi põhjapoolse osa ja kuulsa kellapaviljoni (Pavillon de l'Horloge).
Kardinal Richelieust sai peagi arhitekti patroon. 1626. aastal alustas Lemercier Richelieu tellimusel Sorbonne'i kiriku projekteerimist. 1629. aastal projekteeris ta Richelieu tarbeks kardinalipalee (Palais Cardinal, hilisema nimega Palais Royal). Muuhulgas oli hoonesse ehitatud kaks teatrisaali ning galerii kardinali kunstikogu eksponeerimiseks. Palees asuv teater oli üks esimesi rajatisi Prantsusmaal, mis ehitati ainult teatrikasutuseks. 1631. aastal koostas Lemercier ambitsioonika patrooni palvel Richelieu palee (Château de Richelieu) ja seda ümbritseva ideaallinna plaani. Hiiglaslik paleekompleks rajati Indre-et-Loire'i piirkonda, kahe jõe suudmesse. Ehkki kindlus lammutati suures osas 19. sajandi alguses, on linn siiski säilinud.
1646. aastal jätkas Lemercier François Mansarti alustatud Val-de-Grâce'i projekti. Lemercier' eestvedamisel ehitati hoone ligikaudu 10 meetrit kõrgemaks ning sellele lisati kesklööv ja võlvid. Austria Anna tellimusel valminud votiivkirik valmis 1647. aastal.
Lemercier osales ka projektides väljaspool Pariisi ning kujundas ümber pealinnast 50 kilomeetri kaugusel asuva Fontainebleau palee kabeli ja kuninga eluruumid.
Jacques Lemercier suri kohe pärast Saint-Rochi kiriku ehituse (1653) algust. Lemercier' viimaseks jäänud projekti on peetud justkui tagasivaateks arhitekti hiilgavale loomingule. Notre-Dame'i eeskujul valminud pühakoja projekti võttis pärast Lemercier' surma üle Jules Hardouin-Mansart. Saint-Rochi kirik kujunes 18. sajandi alguses üheks Pariisi peamiseks pühakojaks.
Louvre’i kellapaviljon (Pavillon de l'Horloge ka Pavillon Sully)
pisi|Läänefassaadi põhjapoolne osa (Aile Lemercier) ja kuulus kellapaviljon (Pavillon de l'Horloge/Pavillon Sully) Louvre'i lossi kellapaviljoni nurgakivi pandi kuningas Louis XIII osavõtul pidulikult 1624. aasta suvel. Lemercier määrati Louvre'i lossi juhtivaks arhitektiks 1625. aastal. Tema ülesandeks oli ehitada siseõue (Cour Carrée) ümber joonistuva fassaadi loodenurk ja keskne kellapaviljon. Nelinurkse kupliga paviljon rajati aastatel 1625–1645, Jacques Sarazini neli paari karüatiide valmis vahemikus 1639–1640. Paviljoni nimetus tuleneb prantsuskeelsest sõnast horloge ('kell'), mis lisati hoonele 19. sajandil.
1626. aastal põhjustas projekti kulu ohtralt poleemikat, sest Kolmekümneaastasest sõjast taastuva Prantsusmaa riigikassa oli tühi. On oletatud, et ehitus peatati kuni 1639. aastani.
Eelmine Louvre'i arhitekt Pierre Lescot oli projekteerinud atikakorrusega kolmekorruselise fassaadi, mille rajamist Lemercier jätkas. Sarnaselt Lescot'ga kasutas ka Lemercier fassaadi kujundamises poolsambaid ja pilastreid, uuendusena lisas ta poolkorruse akende vahele kaunistuseks rikkalikult reljeefe. Kui fassaadi ehitamisel lähtus Lemercier oma eelkäija valitud stiilist, siis kellapaviljoni kujundus on täielikult originaalne. Lemercier' projekti põhjal valmis Louvre'i lossi esimene nelinurkne kuppel (Toit à l’impériale).
Siseõuepoolne osa paviljonist kannab nimetust Pavillon de l'Horloge, fassaadipoolne osa Pavillon Sully. Viimane on nime saanud Sully hertsogi Maximilien de Béthune'i järgi.
Sorbonne'i kirik (Chapelle Sainte-Ursuline)
pisi|Sorbonne'i kiriku hoovipoolne fassaad|343x343px Kardinal Richelieu tellimusel valminud Sorbonne'i kiriku projekt valmis 1626. aastal. Kirik rajati vahemikus 1635–1642, selles asub ka kardinal Richelieu mausoelum. François Girardoni kujundatud marmorist hauamonument lisati hoonele 1694. aastal.
Sorbonne'i projekti peetakse tõenduseks Rooma perioodi mõjust Lemercier' loomingule. Nii hoone üldplaan kui ka kuppel meenutavad Rosato Rosati loodud San Carlo ai Catinari kirikut Roomas. Sarnaselt Rosati ehitisega on Lemercier' loodud Sorbonne'i kirik Kreeka ja ladina risti segatüüpi põhiplaaniga, mille keskosa kohal kõrgub kuppel. Suurima erinevusena on Sorbonne'i kesklööv San Carlo ai Catinari kiriku omast pikem ja laiem.
Kirikul on kaks võrdse tähtsusega sissepääsu, millest üks avaneb sisehoovi ning teine hoone ees asuvale väljakule Kahe võimsa sissekäiguga planeering oli kaasajal novaatorlik. Läänepoolne sissepääs oli avalik, hoovipoolne sissepääse uhke portikusega oli aga mõeldud vaid vaimulike akadeemia liikmetele.
Hoovipoolne fassaad on klassitsistlike ja barokkelementide segu. Lemercier kasutas esimesel korrusel kuut antiiktemplit meenutavat sammast, mis loovad tugeva aluse. Teine korrus on tihedama sammastikuga ja dekoratiivsem, seega hoovipoolne fassaad on ühtaegu elegantselt peen aga ka jõuline.
Arhitektuuriajaloolase Barbara Borngässeri hinnangul sai Rooma eeskujul püstitatud Sorbonne'i kirikust "Prantsusmaa klassitsistliku baroki üks olulisemaid teetähiseid".
Tähtsus
Jacques Lemercier'd võib pidada Prantsuse barokiajastu murranguliseks arhitektiks. Tema loomingut iseloomustab traditsiooniliste vormide kombineerimine Rooma eeskujudega. Just tema loomingu kõrgajal kujunes Prantsuse sakraalarhitektuuris välja omanäoline klassitsistlik barokkstiil. Lemercier' loodud võimsa kupliga Sorbonne'i kirikust kujunes omamoodi teetähis Prantsuse sakraalehituses.
Bronis Ropė
Bronis Ropė (sündinud 14. aprillil 1955 Degutėliais) on Leedu poliitik. Ta kuulub Leedu Talunike ja Roheliste Liitu. 2014. aastast on ta Euroopa Parlamendi liige, ta kuulub fraktsiooni Rohelised/Euroopa Vabaliit.
Ta sündis 1955. aastal Degutėliais, praeguse haldusjaotuse järgi Ignalina rajoonis. Ta lõpetas 1970. aastal Dūkštase keskkoolis 8. klassi ja jätkas seejärel õpinguid Vilniuse Elektromehaanika Tehnikumis, mille lõpetas 1974. aastal automaatika ja telemehaanika erialal. 1979. aastal lõpetas ta Kaunase Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna masinaehitusinsenerina.
1979. aastal töötas ta Vilniuse aparaaditehases tootmistehnoloogiainsenerina. Aastatel 1980–1985 töötas ta Dūkštase aparaaditehases tehnoloogiainsenerina, 1985–1990 samas peainsenerina.
1990. aastal oli ta Ignalina rajooni esimehe asetäitja majandus- ja finantsküsimustes ja 1992–1995 Ignalina rajooni esimees. Aastatel 1995–2014 oli ta Ignalina rajooni volikogu liige, seejuures 1995–1997 oli ta Ignalina rajoonivolikogu esimees. Aastatel 1997–2014 oli ta Ignalina linnapea.
Ta oli 2005. aastast Leedu Maarahva Erakonna liige, 2012. aastal sai erakonnast reorganiseerimise tulemusena Leedu Talunike ja Roheliste Liit.
Magnolia (Mississippi)
Magnolia on Pike'i maakonna halduskeskus Mississippi osariigis Ameerika Ühendriikides.
Kord (riie)
Kord (inglise keeles Bedford cord) on pealtnäha velvetiga sarnanev, pikisuunaliste püstvagudega väga vastupidav kangas, millest tehakse pealisrõivaid ja mida kasutatakse mööblikangana. Kordkangal on üks lõim, kuid kaks kude; lisakoelõng vahetab korrapäraselt kohta põhikoelõngaga, tagaküljel jooksevad lõngad kõrgtriibu alt läbi.
Omadused
Erinevalt velvetist pole triibud karustusest, vaid on sisse kootud. Algselt kooti kordkangast kammvillast, tänapäeval enamasti puuvillast või puuvilla ja tehiskiu, näiteks polüesterkiu segust.
Cappelle-la-Grande
Cappelle-la-Grande (hollandi Kapelle) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Coudekerque-Branche'i kantonis.
pisi|tühi|Cappelle-la-Grande
Albert Razin
Teaduslik ja ühiskondlik tegevus
Razin oli teaduste kandidaat, dotsent ja Udmurdi Vabariigi teeneline teadlane. Tema eestvedamisel viidi 1991. aastal läbi Udmurdi Rahva I kongress. 1994. aastal asutas ta udmurdi kultuuri ühingu "Demen". Ta oli üle kümne raamatu ja üle 200 teadusartikli autor.
Juunis 2018 oli ta üks paljudest, kes kirjutas alla avalikule kirjale, millega tauniti seaduseparandusi, millega lõpetati peale vene keele teiste keelte kohustuslik õpe üldhariduskoolides.
Razin oli Udmurdi Riikliku Ülikooli rahvussuhete laboratooriumi üks rajajatest. 1992. aastal osales ta Udmurdi Riikliku Ülikooli Inimese Instituudi loomises ja oli selle direktor.
Razin oli Alnaši rajooni aukodanik.
Enesetapp
10. septembril 2019 kell 8.30 tuli Razin Udmurdi Vabariigi duuma ette koos kahe kaaslasega piketile, kus hoidis venekeelseid plakateid, millest ühel oli Rassul Hamzatovi luulerida "Ja kui homme minu keel kaob, olen ma valmis täna surema" ja teisel küsimus: "Kas mul on kodumaa?". Kell 9.45 valas ta end üle bensiiniga ja süütas põlema. Tema kaaslased püüdsid teda kustutada. Razin viidi kiirabiga haiglasse, kus ta kell 14.20 suri. Enne piketti oli ta saatnud duumasaadikutele 8-leheküljelise pöördumise, milles kritiseerib nende tegevust ning esitab ettepanekud, mida tuleb teha udmurdi keele päästmiseks.
Razini ärasaatmine toimus 12. septembril Iževskis.
Mälestuse jäädvustamine
Baškiiri luuletaja Güzäl Sitdiqova kirjutas Razini mälestuseks luuletuse.
Bierne
Bierne (prantsuseflaami: Bieren) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Coudekerque-Branche'i kantonis.
pisi|tühi|Bierne'i kirik
Ajalugu
1436. aastal oli Wautier de Ghistelles seigneur d'Ekelsbeke et de Ledringhem (Esquelbecqi ja Ledringhemi isand) ning La Madeleine haigla juhataja Bierne'is.
Saja õie kampaania
Saja õie kampaania (ka saja lille kampaania või saja õie liikumine; hiina traditsioonilises kirjas 百花齊放, hiina lihtsustatud kirjas 百花齐放, pinyinis Bǎihuā Qífàng) oli periood Hiina Rahvavabariigis (HRV) aastatel 1956–1957, mil Hiina Kommunistlik Partei (HKP) julgustas kodanikke enda arvamust kommunistlikust režiimist valjuhäälsemalt väljendama. Kui kampaania ebaõnnestus, hakkas HKP esimees Mao Zedong teisitimõtlejaid represseerima. Teisitimõtlejate vastane ideoloogiline puhastustöö kestis aastani 1959. Vaatlejate seas ei ole üksmeelt küsimuses, kas Maole tuli kriitikalaine ulatus tõesti üllatusena või oli kogu kampaania näitemäng, et dissidente tuvastada.
Kampaania ajal julgustati väljendama riikliku poliitika kohta erinevaid arvamusi ja pakkuma lahendusi. Kampaania põhines Mao kuulsatel sõnadel: "Saja lille ja saja mõttekooli õitseda laskmise poliitika eesmärk on edendada kunsti õitsengut ja teaduse arengut." Liikumine oli osaliselt vastus HKP tekitatud intellektuaalide demoraliseerimisele. Pärast lühikest liberaliseerumisperioodi toimus aastatel 1957–1959 laialdane kriitikute vaigistamise kampaania ehk nn parempoolsete-vastane kampaania. Kodanikke arreteeriti sadade ja tuhandete kaupa, kritiseeriti avalikult, määrati vangi-, ümberõppe- ja sunnitöölaagritesse või hukati. Ideoloogilise puhastustööga suruti peale maoistlikku ja parempoolsete-vastast mõtteviisi.
Wolf Hoffmann
pisi|Wolf Hoffmann (2017) Wolf Hoffmann (sündinud 10. detsembril 1959 Mainzis, Lääne-Saksamaal) on saksa muusik, kes on tuntud eelkõige heavy metal-ansambli Accept kitarristina. Hoffmann on mänginud kõigil Accepti albumitel ja kirjutanud suure osa ansambli lugudest. Ta on Accepti ainuke algkoosseisust jäänud liige pärast Peter Baltesi lahkumist novembris 2018.
Hoffmann on töötanud fotograafina. Ta on välja andnud kaks sooloalbumit, millel on rock- ja metal-versioonid klassikalise muusika tuntud teostest.
August Wilhelm
August Wilhelmi nime on kandnud mitu valitsejat:
Anton Ulrich
Anton Ulrichi nime on kandnud mitu valitsejat:
Noora (eesnimi)
Noora on soomepärane naisenimi, mis tuleneb nimest Eleonore.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Noora 111 naisel. Noora oli populaarsuselt 718. naisenimi.
Jaak Rosenbaum
Jaak Rosenbaum (1. november (ukj) 1871 Kõo vald, Viljandimaa, Liivimaa – 2. aprill 1925 Solovetsi Eriorstarbeline laager, Arhangelski oblast, NSV Liit) oli Venemaa Keisririigi ja Eesti ohvitser.
Toidufotograafia
Toidufotograafia on fotograafia žanr, mida kasutatakse toidust natüürmort fotode loomiseks. See on üks kommertsfotograafia alaliik, kus tehtud fotosid kasutatakse hiljem reklaamides, ajakirjades, pakenditel, menüüdes või kokaraamatutes.
Jaak Rosenbaum
Jaak Rosenbaum sündis 1871. aastal Viljandimaal Kõo vallas, lõpetas 1901. aastal Vilno sõjakooli ja teenis pärast seda 179. Ust-Dvinski polgus roodu- ja pataljonikomandörina ning polguülema abina.
Toidufotograafia
Professionaalne toidufoto valmib tihti ühistöö tulemusena, milles osalevad fotograaf, toidustilist, rekvisiitor, kunstiline nõustaja ja nende abilised. pisi|700x700px|Toidufotograafia näide. Fotograaf: Anna Tsachurina (Eesti) Reklaamis kasutatakse toidufotograafiat sageli (mõnikord ka vastuoluliselt) reklaamitud toidu, eriti kiirtoidu, atraktiivsuse või suuruse suurendamiseks.
Jaak Rosenbaum
Kapten Jaak Rosenbaum osales Esimeses maailmasõjas ning teda autasustati 1914. aastal Georgi mõõgaga.
Toidufotograafia
Reklaamides ja toidukauplustes kasutatakse sageli pilte toidust, et klientide tähelepanu äratada. Ühe toidupildi eesmärk on tekitada vaatajas isu.
Ajalugu
Toidufotograafia ajalugu ulatub peaaegu 200 aasta taha, olles praktiliselt sama vana kui fotograafia ise. Ühe esimese teadaoleva toidufoto, kus toit oli teemana esikohal, tegi aastal 1845 William Henry Fox Talbot. Fotol kujutati kahte korvi virsikute ja ühe ananassiga. Tolleaegsed toidufotod olid mõjutatud maalidest, millel kujutati natüürmorte.
Jaak Rosenbaum
1917. aasta suvel ülendati Jaak Rosenbaum polkovnikuks.
1917. aastal Eesti rahvusväeosade formeerimise ajal tuli Rosenbaum tagasi Eestisse ning määrati Eesti Tagavara Jalaväepataljoni ülemaks, kellena tegutses kuni 1918. aastani.
Toidufotograafia
Ajalugu
20. sajandi alguses hakkasid toidufotod eeskuju võtma sellistest modernistlikest maalikunstnikest nagu Paul Cézanne, Henri Matisse ja Pablo Picasso. 1927. aastal lahutas Edward Steichen toidufoto maalikunstist, kui ta kasutas suhkrukuubikuid sallile mustri loomiseks. 1930. aastatel koos värvireklaami tulekuga muutus toidufoto müügiartikliks. Hakkasid ilmuma fotodega kokaraamatud. Tol ajal oli ka kombeks toidu värvierksuse säilimise nimel kuumade lampide all pihustada toidule juukselakki, asendati õllevaht seebivahuga jms. Alles 1990. aastatel muutusid toidud jälle “söödavaks”.
Uue aastatuhande alguses tekkisid toidublogid ja Instagram ning tänu digitehnoloogia arengule hakkasid kõik proovima järjest paremaid toidupilte teha.
Jaak Rosenbaum
Kodusõja lõppedes Rosenbaum vangistati Nõukogude tšekaa poolt ning saadeti Solovetsi laagrisse Valge mere ääres, kus ta sunnitöölaagri haiglas 2. aprillil 1925 suri.
Toidufotograafia
Toidustilist
pisi|400x400px|Toidustilist oskab töötada erinevate toidutoodetega. Pildil: steigid alternaativsest lihast. Toidustilist: Anna Tsachurina (Eesti) Toidustilisti ülesanne on muuta toit atraktiivseks pildistamise jaoks. Toidustilistid on tihti heade teadmistega toiduvalmistamisest, toitude toiteväärtusest, kokandustehnikatest, leidlikud poodlejad ning lisaks loomingulised.
Reisija
pisi|Reisija kohvriga Reisija on Maailma Turismiorganisatsiooni järgi isik, kes liigub väljapoole oma tavapärast elukeskkonda puhkuse, töö või mõne muu eesmärgi nimel, näiteks sõprade või tuttavate külastamine, palverännak vms.
Maailma Turismiorganisatsioon kategoriseerib reisijad külastajateks ja turistideks:
Saint-Malo
Saint-Malo (gallo keeles Saent-Malô, bretooni keeles Sant-Maloù) on Ille-et-Vilaine'i departemangu sadamalinn Prantsusmaal.
The College Enquirer
The College Enquirer on Tallinna Inglise Kolledži ajaleht.
Aastast 2021 on ajalehe peatoimetaja Karl Erich Sooaru.
Tarmo (laev 1963)
Tarmo on Soomes ehitatud Eesti jäämurdja.
Ajalugu
1993. aastal ostis Eesti riik Soomelt jäämurdja Eestisse Veeteede Ametile 191 miljoni krooni eest kümneaastase maksetähtajaga. Järgnenud aastakümnel oli laevast külmadel talvedel Soome lahel ka olulist abi.
Et jäämurdeteenust vajavad laevad on järjest suuremad, on Tarmo nende jaoks väikeseks jäämas ega suuda murda nõutava laiusega kanalit. Päevakorda tõusis uue suurema jäämurdja ehitamine, kuid see oleks osutunud liiga kulukaks. 24. oktoobril 2012 sõlmis AS Tallinna Sadam lepingu Soome laevafirmaga Arctia 1998. aastal valminud jäämurdja Botnica ostuks.
Aastail 2014 - 2018 polnud Tarmol vajadust aga ühtegi korda jää murdmiseks välja sõita.
Jäämurdja Tarmo kaptenid on Eesti lipu all olnud Mart Suls (1993–2001) ja Peedu Kass (2001-2019).
Kirjeldus
Laeval on neli sõukruvi - kaks ahtris ja kaks vööris. Jõuseade on diisel-elektriline. Laeval on neli peamasinat elektrigeneraatoritega, millest igaüks on mõeldud käitama ühte elektrimasinat, mis käitab omakorda ühte sõukruvi. Ühe peamasina või elektrigeneraatori rikke korral on võimalik jagada vastavale elektrimootorile voolu teiselt peamasinalt. Kütusekulu on täisvõimsusel üle 2 tonni tunnis.
Trogir
Trogir (ladina keeles Tragurium, itaalia keeles Traù) on Aadria mere ajalooline sadamalinn Spliti-Dalmaatsia maakonnas Horvaatias. See asub 27 km riigi suuruselt teisest linnast ja Dalmaatsia keskusest Splitist läänes.
Alates 1997. aastast kuulub Trogir oma veneetsiapärase arhitektuuri tõttu UNESCO maailmapärandisse.
Coudekerque-Branche
Coudekerque-Branche (hollandi Nieuw-Koudekerke) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Coudekerque-Branche'i kantonis.
See jääb Dunkerque'ist kagusse ja on Dunkerque'i suurim eeslinn.
Spycker
Spycker on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Coudekerque-Branche'i kantonis.
pisi|tühi|Raekoda
Christoph Vitzthum
Krahv Carl Christoph Eric Vitzthum von Eckstädt (sündinud 1969) on Soome tippjuht, kes on Fazeri president ja tegevjuht alates 2013. aastast. Vitzthum on olnud ka Konecranesi juhatuse esimees alates 2016. aastast.
Enne Fazeriga liitumist töötas Vitzthum Wärtsilä juures, kus ta alustas oma karjääri ärikontrolörina aastatel 1997–1998 ja viimati grupiteenistuse juhina aastatel 2009–2013. Pärast Stig Gustavsoni tagasiastumist 2016. aastal valiti Vitzthum Konecranesi juhatuse esimeheks 2016. aasta kevadel. Samuti on ta töötanud Oras Investi direktorite nõukogus alates 2013. aastast ja Rootsi investeerimisfirmas Nordstjerna alates 2017. aastast.
Christoph Vitzthum on omandanud magistrikraadi majanduses Svenska Handelshögskolanilt.
Ruberoid
pisi|Ruberoid Ruberoid on materjal, mida kasutatakse katuseehituses pealiskihina ja hüdroisolaatorina. Seda müüakse rullides.
Bergues
Bergues (hollandi: Sint-Winoksbergen; lääneflaami: Bergn) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Coudekerque-Branche'i kantonis.
pisi|tühi|Bergues
Ajalugu
Linna nimi tuleneb flaami groene berg 'ist, mis tähendab rohelist küngast. Legendi järgi läks Bretooni kuninga poeg püha Winog erru Groenbergile, künkale rannalodude servas. Tema rajatisest kujunes peagi väike klooster.
Surnud 1. detsembril
''Siin loetletakse 1. detsembril surnud tuntud inimesi.
Bergues
Ajalugu
882. aastal, kui normannid alustasid sissetungi, ehitas Flandria krahv Balduin II lihtsa linnuse. Hiljem, 1022. aasta paiku, ehitas krahv Balduin IV Püha Winogi kiriku ja mattis sinna püha Winogi säilmed. See kirik moodustas kloostri aluse.