cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arrogatio
Protseduuri sisu oli (tänapäeval võimatu) täisealise iseseisva isiku lapsendamine. Selle protseduuri kaasabil tekkis Roomas patria potestas ehk isa võim oma laste üle Rooma õiguses. Arrogatio tulemusena võidi perekonda võtta täiskasvanud mittelihaseid lapsi. Seda saab nimetada lapsendamiseks laiemas mõttes.
Tallinna Kaubamaja Grupp
Ajalugu
1995. aastal loodi kaubamajade kõrvale Selveri kauplustekett, kui Tallinnas Lasnamäel avati esimesena Punane Selver.
2004. aastal laienes Tallinna Kaubamaja ja avati Tartu Kaubamaja.
2007. aasta alguses omandati KIA Auto AS, Ülemiste Autokeskuse OÜ ja KIA Auto UAB Leedus ning asutati Läti tütarettevõte KIA Automobile SIA, uue nimega SIA Forum Auto. Grupp alustas KIA autode jae- ja hulgimüüki kõigis Balti riikides. Hiljem on nimekirja lisandunud veel Viking Motors AS, kuhu on koondatud autode müügitegevus Eestis ja mis lisaks KIA autodele tegeleb Opeli ja Cadillaci autode müügi ja teenindusega. pisi|Tallinna Kaubamaja 2011 2008. aasta kevadel ostis grupp jalatsikaubandusega tegelevad ettevõtted ABC King AS ja Suurtüki NK OÜ ning nende Läti tütarettevõtted. Tänapäeval on jalatsikaubandusärid koondatud TKM King OÜ alla.
Arrogatio
Toimumine
G.1.99.: "Populi auctoritate adoptamus eos, qui sui iuris sunt: Quae species adoptionis dicitur adrogatio, quia et is, qui adoptat, rogatur, id est interrogatur, an velit eum, quem adoptaturus sit, iustum sibi filium esse; et is, qui adoptatur, rogatur, an id fieri patiatur; et populus rogatur, an id fieri iubeat." 'Rahvakoosoleku heakskiidul adopteerime neid, kes on iseseisvad isikud (persona sui iuris), seda liiki adopteerimist kutsutakse adrogeerimiseks, sest adrogeerijalt küsitakse, kas ta on nõus teist isikut oma perre võtma ja nõus, et tollest saab ta seaduslik poeg; adrogeeritavalt küsiti, kas ta on nõus teise perepea võimu alla minema ja rahvakoosolekult küsiti, kas nad on sellise asjade käiguga nõus.'
Tallinna Kaubamaja Grupp
Ajalugu
2009. aastal avati grupi poolt välja töötatud kaubamärgi I.L.U. all esimene ilukauplus. Tänapäeval on I.L.U. kauplusteketis kokku 5 poodi.
2012. aastal eraldati 2007. aastast tegutsenud Kaubamaja turvateenistus uude ettevõttesse Topsec Turvateenused OÜ, kellele alates 2014. aastast kuulub Viking Security AS.
Arrogatio
Toimumine
Järelikult olid adrogeerimise jõustumiseks vajalikud kolm asja: adrogeerija soov teine isik oma perre võtta, adrogeeritava nõusolek ja rahva heakskiit.
Vastavalt G.1.107-le ei puudutanud adrogeerimine ainult adrogeeritavat ennast, vaid ka tema lapsi.
Tallinna Kaubamaja Grupp
Ajalugu
2015. aastal avati Viimsis piirkonna suurim vaba aja ja ostukeskus Viimsi Keskus. Kaubanduskeskuse omanik ja arendaja on Tallinna Kaubamaja Grupp AS tütarettevõte Tallinna Kaubamaja Kinnisvara AS. Viimsi Keskuse rajamisega seotud investeeringute maht on kokku 14,5 miljonit eurot.
Arrogatio
Toimumine
G 1.107.: "Illud proprium est eius adoptionis, quae per populum fit, quod is, qui liberos in potestate habet, si se adrogandum dederit, non solum ipse potestati adrogatoris subicitur, sed etiam liberi eius in eiusdem fiunt potestate tanquam nepotes." 'Seda liiki adopteerimisele, mis toimub rahva heakskiidul, on omane, et kui sellel isikul, kes annab end adrogeerimiseks, on võimualuseid lapsi, siis ei lähe mitte ainult tema ise adrogeerija võimu alla, vaid ka tema lapsed, kelle üle tekib selline võim nagu perepeal on muidu lastelaste üle.'
Tallinna Kaubamaja Grupp
Ajalugu
Alates 1. juunist 2021 laiendas e-Selver e-poe teenuse teeninduspiirkonna üle-eestiliseks.
10. septembril 2021 teatati, et järgneva aasta jooksul plaanitakse sulgeda ABC KING ja SHU füüsilised kauplused. Grupp jääb edaspidi jalatsitega kauplema e-kanalites, Kaubamajas ja suuremates Selverites.
Arrogatio
Tagajärjed
Pere muutuse aspektist olid adrogeerimise tagajärjed sarnased võimualuse isiku adopteerimisega, nimelt sai ka adrogeeritu endale uued agnaatilised peresidemed ja nendest tulenevad õigused uues perekonnas, perekonda muutsid ka adrogeeritu võimualused lapsed.
Tallinna Kaubamaja Grupp
Tallinna Kaubamaja Grupp börsil
Tallinna Kaubamaja aktsiad on noteeritud alates 30. juunist 1997 Tallinna börsi põhinimekirjas. 19. detsembri 2022 seisuga on noteeritud 40 729 200 aktsiat. Aktsia kauplemistähis on TKM1T  ja ISIN kood EE0000001105.
Arrogatio
Isavõimu lõppemine
Põhimõtteliselt oli isavõim (patria potestas) eluaegne, see tähendab, et isavõim lõppes tavaliselt isa surmaga. Aga selles oli mõningaid erandeid. Nii vabanes poeg isa võimu alt – muutudes persona sui iuris 'eks – teatavatesse ametitesse astudes, näiteks konsuliks saamise puhul. Kuid patria potestas võib lõppeda ka erilise tehingu teel, st kui isa poja vabastab. Seda nimetatI emancipatio 'ks.
Tallinna Kaubamaja Grupp
Tallinna Kaubamaja Grupp börsil
Ettevõtte turuväärtus suurenes börsil 2021. aastal 22,5%. Aktsiaga tehti 2021. aastal kokku 59 127 tehingut, mille raames vahetas omanikku 3,2 mln Tallinna Kaubamaja aktsiat. Tehingute käive oli kokku 31,7 miljonit eurot. Tallinna Kaubamaja aktsia on ühe aktiivsema käibega aktsia Nasdaq Balti börsil. 2021. aastal kaubeldi Nasdaq Balti börsil enam vaid seitsme aktsiaga.
Seisuga 19. detsember 2022 on Tallinna Kaubamaja turuväärtus 375,9 miljonit eurot, millega ollakse Nasdaq Balti börsi suuruselt seitsmes ettevõte. Nendega võrreldava suurusega on Tallink ja Tallinna Sadam.
2021. aasta lõpus oli Tallinna Kaubamaja Grupp AS-il 18 604 (2020. aastal 12 992) aktsionäri. Aktsionäride arv kasvas aastaga 43%. Tallinna Kaubamaja Grupi aktsionäridest moodustasid 92% eraisikud, 7,5% Eesti ettevõtted, 0,3% välismaised finantsasutused ja 0,1% Eesti finantsasutused. Aktsionäride hulgas domineerivad selgelt Eesti residendid ja nendega seotud ettevõtted. .
=== Dividendide maksmine ===
Oskar Anderson
pisi|Oskar Anderson
Oskar Johann Viktor Anderson (2. august 1887 Minsk – 12. veebruar 1960 München) oli baltisaksa matemaatik ja majandusteadlane.
Kuni 1915. aastani oli ta professor ru assistent. Alates 1917. aastast töötas ta Kiievis, kus sai 1918. aastal professoriks.
Pärast Vene revolutsiooni põgenes ta 1920. aastal Venemaalt. Kõigepealt kolis Ungarisse Budapesti, 1924. aastal emigreerus Bulgaariasse. Ta oli Varnas professor kuni 1933. aastani. Aastatel 1935–1940 õpetas ta Sofia ülikoolis.
1940. aastal emigreerus Saksamaale ja töötas vahemikus 1942–1947 Kieli ülikoolis. Aastast 1947 kuni pensionile jäämiseni 1956. aastal õpetas Müncheni ülikoolis.
Isiklikku
Tema isa Nikolai Anderson oli keeleteadlane, vend Wilhelm Anderson oli astrofüüsik ja vend Walter Anderson oli folklorist.
Tema vanavanaisa Gustav Emmanuel Stockenberg oli eesti vaimulik.
Kiiruisutamine 1960. aasta taliolümpiamängudel
thumb|Squaw Valley olümpia uisurada 1960. aastal Kiiruisutamisvõistlused 1960. aasta taliolümpiamängudel Squaw Valleys Californias peeti 20.–27. veebruarini. Võistluspaigaks oli Squaw Valley olümpia uisurada.
Esimest korda olümpiaajaloos osalesid naised kiiruisutamise olümpiavõistlustel pärast seda, kui ROK kiitis heaks Ameerika Ühendriikide olümpia- ja paraolümpiakomitee ettepaneku lisada olümpiaprogrammi naiste võistlused. Võistlused toimusid laupäevast 20. veebruarist teisipäevani, 23. veebruarini naistele ja kolmapäevast, 24. veebruarist laupäevani, 27. veebruarini meestele. Võisteldi kaheksal kiiruisutamise distantsil, millest neli oli meestele ja neli naistele.
500 m
Kuupäev: 24. veebruar Osavõtjaid: 46 võistlejat Riike: 15 Maailmarekord: 40,2 Jevgeni Grišin, 22. jaanuar 1956, Cortina d'Ampezzo ........................... 40,2 Jevgeni Grišin, 28. jaanuar 1956, Cortina d'Ampezzo Olümpiarekord: 40,2 Jevgeni Grišin, 28. jaanuar 1956, Cortina d'Ampezzo Olümpiavõitja 1956: 40,2 Jevgeni Grišin <br style="clear:both;" />
1500 m
Kuupäev: 26. veebruar Osavõtjaid: 48 võistlejat Riike: 16 Maailmarekord: 2.06,3 Juhani Järvinen, 1. märts 1959, Squaw Valley Olümpiarekord: 2.08,6 Jevgeni Grisšin, 30. jaanuar 1956, Cortina d'Ampezzo ............................2.08,6 Juri Mihhailov, 30. jaanuar 1956, Cortina d'Ampezzo Olümpiavõitja 1956: 2.08,6 Jevgeni Grisšin .................................. 2.08,6 Juri Mihhailov <br style="clear:both;" />
5000 m
Kuupäev: 25. veebruar Osavõtjaid: 37 võistlejat Riike: 15 Maailmarekord: 7.45,6 Boris Šilkov, 9. jaanuar 1955, Medeo Olümpiarekord: 7.48,7 Boris Šilkov, 29. jaanuar 1956, Cortina d'Ampezzo Olümpiavõitja 1956: 7.48,7 Boris Šilkov <br style="clear:both;" />
10 000 m
Kuupäev: 27. veebruar Osavõtjaid: 30 võistlejat Riike: 15 Maailmarekord: 16.32,6 Hjalmar Andersen, 10. veebruar 1952, Hamar Olümpiarekord: 16.35,9 Sigvard Ericsson, 31. jaanuar 1956, Cortina d'Ampezzo Olümpiavõitja 1956: 16.35,9 Sigvard Ericsson <br style="clear:both;" />
500 m
Kuupäev: 20. veebruar Osavõtjaid: 23 võistlejat Riike: 10 Maailmarekord: 45,6 Tamara Rõlova, 11. jaanuar 1955, Medeo Rekord püstitati üle 1000 meetri kõrgusel merepinnast ja looduslikult külmunud jääl. <br style="clear:both;" />
1000 m
Kuupäev: 22. veebruar Osavõtjaid: 22 võistlejat Riike: 10 Maailmarekord: 1:33.4 Tamara Rõlova, 12. jaanuar 1955, Medeo <br style="clear:both;" />,
3000 m
Kuupäev: 23. veebruar Osavõtjaid: 20 võistlejat Riike: 10 Maailmarekord: 5.13,8 Rimma Žukova, 23. jaanuar 1953, Medeo <br style="clear:both;" />
Auf der Wacht
Auf der Wacht (alapealkiri Stimmen aus der deutschen evangelischen Jugend Dorpats) oli usuajakiri, mis 1924–1925 ilmus Tartus. Ajakirja väljaandja ja toimetaja oli P. R. Luther.
Mystery
"Mystery" on Elina Borni kolmas singel, mille ta avaldas 2014. aasta augustis. Koos Elinaga on laulu kaasautorid Stig Rästa, Fred Krieger ja Vallo Kikas.
Christian Gottlieb Mayer
Christian Gottlieb Mayer (16. august 1770 (ukj) Saksamaa – 23. oktoober 1848 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik.
1809. aastal kutsuti ta Oleviste koguduse ülempastoriks. Ta oli Tallinna superintendent ja Tallinna konsistooriumi assessor.
Ta kuulus ühte Tallinna vabamüürlaste looži.
Thuine
Thuine on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis.
Valla pindala on 12,47 km². 31. detsembril 2015 elas seal 1767 inimest.
Eliis
Eliis on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 437. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Eliis 263 naisel.
Mastaičiai
pisi|left| Mastaičiai on küla Leedus Kaunase rajoonis, Alšėnai valla halduskeskus. Külas on põhikool (tänapäeval Garliava Adomas Mitkase nimelise põhikooli filiaal) ja postkontor. Mastaičiai asub Kaunasest 5 kilomeetri kaugusel Via Baltica ääres.
Aastal 1923 oli Mastaičiais 163 elanikku. Aastal 1990 rajati külla Kaunase kõrgem põllumajanduskool. Hiljem liideti see kool Kaunase kolleegiumiga ja sellest sai kolleegiumi maaparandusteaduskond. Aastal 1991 valmis sealne 25 meetri pikkune kuue rajaga bassein. Aastal 2013 kolis maaparandusteaduskond Kaunasesse, selle ruumides alustas tööd Leedu politseikool.
Ivan Issakov
pisi|280px|Ivan Issakov pisi|280px|[[Jerevanis asuv Ivan Issakovi monument]]
Ivan Stepanovitš Issakov (vene keeles Иван Степанович Исаков; armeenia keeles Հովհաննես Իսակով Hovhannes Isakov; 22. august (vkj 10. august) 1894 Adžikend, Jelizavetpoli kubermang, Venemaa Keisririik – 11. oktoober 1967 Moskva) oli vene mereväelane ja sõjamereteadlane, NSV Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliige (1958).
Issakov oli üks kahest mereväelasest (teine oli sõjalaevastiku rahvakomissar Nikolai Kuznetsov), kes 1944. aasta mais said esimestena kõrgeima auastme sõjalaevastikus – laevastikuadmiral, mis 1955. aastal nimetati ümber Nõukogude Liidu laevastikuadmiraliks.
Elukäik
Ivan Issakov sündis armeenia külas Hadžišen (praegu Aserbaidžaani asula Hacıkənd). Tema isa oli raudteeteenistuja Stephan Isahakjan, kes võttis osa Vene-Türgi sõjast (1877–1878) ja kellest venestamise käigus sai Stepan Issakov. Ema oli Tartust pärit Ida Lauer.
1917. aasta sügisel võttis Issakov osa Lääne-Eesti saarestiku kaitselahingust – Venemaa sõjalaevastiku viimasest suuremast lahingust esimeses maailmasõjas. 1918. aasta jaanuaris osales ta hävitaja kapteni vanemabina Balti laevastiku jääretkes.
Anthony Kennedy
pisi|Anthony Kennedy Anthony McLeod Kennedy (sündinud 23. juulil 1936 Sacramentos) on Ameerika Ühendriikide kohtunik, aastatel 1988–2018 Ameerika Ühendriikide Ülemkohtu liige.
Ivan Issakov
Elukäik
1928. aastal lõpetas Issakov sõjamereakadeemia juures asuvad kõrgema juhtiva koosseisu täiendkursused. Samal aastal määrati ta Musta mere mereväe staabi ülemaks (oli ametis 1928–1929). Aastatel 1932–1933 oli ta Punaarmee Vorošilovi-nimelise Mereväeakadeemia sõjalise strateegia ja operatiivjuhtimise kunsti õppejõud, 1933–1935 ja 1937 (jaanuarist augustini) Balti laevastiku staabiülem, 1937–1938 Balti laevastiku juhataja.
Anthony Kennedy
Alates 2006. aastast oli Kennedy Ülemkohtus kaalukeeleks. 9-liikmelises kohtus, kus oli 4 liberaalset ja 4 konservatiivset liiget, määras 12 aasta kestel enamasti tsentristist Kennedy hääl, kumb tiib hääletusel enamuse sai.
Ivan Issakov
Elukäik
Aastatel 1938–1939 oli Issakov NSV Liidu Sõjalaevastiku rahvakomissari asetäitja ja 1939–1946 esimene asetäitja, ühtlasi 1938–1939 Sõjalaevastiku Vorošilovi-nimelise Mereväeakadeemia ülem. 1939. aasta veebruarist maini viibis ta valitsuse ülesandel Ameerika Ühendriikides, kus tutvus laevaehitustööstusega. 1939. aastal võttis ta osa baaside lepingu sõlmimisest Eesti ja Lätiga. Aastatel 1940–1942 oli Sõjalaevastiku merepeastaabi ülem.
Anthony Kennedy
27. juunil 2018 teatas Kennedy, et lahkub ametist 31. juulil. President Donald Trump nimetas tema asendajaks Columbia ringkonna apellatsioonikohtu kohtuniku Brett Kavanaugh', kelle Senat kinnitas ametisse sama aasta 6. oktoobril.
Ivan Issakov
Elukäik
Teises maailmasõjas sai Issakov 1942. aasta oktoobris raskelt haavata Tuapse kaitseoperatsiooni käigus Kaukaasia piirkonna kaitsel. Tal amputeeriti gangreeni tõttu jalg. Ta jäi peamerestaabi ülemaks formaalselt kuni 1943. aasta juunini, kuigi ametikohuseid praktiliselt ei täitnud.
1946. aasta veebruaris määrati Issakov taas NSV Liidu Sõjalaevastiku peastaabi ülemaks. Aasta pärast küll sellest ametist vabastati, kuid NSV Liidu Sõjalaevastiku ülemjuhataja asetäitjaks jäi ta kuni 1950. aastani, kui läks erru tervislikel põhjustel.
Aastatel 1954–1955 töötas ta NSV Liidu Merelaevastiku aseministrina. 1956. aastal naasis sõjaväeteenistusse. 1957. aastast oli Issakov NSV Liidu kaitseministri nõuandja sõjateaduse küsimustes ja 1958. aastast NSV Liidu Kaitseministeeriumi peainspektorite grupi peainspektoreid.
Issakov on ajaloo- ja ilukirjandusteoste autor. 1963. aastal sai ta NSV Liidu Kirjanike Liidu liikmeks. Ta oli mitme sõjaajalooteemalise mängufilmi konsultant.
Issakov elas Moskvas. Ta on maetud Novodevitšje kalmistule.
Mouth & MacNeal
pisi|Mouth & MacNeal Mouth & MacNeal oli Hollandi poplauljad. Koos moodustasid nad ansambli Big Mouth (õieti Willem Duyn ja Maggie MacNeal (õieti Sjoukje van’t Spijker)).
Nende tuntuim lugu on 1972. aasta hittsingel "How Do You Do".
1974. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas duett Hollandit lauluga "I See A Star" ning sai 15 punktiga 3. koha.
Albumid
‎
Mõisa tänav
pisi|Alexela tankla Mõisa tänaval Mõisa tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Haabersti asumis.
Mõisa tänav sai nime 12. juunil 2002. Tänav on saanud nime Haabersti mõisa järgi.
Daniel Vick
Daniel Vick (perekonnanime kirjutatud ka Fick, Wick; umbes 1670 Rootsi – 25. mai 1710 Pärnu) oli Eestimaa vaimulik.
Ta oli Eestimaal sõjaväe välipastor. Aastal 1700 või 1701 sai ta Haapsalu diakoniks. .
Merenoorkotkad
pisi|Merenoorkotkad laeval pidulikus vormis 2014. a
Merenoorkotkad (vanem keelekuju: merinoorkotkad) on Kaitseliidu noorteorganisatsiooni Noored Kotkad merendusallüksuste (mererühmade) liikmete mitteametlik üldistav nimetus.
Merinoorkotkad oli käibel ametliku nimetusena kuni 1940. aastani.
Tegevus
Mererühmade tegevust on arendatud viimastel aastatel Tallinnas Lennusadamas, Virumaal, Saaremaal ja Pärnus. Merenoorkotkastele antakse tavaliselt esmalt tavalise noorkotka põhiettevalmistus. Seejärel õpetatakse neile erinevaid merendusega seonduvaid teemasid nagu näiteks sõlmi, paadisõitu, purjetamist, erinevaid tegevusi laeval, mereajalugu. Praktiliste tegevuste läbiviimiseks korraldatakse laagreid ja muid üritusi rannas või laevadel.
Tegevusest
Merinoorkotkaste nimetust kasutati ametliku terminina enne Teist maailmasõda. 1933. aasta lõpul moodustatud Merekaitseliidu kohalike üksuste juurde hakkasid varsti kogunema ka mõningad noorkotkaste rühmad, keda hakati kutsuma merinoorkotkasteks. 1935. aasta 13. mail kinnitas Noorte Kotkaste vanematekogu merinoorkotka vormiriietuse kirjelduse. Merirühmade tegevusi hakati propageerima ja näitlikustama järjest sagedamini 1930. aastate lõpul Noorte Kotkaste ajakirjas Kotkas. Suviti nähti ette praktilisi väliüritusi ja paadimatku rannikul, talvel aga koondustel teoreetilist õppetööd ja merekultuurilisi arendavaid tegevusi. Merinoorkotkastele kinnitati ka omad erikatsete nõuded, mis andis tegevusele ühtlustatud aluse. Noorte Kotkaste tegevusaruannete põhjal sooritati malevates kokku 1937. aastal 30, 1938. a 46 ja 1939. a 66 mereoskuste erikatset.
Riietus sarnanes noor-merekaitseliitlase omaga ja tuli üldiselt muretseda kohapeal omal kulul. Merinoorkotkaste käsutuses oli ka omi väiksemaid ujuvvahendeid, sealhulgas Haapsalus väike purjelaev Urmas, mis kingiti toetajate poolt. Saaremaa merenoorkotkaste kasutuses oli jaht Viire.
Taasloomine
Pärast Eesti taasiseseisvumist on noorkotkaste meretegevusi üritatud vahelduva eduga taaskäivitada ja asutada mererühmi noorkotkaste malevate ja ka Eesti Noorte Mereklubi juures. Esimesed katsed 1990. aastatel ei olnud järjepidevad ja puudus oli ka ressurssidest, kuid aastaid hiljem on saavutatud teatud edusamme.
Võidupüha tähistamisel Kärdlas 23. juunil 2015 osalesid merenoorkotkad võidutulede ühendamise ja pärja piirivalvelaevaga sadamast merele viimise tseremoonial.
Võidupüha tähistamisel 23. juunil 2018 osalesid merenoorkotkad Tallinna lahel toimunud mereparaadil.
Ivan Fedjuninski
Ivan Fedjuninski (vene keeles Иван Иванович Федюнинский; 30. juuli 1900 – 17. oktoober 1977) oli Nõukogude Liidu väejuht, armeekindral, Nõukogude Liidu kangelane.
Ivan Fedjuninski sündis 30. (17. vkj) juulil 1900 Tobolski kubermangu Tjumeni maakonna Uspenski valla (praegu Sverdlovski oblasti Tugulõmi rajoon) Giljova külas maalri perekonnas. Õppis 1909. aastast Giljova algkoolis, sai kiituskirja. 1913. aastal lõpetas külakooli ja töötas maalriabina.
1919. aastal astus Ivan Fedjuninski vabatahtlikult Tööliste ja Talupoegade Punaarmeesse. Osales Venemaa kodusõjas reamehena Läänerindel ja sai kaks korda haavata.
29. juulil 1921 viidi Ivan Fedjuninski üle Omskisse 31. reservpolku, kus ta õppis 24. Omski III Kommunistliku Internatsionaali nimelises TTPA komandöride jalaväekoolis. Kool viidi üle Vladivostokki ja nimetati ümber. 1924. aastal lõpetas ta Vladivostoki Kommunistliku Internatsionaali nimelise jalaväekooli.
1930. aasta oktoobris saadeti Ivan Fedjuninski komandöride kursustele "Võstrel". Ta lõpetas need kiitusega ja naasis 1931. aastal Kaug-Itta, kus ta määrati pataljoni komandöriks ning 1936. aastal 108. Beloretšenski laskurpolgu komandöri abiks. 1938. aastal viidi polk üle Mongoolia territooriumile ja 1939. aastal kujundati see ümber 149. motoriseeritud laskurpolguks. Fedjuninski oli polgu komandöri abi majandusalal.
1939. aastal osales Ivan Fedjuninski Halhõn goli lahingus. Lahingu alguses määrati ta Georgi Žukovi ettepanekul 24. motoriseeritud laskurpolgu komandöriks. Otsustaval hetkel murdis noore komandöri polk tankide saatel Jaapani sõjaväe tagalasse, põhjustades vaenlasele suuri kaotusi. Tagala kommunikatsioonide purustamine pani jaapanlased kiiresti taanduma ja isegi põgenema. Fedjuninski juhitav polk sai peamises rindelõigus saagiks mitmesugust tehnikat ja raskesuurtükke.
29. augustil 1939 anti NSVL Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega polkovnik Ivan Fedjuninskile Nõukogude Liidu kangelase aunimetus ning Lenini orden ja Kuldtähe medal. Mongoolia Suure Rahvahuraali Presiidiumi 15. juuli 1975 seadlusega anti talle Mongoolia Rahvusvabariigi kangelase aunimetus.
6. veebruaril 1940 sai Ivan Fedjuninski Mongoolia Rahvavabariigis Bajan Tümenis (1941. aastast Tšojbalsanis) dislotseerunud 82. laskurdiviisi komandöriks. 10. märtsil 1940 formeeriti diviis ümber 82. motoriseeritud laskurdiviisiks, mille komandör oli Fedjuninski 1940. aasta novembrini.
Dohren (Emsland)
Dohren on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis.
Ivan Fedjuninski
1940. aasta novembrist oli polkovnik (12. augustist 1941 kindralmajor) Fedjuninski Bresti ja Koveli piirkonnas majutatud 15. laskurkorpuse komandör. Erinevalt paljudest teistest väekoondistest pidas kolmest diviisist koosnev 15. laskurkorpus Suure Isamaasõja alguses edukalt kaitselahinguid ja andis pealetungivatele Saksa vägedele mitu märgatavat vastulööki. Lahingutes Fedjuninski sai haavata ja rinde juhataja käsu järgi viidi ta lennukiga Moskvasse hospidali.
Dohren (Emsland)
Valla pindala on 25,64 km². 31. detsembril 2015 elas seal 1113 inimest.
Ivan Fedjuninski
1941. aasta septembris määrati ta Georgi Žukovi ettepanekul Leningradi rinde juhataja asetäitjaks ja ühtlasi 42. armee juhatajaks. Pärast Žukovi lahkumist 1941. aasta oktoobris juhtis Fedjuninski ajutiselt rinnet, 27. oktoobril määrati ta 54. armee juhatajaks. 54. armee osales tema juhtimisel Tihvini kaitseoperatsioonis ja Tihvini pealetungioperatsioonis, mille käigus Nõukogude väed saavutasid strateegilist edu. 1942. aastal osales 54. armee Ivan Fedjuninski juhtimisel Ljubani operatsioonil, aga operatsioon lõppes edutult ja armee sai suuri kaotusi.
1942. aprillist oli Ivan Fedjuninski Läänerindel 5. armee juhataja ja osales sõjaoperatsioonides Moskva lähistel. 13. juunil 1942 anti talle kindralleitnandi auaste.
1942. aasta oktoobris määrati ta Volhovi rinde juhataja Kirill Meretskovi asetäitjaks. "Iskra" operatsioonis (12.−30. jaanuaril 1943) edu eest anti talle I järgu Kutuzovi orden. Operatsiooni käigus sai ta raskelt haavata.
1943. aasta mais määrati Ivan Fedjuninski Brjanski rinde juhataja asetäitjaks. 14. juulil 1943 sai ta 11. armee juhatajaks ning osales Brjanski (1. september – 3. oktoober 1943) ja Gomeli–Retšitsa operatsioonil (10.−30. novembril 1943).
1943. aasta detsembris määrati Ivan Fedjuninski 2. löögiarmee juhatajaks Leningradi lähistel. Ta tekitas vaenlasel ekslikku ettekujutust, et koondab vägesid ja tehnikat Oranienbaumi platsdarmi paremal tiival, aga tegelikult andis löögi peamises Ropša suunas ja liitus 42. armee vägedega ning hävitas sakslaste Peterhofi-Strelna rühma Ropša lähistel. See oli Leningradi blokaadi läbimurdele otsustav panek.
pisi|Kindral Fedjuninski 1944. aasta komandopunkti mälestussammas Narva jõe idakaldal 1944. aasta veebruari esimesel poolel osales Ivan Fedjuninski juhitav 2. löögiarmee Narva pealetungis, aga Narva linna vallutada ei õnnestunud. Narva vallutati 26. juulil 1944. Narva operatsiooni käigus. Pealetung lähtus platsdarmilt, mis sai hiljem nime Fedjuninski platsdarm. Pärast Tallinna operatsiooni lõppu osales 2. löögiarmee lahingutes Kuramaa kotis blokeeritud Saksa väegrupi Nord peajõududega ja Ida-Preisimaa operatsioonis.
24. juunil 1945 osales kindralpolkovnik Ivan Fedjuninski Moskva Punasel väljakul Võidu paraadil.
Pärast teise maailmasõja lõppu jäi Fedjuninski Saksamaal Nõukogude Liidu okupatsioonivägede koosseisu kuuluva 2. löögiarmee komandöri ametis.
1948–1951 oli ta 7. armee komandör (armee staap asus Jerevanis).
1951–1954 Ivan Fedjuninski oli Saksamaal Nõukogude Liidu okupatsioonivägede rühma ülemjuhataja asetäitja ja esimene asetäitja. 1954–1957 sai ta Taga-Kaukaasia sõjaväeringkonna juhataja, 1957–1965 – Turkestani sõjaväeringkonna juhataja.
8. augustil 1955 anti Ivan Fedjuninskile armeekindrali autasu.
1965. aastast oma surmani oli ta NSVL Kaitseministeeriumi peajärelevaatajate rühma koosseisus sõjaline järelevaataja-nõunik.
Esindusorganites
Ivan Fedjuninski kuulus NSV Liidu Ülemnõukogu V ja VI koosseisu ning NSV Liidu Ülemnõukogusse.
1973. aastal valiti ta Tallinna aukodanikuks. Samuti ta on Volhovi, Lomonossovi, Kingissepa, Brjanski, Karatševi, Gomeli ja Tšoibolsani aukodanik.
Viimastel eluaastatel elas Fedjuninski Moskvas ja suri 17. oktoobril 1977. Ta on maetud Novodevitšje kalmistule.
Mälestuse jäädvustamine
Aastatel 1978–1991 kandis tema nime praegune Paekaare tänav Tallinnas ja 1978–1994 praegune Rakvere tänav Narvas. Aastatel 1979–1996 kandis tema nime Tallinna 12. Keskkool. Siiani kannavad tema nime tänavad ja põigud Brjanskis, Gomelis, Tugulõmis, Jaanilinnas, Tjumenis, Karatševis, Ropšas ja Volhovis.
Väike öökell
pisi|Libreto tiitelleht Väike öökell (originaalis Il campanello di notte) on Gaetano Donizetti koomiline ooper (melodramma giocoso) ühes vaatuses helilooja libretole Léon-Lévy Brunswicki, Mathieu-Barthélemy Troini ja Victor Lhérie vodevilli La sonnette de nuit (1836) järgi. Esmaettekanne toimus 1. juunil 1836 Napoli Teatro Nuovos. Rollide esmaesitajad olid Joanna Schoultz (Serafina), Giorgio Ronconi (Enrico), Domenico Ronconi (Spiridone), Amalia Schütz Oldosi (Madama Rosa) ja Raffaele Casaccia (don Annibale).
Ajalugu
Naljakas ja rõõmsameelne öise uksekella lugu on kirjutatud Donizetti jaoks väga raskel ajal. 1835. aasta lõpus ja 1836. aasta alguses olid surnud tema vanemad ja enneaegselt sündinud tütar. Kui ta oma Belisario esietenduselt Veneetsiast Napolisse naasis, peeti ta teel kinni ja pandi lokkava kooleraepideemia pärast karantiini. Kui ta märtsis 1836 Napolisse jõudis, selgus, et linna suuremad teatrid San Carlo ja del Fondo olid tõsise ja pikaleveninud finantskriisi tõttu suletud. Vaid populaarne Teatro Nuovo pidas kuidagi vastu. Selle teatri majanduslikuks abistamiseks kirjutaski Donitzetti oma kaks ainsat ühevaatuselist farsskomöödiat Il campanello ja Betly. Il campanellos on ooperiliteratuuri pikimad ja üksikasjalikumad meditsiiniliste terminite loeteluga aariad, mis on komponeeritud Rossini stiilis.
Il campanello sai valmis lausa nädalaga. Selle esimene versioon oli kõnedialoogidega (parlando) ja napoli dialektis, mis olid pikemad, kui tavaliselt oli kombeks kasutada. Hiljem asendas Donitzetti kõnedialoogid secco retsitatiividega ja napoli dialekt tõlgiti itaalia keelde.
Esietendus oli väga edukas ning lugu püsis kaua teatrite repertuaaris. Lavastati Londonis (1836, 1841, 1870), Firenzes (1839), Genovas (1839, 1856), Desenzanos (1841), Cagliaris (1841), Parmas (1847, 1881), Milanos (1850, 1857), Trentos (1853), Barcelonas (1855), Ferraras (1855), Vicenzas (1855), Palermos (1855), Sienas (1856), Bergamos (1860), Philadelphias (1861), New Yorgis (1861), Palermos (1875), Pariisis (1865) ja Catanias (1882). Hilisemates lavastustes kasutati erinevaid pealkirju. Oli tõlkeid prantsuse, inglise, hispaania ja saksa keelde.
1917. aastal oli teos esitamisel New Yorgis. Seda on esitatud hiljem Veneetsias (1946), Firenzes (1948), Torinos (1949, 1995), Milanos (1957), Dortmundis (1966), Bregenzis (1979), Bergamos Donizetti festivalil (2010) ja mujal.
Helisalvestused on aastatest 1949, 1965, 1979, 1980, 1981, 1983, 1995, 1996, 1997, 2009 ja 2010.
Süžee
Tegevus toimub 19. sajandil Napoli lähedal Florias. Vanapoolne apteeker don Annibale on abiellunud noorukese Serafinaga. Tüdruku senine armastatu Enrico katkestab nende pulmaöö, helistades öökella ja nõudes mitmete rohtude valmistamist, mida tollase kombe kohaselt peab apteeker tegema igal hetkel, kui seda talt soovitakse. Enrico tuleb vastabiellunuid häirima iga natukese aja tagant, maskeerides end erinevateks isikuteks (prantsuse dändi, ooperilaulja, vana mees). Lõpuks peab don Annibale minema reisile Rooma, kuhu Enrico ta ka lahkelt teele saadab. Serafina kinnitab aga, et ärgu abikaasa tema pärast muretsegu, sest ta jääb oma mehele truuks.
Provespa barthelemyi
Provespa barthelemyi on liik voltherilaste sugukonna ühisherilaste alamsugukonna perekonnast Provespa.
Liiki kirjeldas 1905 François du Buysson, eraldades selle liigist Provespa anomala. Hiljemgi on India kontekstis temast räägitud Provespa anomala nime all.
Alamliike ei ole.
Liik on perekonnas kõige varem lahknenud.
Levila ulatub Indiast Indohiinani. Teda on kohatud Indias (Sikkimis, Lääne-Bengalis, Assamis, Meghalayas, Arunachal Pradeshis, Nagalandis, Manipuris, Tripuras, Mizoramis), Hiinas (Yunnanis, Guangxis), Birmas, Laoses, Kambodžas, Vietnamis, Tais ja Malaisia lääneosas. Levila kõige lõunapoolsem koht on Malaisias Kedahi osariigis Jitra lähedal, kus on ka liikide Provespa anomala ja Provespa nocturna levila kõige põhjapoolsem punkt.
Criollo
pisi|Criollo mära Argentinas Criollo on hobusetõug. See aretati baguales ' test – Argentina pampa taasmetsistunud hobustest.
Need oma korda pärinesid hispaania mustangidest, kes põgenesid 16. sajandil maadeavastajate juurest või kes jäeti maha.
Kuna need hobused on tugevad, väledad ja keskmist kasvu (turja kõrgus 150 cm), siis sobivad nad hästi kauboidele ja polomängijatele.
Provespa barthelemyi
Kasutamine
Yunnanis on see herilane tavaline toit.
Lynne McGranger
pisi|Lynne McGranger (2016) Lynne McGranger (sündinud 29. jaanuaril 1953 Sydneys) on Austraalia näitleja.
Ta töötas enne näitlejakarjääri algkooliõpetajana. Ta alustas näitlemist teatrinäitlejana, mängides muuhulgas muusikalides "Bye Bye Birdie" ja "West Side'i lugu" ("West Side Story").
Sandra Reemer
1976. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hollandit lauluga "The Party's Over" ning sai 56 punktiga üheksanda koha.
1979. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hollandit lauluga "Colorado" ning sai 51 punktiga 12. koha.
Wilhelm Miklas
Wilhelm Miklas (15. oktoober 1872 Krems an der Donau – 20. märts 1956 Viin) oli Austria liidupresident aastail 1928–1938.
Hubert Raid
Elulugu
Hubert Raid oli teenistuja poeg ja Raivo Raidi isa.
Lõpetas 1951 Tartu 1. Keskkooli, 1956 EPA ja Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi (ELVI) aspirantuuri; veterinaariakandidaat (1964, EPA), väitekiri "Diagnostiliste meetodite täiustamine ja piima füüsikalis-keemilise omaduste uurimine lüpsilehmade latentse streptokokilise udarapõletiku korral Eesti NSV tingimustes". Oli ELVI veterinaariaosakonna nooremteadur 1962–69, teadusinfo-osakonnas 1969–72 ja selle sektori juhataja 1972–84, ELVI veterinaariaosakonna mastiitide uurimise labori juhataja 1984–87 ja 1987–94, EPMÜ veterinaaria uurimise keskuse mastiitide uurimise labori juhataja. .
Teadustöö
Uurimisvaldkond: veterinaarmikrobioloogia, mastiidid.
Fauvillers
Fauvillers on asula ja vald Belgias Luxembourgi provintsis Valloonia piirkonnas.
Asulad
Fauvillers koosneb kolmest osast ja mitmest asulast:
Johann Schwartz
Johann Schwartz on olnud mitme Eestiga seotud isiku nimi:
Aus deutscher Geistesarbeit
Aus deutscher Geistesarbeit (alapealkiri Wochenblatt für wissenschaftliche und kulturelle Fragen der Gegenwart) oli ajakiri, mis 1924–1934 ilmus Tallinnas. Ajakirja andis 1932–1934 välja Alfred Heinrich Hermann Piers Walter.
Briti farmakopöa
Briti farmakopöa (lüh BP) on Suurbritannias regulaarselt välja antav ametlik kogumik kohustuslikke eeskirju, mis puudutavad nii humaan- kui veterinaarravimite, ravimainete, -preparaatide ja -vormide valmistamist, säilitamist ja kvaliteedi määramist ning annuseid.
Briti farmakopöad koostabe ja annab välja British Pharmacopoeia Commission Secretariat of the Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency.
2014. aasta väljaanne
Briti farmakopöas (ISBN 9780113229352) on hõlmatud ka kõik Euroopa farmakopöas sisalduvad monograafiad.
Edda-Merike Pelt
Edda-Merike Pelt (sündinud 22. detsembril 1951 ) on eesti reisiettevõtja ja esperantist.
Aastatel 2013–2016 on ta Eesti esindaja Ülemaailmses Esperantoliidus.
Ta on Tartu Esperanto Seltsi liige.
Eliisa
Eliisa on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 577. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Eliisa 167 naisel.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Elīsa 12 inimesel.
George Everest
Sir George Everest CB FRS FRAS FRGS (4. juuli 1790 – 1. detsember 1866) oli briti maamõõtja ja geograaf. Ta oli aastatel 1830–1843 India peamaamõõtja (Surveyor General of India).
Ta sai sõjaväelise hariduse Marlow's ning liitus Briti Ida-India Kompaniiga. Ta jõudis Indiasse 16-aastaselt. Everestist sai Suure Trigonomeetrilise Maamõõtmise juhi William Lambtoni assistent ning aastal 1823 asus ta ise projekti juhtima. Tema suurim panus oli 2400-kilomeetrise meridiaanikaare mõõtmine, mis ulatus India lõunapoolseimast punktist Nepalini. Meridiaanekaare mõõtmine toimus aastatel 1806–1841. Aastal 1830 sai temast India peamaamõõtja, ta läks erru 1843. aastal ning naasis kodumaale.
Hendrik Palmre
Hendrik Palmre (aastani 1938 Heinrich Barkrall-Barkla, autorina ka Barkla; 11. detsember 1904 Rakvere vald, Virumaa – 6. detsember 1989 Tallinn) oli eesti geoloog.
Elulugu
Hendrik Palmre oli mõisatöölise poeg.
Lõpetas 1927 Rakvere Ühisgümnaasiumi, 1939 TÜ loodusteaduste erialal, geol-knd (1947, TÜ), väitekiri "Eesti klaasiliivad". Oli 1938–47 Loodusvarade Instituudi geol-osakonna geoloog, 1947–66 GI rakendusgeol (aastast 1961 litol ja mineral) sektori juhataja, 1966–83 KI rikastamisprotsesside labori vanemteadur.
Teadustöö
Uurimisvaldkond: Eesti maavarad, peamiselt klaasiliivad, savid, rauamaagid, polümetallid, Eesti aluspõhja polümetalne maagistumine, eriti sulfiidsete maakmineraalide geokeemia. Koostas u veerandi Eesti maavarasid käsitlevast osast koguteoses Геология СССР (Moskva, 1960). 20 teadustrükist.
Remmelga tänav (Pärnu)
Remmelga tänav on tänav Pärnus Rannarajooni linnaosas.
See saab alguse Esplanaadi tänava ja Mere puiestee ristmikult. Remmelga tänavalt saab omakorda alguse Seedri tänav.
Tänava pikkus on ligikaudu 154 meetrit.
Tänav jääb täies ulatuses Pärnu vanalinna ja kuurordi muinsuskaitsealale.
San Zeno katedraal
pisi|right|200px|San Zeno basiilika San Zeno katedraal (ka Basilica di San Zeno, San Zeno Maggiore või San Zenone) on väike basiilika Põhja-Itaalias Veronas.
Katedraali kuulsus tuleneb osaliselt ehitise arhitektuurilisest väärtusest ning osaliselt ka sellest, et Shakespeare'i näidendis "Romeo ja Julia" abiellusid peategelased San Zeno katedraali krüptis.
Katedraali kõrval asub benediktlaste klooster, mõlemad ehitised on pühitsetud pühale Zenole.
Lilija Līce
Elukäik ja haridus
Sündis Alūksne piirkonnas Alsviķi vallas talupidajate peres. Pärast karjalapsepõlve õppis Alsviki kihelkonnakoolis Strautiņis (1923–1928) ja Riia 3. gümnaasiumis (1928-1932). Seejärel jätkas õpinguid Läti Ülikoolis klassikalise filoloogia erialal (1933–1935). 1935–1942 töötas oma koduvallas Līči linnakeses, 1942. aastal hakkas õppima skulptuuri Läti Kunstiakadeemia skulptuuriosakonnas Teodors Zaļkalnsi juures, lõpetas 1949. aastal. Aastail 1949–1950 töötas Läti Kunstiakadeemias skulptuuriosakonna assistendina. Alates 1949. aastast osales näitustel, Läti Kunstnike liitu kuulus alates 1952.
Looming
Kunstniku skulptuurid on selge, vaoshoitult modelleeritud vormiga, mõnikord peaaegu abstraktse vormini üldistatud, eriti graniidis. Ta on loonud ka pronksskulptuure ja reljeefe kohrutatud metallist, modelleerinud medaleid, samuti pisiplastikat terrakotas, šamotis ja muudes materjalides. Sage motiiv on hobused jooksmas, samuti moodustavad omaette lõigu tema loomingus lüürilised emasid ja lapsi kujutavad skulptuurid ja grupid. 1974. aastal toimus suur Lilija Līce loomingu ülevaatenäitus Alūksnes.
Tema teoseid on eksponeeritud kõigil vabariiklikel ülevaatenäitustel Lätis, samuti läti kunsti näitusel Moskvas 1955 ja Baltimaade kunsti näitustel Moskvas 1960. ja 1964. aastal. Kunstnik viibis loomingulistel lähetustel Moskvas 1955. ja 1959. aastail. 1968. aastal esines üks tema töödest "Õed" ülevaatenäitusel Hämeenlinna kunstimuuseumis Soomes.
Heddy Lester
pisi|Heddy Lester Heddy Lester (sünninimi Heddy Affolter; 18. juunil 1950 Leeuwarden – 29. jaanuar 2023) oli Hollandi laulja ja näitleja.
Melmoth
Melmoth on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis King Cetshwayo ringkonnas, Mthonjaneni valla halduskeskus.
Heddy Lester
1977. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hollandit lauluga "De mallemolen", saades 35 punktiga 12. koha.
Melmoth
Linn on asutatud 1888. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Melmothi elanikest mustanahalisi aafriklasi 95,00%, valgeid 2,64%, värvilisi 1,43%, India või Aasia päritolu inimesi 0,82% ja teisi 0,12%. Suulu keelt pidas emakeeleks 87,46% inimestest, inglise keelt 4,51%, ndebele keelt 2,70%, afrikaani keelt 2,27% ja tsvana keelt 0,85%.
Lilija Līce
Looming
Lilija Līce on maetud Alūksne kalmistule. Kunstniku 100. sünniaastapäevaks anti 2013. aastal välja raamat tema elust "Tēlniece Lilija Līce" (autor Jānis Polis), mis tugineb ta sugulaste ja kaasaegsete mälestustele kunstnikust.
Glaukoniit
Glaukoniit on hüdrovilkude rühma mineraal, mida leidub liiva- ja lubjakivides. Kui liiva- ja lubjakivis on glaukoniidi sisaldus üle 50%, siis räägitakse glaukonitiidist.
Eestis leidub glaukoniiti kambriumi ja ordoviitsiumi liiva- ja lubjakivides.
Glaukoniit tekib meres, sadenedes välja mereveest. Üldiselt tähendab see, kui kivimid sisaldavad ohtralt glaukoniiti, et settimine oli aeglane, glaukoniidi teke tähendab aga seda, et keskkonnas on vähe hapnikku. Tekkeks on vajalik, et setted sisaldaks rauarikaste vilkude terakesi ja orgaanilist ainest. Tänapäeval tekib glaukoniit Musta mere läänekalda liivastes setetes.
Johannes Vares-Barbaruse mälestussammas
Johannes Vares-Barbaruse mälestussammas on mälestusmärk, mis algselt asus Tallinnas Kadrioru administratiivhoone ees. Samba autor on August Vomm. See püstitati 1958. aastal. 1990. aastal sammas teisaldati.
Klint
pisi|[[Balti klint Pakri poolsaarel]] Klint (vananenud kirjanduses glint) on samasuunalise kallakuga erisuguse kulumiskindlusega kivimikihtide pikaajalisel kulumisel tekkinud kulumisjärsak. Tuntuim klint on Balti klint, mis on nähtav ka Eesti alal.
Harmony (ansambel)
pisi|Harmony (1978) Harmony oli Hollandi ansambel.
1978. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Hollandit lauluga "'t Is OK" ning sai 37 punktiga 13. koha.
Madise raba
pisi|Madise raba (juuni 2009)
Madise raba on raba Jõgeva maakonna edelaosas Põltsamaa vallas, osa Umbusi rabast ja laiemalt Põltsamaa-Umbusi soostikust.
Elisabeth Linnuse
Elisabeth Linnuse (1896 – 13. mai 1973 Tallinn) oli eesti haridus- ja Eesti esperantoliikumise tegelane.
Ta oli Tallinna 14. Algkooli (praegune Liivalaia Gümnaasium) direktor.
Woldemar Hansen
Õppis aastatel 1845–1847 Tallinna kubermangugümnaasiumis ning 1847–1852 Tartu ülikooli usuteaduskonnas, grad. stud. Korporatsioon Estonia liige.
Oli 1852 prooviaastal Jõhvi Mihkli koguduses Friedrich Ferdinand Meyeri juures. Aastatel 1852–1853 töötas Tartus koduõpetajana. Ordineeriti 16./28. mail 1854 Riias õpetajaks.
Oli aastatel 1854–1881 (introdutseeriti 6. juunil/18. juunil 1854) Paistu Maarja koguduse õpetaja. Oli aastast 1866 Pärnu ja Viljandi kreisi vaimulik koolirevident. Toimetas eestikeelset misjoniajalehte Tule ja wata.
Isiklikku
Tema poeg Winfried Martin Hansen oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja.
Pärna tänav (Pärnu)
Pärna tänav on tänav Pärnus Rannarajooni linnaosas.
See saab alguse Nikolai tänavalt, ristub Roosi tänavaga ja lõppeb liitudes Paul Kerese tänavaga. Pärna ja Roosi tänava risti liitub ka Sääse tänav.
Tänava pikkus on ligikaudu 282 meetrit.
Tänav jääb täies ulatuses Pärnu vanalinna ja kuurordi muinsuskaitsealale.
Ambla-Aravete Kool
Ambla-Aravete Kool on lasteaed-põhikool Järva maakonnas Järva vallas (varem Ambla vallas) Ambla asulas.
1. septembril 2018 liitus Aravete Lasteaed Mesimumm Ambla Lasteaed-Põhikooliga. Uue õppeasutuse nimeks sai Ambla-Aravete Kool.
GIF
pisi|GIF-vormingus animeeritud pilt Maast
GIF (lühend inglise keele sõnadest Graphics Interchange Format) on rasterpildi vorming, mille võttis kasutusele ettevõte CompuServe 1987. aastal ning mis on sealtpeale laialdaselt veebis kasutusel tänu heale tehnilisele toele ja lihtsusele.
GIF-vorming toetab igas pildis kuni 8 bitti piksli kohta, mis võimaldab ühel pildil kuni 256 värvi. Samuti toetab GIF-vorming animatsioone, sealjuures iga kaadri kohta värviskaalat (kuni 256 värvi). Värvitoonide skaala piirangud muudavad GIF-vormingu vähem sobivaks piltide taastamiseks või ümbervormindamiseks, pigem sobib GIF-vorming hästi lihtsamate pilte jaoks (logod, ikoonid, liikuvad logod, algelisemate mängude graafika).
GIF-vormingus pildid on pakitud Lempel-Ziv-Welchi (lühendatult LZW) meetodil, mis on universaalne, kadudeta pakkimist võimaldav algoritm. Lempel-Ziv-Welchi meetod lubab vähendada faili mahtu, ilma et pildikvaliteet oluliselt halveneks. Lempel-Ziv-Welchi pakkimise meetod patenteeriti 1985. aastal. Vaidlus litsentsilepingu üle toonaste patenti omavate firmade vahel (Unisys ja CompuServe) tõi kaasa uue GIF-vorminguga sarnase vormingu – PNG loomise 1996. aastal. Vaidlus kestis 2003. aastani, kui vaidlusalused patendid Ameerika Ühendriikides kehtivuse kaotasid.
Ajalugu
pisi|240x240px|Animated gif GIF-vormingu töötas välja CompuServe ja avaldas selle 1987. aastal. GIF-vorming oli alternatiiv RLE-vormingule (ingl Run-length encoding format), revolutsiooniliseks tegi GIF-vormingu aga värvide tugi (256 värvi), sest RLE-vorming võimaldas luua vaid must-valgeid kujutisi. GIF-vorming leidis kiiresti ülemaailmset kasutust ning võitis populaarsust just tänu Lempel-Ziv-Welchi andmete pakkimise meetodile, mis võrreldes varasema RLE-vorminguga suutis küllaltki suuri pilte pakkida, tehes need märgatavalt kiiremini allalaaditavaks ka tollal kasutusel olnud aeglaste modemitega. Nii sai GIF-vormingust üks kahest populaarseimast vormingust (koos algelisema XBM-vorminguga, mis toetas vaid must-valgeid pilte), mida veebilehtedel kasutati.
GIF-vormingul on kaks versiooni: algne 1987. aastal loodud 87a ja 1989. aastal paljude täiendustega välja antud versioon 89a. Viimase versiooniga lisandus GIF-vormingule läbipaistvate piirkondade võimalus GIF-vormingus ja interlace-omadus, mis lubab GIF-vormingus veebilehele üleslaaditud piltide kiiret eelvaadet (laadimise alguses on pilt hägune ning muutub teravamaks vastavalt laadimise edenemisele, see võimaldab ka aeglasema ühenduse puhul otsida soovitud pilte lihtsamalt, ilma neid täielikult laadimata, vaid otsustades eelvaate järgi).
Unisys kaotas 1999. aastal GIF-vormingu litsentsitasud mitteärilistele ettevõtetele ja erakasutajatele. 2003. aastal kaotas kehtivuse Lempel-Ziv-Welchi patent Ameerikas ja 2004. aastal Jaapanis. Ka IBM on litsentseerinud Lempel-Ziv-Welchi algoritmi, kuid pole kasutamise eest tasu nõudnud. Facebooki jõudis GIF-vorming 2015. aastal.
Kvaliteedi parandamine
GIF-vormingus pildi bittide arv piksli kohta varieerub vahemikus 1–8. Mida rohkem bitte piksli kohta, seda teravam pilt. Tõetruu värvide kujutamine algab aga alates 24 bitist piksli kohta, seega on standardne GIF-vormingus pilt limiteeritud värvidega ning värvipaletti mitte mahtuvad toonid (kuni 256 tooni) kaotatakse ära. Kvaliteedi parandamiseks võimaldavad pilditöötlusprogrammid kasutada pilditöötlusel pseudotoonimist ehk virvtoonimist (ingl dithering ), mis lubab kasutajal määrata, millist värvitooni olemasolevast spektrist hoitakse suurima visuaalse kvaliteediga. Kvaliteedi parandamisega kaasneb ka failimahu suurenemine, sest GIF-vormindusel kehtib reegel: mida rohkem värve on paletis, seda suurem on pildifail. Teine võimalus visuaalset kvaliteeti tõsta on servade eraldamist teostava lineaarse filtri lisamine, kaotades nii GIF-vormingus pildi "teralise" välimuse ja lisades teravust.
Loomutruu värv
pisi|vasakul|Tõetruu värvi saavutamine|171x171px
GIF-vorming piirab bittide arvu pikslis vaid 8 bitini piksli kohta, seega on GIF-vormingus pildid piiratud paletiga, milles saab olla kuni 256 värvi (läbipaistvat tooni kasutades 255 värvi pluss läbipaistev kiht). Ainuüksi 256 värviga ei ole võimalik loomutruusid värve edastada, seega liidetakse mitu GIF-vormingus pilti ühte plokki, mitmekordistades nii võimalike värvide arvu ja võimaldades tõetruu värvi edastamise ka GIF-vormingus failidega.
Teine võimalus tõetruusid värve GIF-vormingus kuvada on kasutada "89a" versiooniga lisandunud läbipaistvat kihti. Kasutades läbipaistvaid kihte saab iga pildi allesjäänud 255 värvi kuhjata üksteise otsa, sellises moel koostatud piltide plokk suudab tänu läbipaistvatele kihtidele edastada rohkem kui 265 värvi, luues efekti tõetruust värvist.
Peamine probleem, mis tõetruu värvi saavutamisega kaasneb, on selles, et iga pildiploki osa nõuab oma värvipaletti, kaotades nii GIF-vorminduse põhiväärtuse – suurte failide oluliselt väiksemaks pakkimise. Teine probleem on pildi kihilisusega kaasnev faili keerukus, mis käib osadele GIF-i viimistlusega tegelevatele programmidele üle jõu. Paljud piltide viimistlusprogrammid tõlgendavad ploki kihte või osasid iseseisvate animeeritud kaadritena ning näitavad neid üksteise järel, mitte üheaegselt, kaotades nii tõetruu värvi efekti. Ka paljudel veebilehtedel on probleeme keerukama, kihilise GIF-vormindusega ning veebibrauser näitab eri kihte väikese viitega ükshaaval.
Provespa nocturna
Liiki kirjeldas 1935 Jacobus van der Vecht.
Liik on tekkinud siis, kui Provespa barthelemyi oli juba lahknenud.
Parasiidid
Selle liigi parasiidid on Bareogonalos ja Xenos provesparum.
Ökoloogia
Selle liigi töölistelt Malai poolsaarel on leitud torukäpa Coelogyne fimbriata õietolmu. Tõenäoliselt on nad selle taime tolmeldajad.
Elika
Elika on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 818. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Elika 86 naisel.
Augustin Pung
Augustin Pung (10. märts 1898 Valga – 28. aprill 1972 Tartu) oli eesti koori- ja orkestrijuht, muusikapedagoog ja esperantist.
Ta töötas aastast 1928 Viljandi koolides muusikaõpetaja ja koorijuhina, juhatas aastatel 1931–1933 Viljandi Helikunsti Seltsi meeskoori ja 1935–1940 segakoori Koit. Ta oli aastatel 1944–1945 Viljandi linna täitevkomitee esimees ja 1945–1946 Viljandi I Keskkooli direktor.
Ta oli aastal 1945 Viljandi Lastemuusikakooli asutajaid, viiuliõpetaja ja aastatel 1945–1966 kooli direktor; tema õpilaste hulgas olid Mati Kärmas, Mare Teearu, Jaan Tork. Ta asutas aastal 1947 Viljandi taidlussümfooniaorkestri ning juhtis seda aastani 1961.
Ta on kirjutanud koori- ja soololaule ning instrumentaalpalu.
Maggie MacNeal
pisi|Maggie MacNeal Maggie MacNeal (õieti Sjoukje van’t Spijker; sündinud 5. mail 1950 Tilburgis) on Hollandi laulja.
Ta oli ansambli Mouth & MacNeal liige, mis esindas Hollandit 1974. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel.