cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bulgaaria Kommunistlik Partei
Bulgaaria Kommunistlik Partei (BKP; bulgaaria keeles Българска Комунистическа Партия, БКП) oli Bulgaaria Rahvavabariigi võimupartei aastast 1946 aastani 1989, kui Bulgaaria kui sotsialistlik riik lõppes olemast. Bulgaaria Kommunistlik Partei oli 1944. aastal võimule tulnud Isamaa Rinde koalitsioonis ülekaalus. Aastal 1944 korraldati tsaarivastane riigipööre, kui Punaarmee riiki sisenes. Bulgaaria Kommunistlikule Parteile allus riigi sõjavägi Bulgaaria Rahvaarmee.
Voika oja
Oja on 12,1 km pikk, valgla pindala on 27,1 km². Oja voolab läbi Viinamärdi ja Voika järvest. Oja suubub paremalt poolt Elva jõkke.
Bulgaaria Kommunistlik Partei
BKP põhisuund oli Vladimir Lenini demokraatlik tsentrism. Partei kõrgeim organ oli Partei Kongress, mis kogunes iga viie aasta järel. Kui Partei Kongress kogunenud ei olnud, juhtis erakonda Keskkomitee, kuid kuna see kogunes vaid korra aastas, tegeles igapäevase asjaajamisega Poliitbüroo ja selle Seisev Komitee. Partei juht oli peasekretär.
Bulgaaria Kommunistliku Partei ideoloogia oli saksa filosoofi Karl Marxi ja vene poliitiku Vladimir Lenini ideedel põhinev marksism-leninism. Kuuekümnendatel viidi sisse majandusreformid, plaanitust rohkem toodetut lubati vabalt müüma hakata. Kui Mihhail Gorbatšov 1985. aastal Nõukogude Liidus võimule tuli, muutus BKP poliitika liberaalsemaks ning lõpuks likvideeriti see koos Bulgaaria RV-ga täielikult. Aastal 1990 nimetati Bulgaaria Kommunistlik Partei ümber Bulgaaria Sotsialistlikuks Parteiks.
Tšauni rajoon
Tšauni rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšuktšimaal.
Rajoonis on 5 kohalikku omavalitsusüksust ja 12 asulat.
Thomas Harder-Mündrick
T(h)omas Harder-Mündrick (perenimi ka Harder, Mündrick, Mönnick; umbes 1495 Rootsi – 1565 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Pazzi vandenõu
pisi|Aastast [[1479 pärinev Leonardo da Vinci joonistus, mis kujutab poodud Pazzi vandenõulast Bernardo di Bandino Baroncellit]] Pazzi vandenõu oli Pazzi perekonna liikmete ja teiste salaplaan Medici perekonna liikmete renessansiaegse Firenze valitsejate kohalt kõrvaldamiseks. 1478. aasta 26. aprillil püüti tappa Lorenzo de' Medicit ja tema venda Giuliano de' Medicit; Lorenzo sai haavata, kuid jäi ellu ja Giuliano tapeti. Vandenõu nurjumine tugevdas de' Medicide positsiooni ja Pazzi perekond pagendati Firenzest.
Thomas Harder-Mündrick
Tõenäoliselt oli ta aastast 1537 Oleviste kihelkonna köster. Aastast 1540 oli ta Pühavaimu koguduses eesti ja rootsi keeles jutlustaja. Aastani 1543 oli ta ka Kalamajas Gerdruthi koguduses eesti keeles jutlustaja.
1549. aastal on teda mainitud Tallinna Uue seegi diakonina.
Pazzi vandenõu
Taust
Pazzid ei olnud salanõu ainsad eestvedajad: vandenõu keskmes oli Medicide vaenlase paavst Sixtus IV pankuriteks olnud Firenze perekond Salviatid. Paavst oli Milanolt ostnud Kirikuriigi ja Toscana alade vahelisel piiril asunud Imola kindluse valitsemisõiguse, mida Lorenzo de' Medici soovis Firenzele. Olgugi et Francesco de' Pazzi oli lubanud paavsti mitte aidata, finantseeriti Imola ostu just Pazzi panga poolt. Tasuna selle eest tagas paavst Sixtus IV Pazzidele monopoli Tolfas asunud maarjajää leiukohtade üle : maarjajää oli Firenze majanduses kesksel kohal olnud tekstiilikaubanduse seisukohalt hädavajalik värvikinnisti. Lisaks andis paavst Pazzi pangale hästitasuvad õigused paavsti sissetulekute haldamiseks.
Sixtus IV määras oma lähisugulase Girolamo Riario Imola uueks valitsejaks ja Francesco Salviati Pisa peapiiskopiks; Pisa oli Firenze endine kaubanduslik rivaal, kuid selleks ajaks allus Pisa Firenzele. Kuna see vaimulik positsioon oleks esitanud tema valitsusele Firenzes suure väljakutse, oli Lorenzo keeldunud Salviatidele Pisasse sisenemist lubamast.
Girolamo Riario, Francesco Salviati ja Francesco de' Pazzi panid kokku plaani Lorenzo ja Giuliano de' Medici tapmiseks; nad pöördusid toetuse saamiseks ka paavst Sixtuse poole. Seepeale tegi paavst väga hoolikalt sõnastatud avalduse, milles ta ütles, et tema püha ametikoha tõttu ei saa ta anda luba tapmiseks. Samas tegi ta selgeks, et paavstivõimule tooks Medicide Firenzes nende võimupositsioonilt eemaldamine suurt kasu ja et ta käsitleks vastutulelikult seda, kes iganes seda saavutaks. Ta juhendas mehi tegema seda, mida nad selle eesmärgi saavutamiseks vajalikuks pidasid ja ütles, et pakub neile sellist tuge, mida ta vähegi pakkuda saab.
Aastal 2004 avastas ajaloolane Marcello Simonetta Ubaldini perekonna arhiivist krüpteeritud kirja ja dešifreeris selle. Sealt ilmnes, et Urbino hertsog, nimekas humanist ja Kirikuriigi kondotjeer Federico da Montefeltro, oli vandenõuga olulisel määral seotud ja et ta oli võtnud endale kohustuse paigutada 600 sõjaväelast väljapoole Firenzet õiget momenti ootama.
Rünnak
Medici vendadele tungiti kallale 1478. aasta 26. aprillil toimunud pühapäevase püha missa ajal: seda Firenze Santa Maria del Fiore toomkirikus toimunud missast osa võtnud 10 000 inimese ees. Bernardo Bandi ja Francesco de' Pazzi pussitasid Giuliano de' Medicit 19 korda. Sel ajal kui ta toomkiriku põrandal verest tühjaks jooksis, pääses tema vend Lorenzo tõsiste, kuid mitte eluohtlike haavadega ja ta lukustati turvaliselt Angelo Poliziano käärkambrisse. Koordineeritud katse vangistada Firenze õigluse gonfalonjeer ja sinjoriia nurjus siis kui vandenõus osalenud peapiiskop ja Salviati klanni pea lukustati ruumi, mille uksed suleti varjatud ukseriiviga.
Riigipöördekatse oli nurjunud ja raevus firenzelased võtsid vandeseltslased kinni ja tapsid nad. Jacopo de' Pazzi visati aknast alla ja talle lõpu tegemiseks vedas rahvahulk teda alasti mööda tänavaid ja viskas ta Arno jõkke. Pazzi perekonnalt võeti ära kõik nende Firenzes asunud varad ja iga jälg nende nimedest kustutati. Salviati poodi Palazzo Vecchio müüride külge. Kuigi Lorenzo pöördus rahvahulga poole palvega mitte viia läbi ilma kohtuotsuseta õigusemõistmist, tapeti ikkagi paljud vandeseltslased ja inimesed, keda sellest süüdistati. Lorenzo suutis päästa Sixtus IV lähisugulase Raffaele Riario, kes oli pea kindlasti süütu vandeseltslaste poolt haneks tõmmatu ja veel kaks teist vandeseltslaste lähisugulast. Peamisi vandeseltslasi aeti taga mööda kogu Itaaliat ja erinevate üle Euroopa asunud Pazzide ettevõtete varandused rööviti. Ära keelati Pazzi perekonna vapp ja kõik viited perekonna nimele.
Tagajärjed
Pazzi vandenõu tagajärjena pani paavst Sixtus IV Firenze Salviati päritolu peapiiskopi hukkamise eest kirikuvande alla, keelates ära missad ja armulaua. Sixtus värbas traditsioonilise paavsti sõjaväelise toe ehk Napoli kuninga Ferdinando I (tuntud ka kui Don Ferrante) Firenzet ründama. Kuna Firenze traditsiooniliste liitlaste Bologna ja Milano poolt ei olnud abi tulemas, olid Lorenzo väljavaated kohutavad ja ta tegi midagi ebatavalist: ta seilas Napolisse ja andis end kuningas Don Ferrante kätte vangi; sinna jäi ta kolmeks kuuks. Lorenzo julgus ja karisma veensid Ferrantet teda toetama paavst Sixtusega rahu üle peetud läbirääkimistel (kuigi see jäi tagajärgedeta).
Pazzi vandenõu sündmused mõjutasid Medici režiimi arengut kahel viisil: need veensid Medicide toetajad selles, et nad soovivad poliitilise võimu suuremat ühte kohta koondamist ja need tugevdasid Lorenzo de' Medici, kes oli demonstreerinud oma tugevat suutlikkust linna välisasjade läbi viimisel, võimu. Sellest julgust saanud Medicide partei viis ellu uusi reforme. .
Ent aastal 1494, mil Piero di Lorenzo de' Medici kukutati, naasid Pazzid ja mitmed teised poliitilised pagendatud Firenzesse, et võtta osa rahva valitud valitsuse tööst.
Kultuuris
Vittorio Alfieri näidend "La congiura de' Pazzi" (esmaettekanne aastal 1787, esimest korda avaldatud aastal 1789) on üks versioon vandenõu loost; nagu on üks versioon ka Ruggero Leoncavallo ooper "I Medici".
Üllissaare nina
Üllissaare nina (ka Üllisaare nina) on neem (maanina) Saare maakonnas Muhu vallas.
Neeme koordinaadid on.
Casapesenna
Casapesenna on asula ja vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis. Casapesenna asub Napolist umbes 20 km loodes ja Casertast umbes 20 km edelas.
8 meetri kõrgusel merepinnast asuva Casapesenna asustustihedus oli 2010. aasta lõpul inimest ruutkilomeetri kohta. Casapesenna piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Giugliano in Campania (NA), San Cipriano d'Aversa, Villa Literno, San Marcellino, Trentola-Ducenta, Villa di Briano.
Poliitika
Maffia sisseimbumise tõttu Casapesenna võimuorganisse saatis Monti valitsus organiseeritud kuritegevuse vastase seaduse alusel kohaliku võimuorgani 2012. aastal laiali ning määras asemele valitsuse eriesindaja (commissario straordinario).
August Oinas
August Oinas (29. märts 1898 Õisu vald, Paistu kihelkond, Viljandimaa – 28. juuli 1965 Buenos Aires, Argentina) oli Eesti ajaloolane.
Elukäik
August Oinas oli talupidaja poeg.
Oli 1918–20 Vabadussõjas.
Õppis aastatel 1920–1924 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas. Akadeemiliselt oli ta EÜS Ühenduse ja ÜS Raimla liige.
Töötas Riigi Keskarhiivis ametnikuna, oli 1933–1934 ajalehe Vaba Sõna ja aastast 1934 ajalehe Uus Sõna peatoimetaja, 1941–1944 Eesti Sõna toimetuse liige ja 1943–1944 selle peatoimetaja.
Põgenes 1944. aastal Saksamaale, sealt siirdus 1945. aastal Taani ja 1949. aastal Argentinasse.
Vahur Karus
pisi|Vahur Karus 2022. aasta [[Võidupüha paraadil Kuressaares]] Vahur Karus (sündinud 17. novembril 1974 Pärnus ) on Eesti sõjaväelane (brigaadikindral), aastast 2021 Kaitseväe Akadeemia ülem.
August Oinas
Teadustöö
Uurimisvaldkond: peamiselt Eesti ajalugu; arhiivindus. Oli kirjastuse Loodus teaduslike väljaannete toimetaja, "Eesti rahva ajaloo" autoreid ja toimetajaid.
Glanegg
Glanegg (sloveeni: Klanek) on vald Austrias Kärnteni liidumaal Feldkircheni ringkonnas.
Glanegg asub Glani orus Sankt Veiti ja Feldkircheni vahel.
Koostöine kontakt
pisi|315x315px|Kontaktioskused suhtlusoskuste skeemil (ESTÜ, 2007) Koostöine kontakt (pr rapport, rapporter 'side, seos, võrdne vahetus') on usaldust toetav vastastikune suhe, mille loomiseks kasutatakse sünkroonimist. Osa psühholoogilise kontakti uurijaid kasutab koostöise kontakti kohta terminit rapport.
Eduka koostöise kontakti loomine
Koostöise kontakti õnnestumiseks on oluline:
Mõjuvamatena tuuakse välja kaht tehnikat:
Sünkroonimine
Suhtluse sünkroonimine sisaldab peegeldamist ja sobitamist eri viisidel, nii mittesõnalistel kui sõnalistel viisidel. Need loovad eeldused usalduse tekkeks ja nende eesmärk on viia (tavapärasest kiiremini) inimeste avatuse, üksteise mõistmise ja panustamise soovini.
See pole lihtsalt peegeldamine (mis võib jätta mulje teise järgiahvimisest), vaid sügavam protsess.
Sünkroonimine võib olla verbaalne e sõnaline, kui see peegeldab teise suhtleja jaoks olulisi sõnu, sõnaühendeid ja sõnade lauseks ühendamise viise. Selline tegevus meenutab ümbersõnastamist, kuigi ei pruugi sisaldada kuuldu otsest kordamist, vaid ainult samade sõnade / sõnamustrite kasutamist. Mitteverbaalse sünkroonimise puhul peegeldatakse hingamist, kõne rütmi, energiataset, miimilisi liigutusi, poosimuutusi jms. Seda soovitatakse teha pigem väikeste liigutustega, ka juhul, kui suhtluspartneri liigutused on suure amplituudiga.
Sünkroonimine võib toimuda:
Sobitamine
Sobitamine / häälestus on teadliku suhte loomine nii sõnaliste kui mittesõnaliste vahendite abil.
See tehnika sisaldab:
Koostöine kontakt ei ole lihtsalt suhete loomise vahend, vaid see on tõenäoliselt efektiivsuse alus. See võimaldab suhetes saavutada, et võetakse ideid paremini vastu, jagatakse omapoolset teavet, tehakse meelsamini koostööd.
Seetõttu soovitatakse sellist kontakti saavutamise tehnikat intervjueerimisoskuste komponendina kiirema ja soodsama tulemuse saavutamiseks. Tänapäeval kasutatakse koostöise kontakti tehnikat õppimisel ja õpetamisel.
Koostöise kontakti tehnikaga liialdamine võib viia ka ebaeetilise käitumiseni
Université Pierre-et-Marie-Curie
Université Pierre-et-Marie-Curie oli Prantsuse ülikool, mis loodi 1. jaanuaril 1971. See kadus 1. jaanuaril 2018 Sorbonne'i Ülikool kasuks pärast uue ülikooli loomise määruse avaldamist 21. aprill 2017 Euroopa Liidu Teatajas.
Henn Pärn (ökoloog)
Henn Pärn (sündinud 3. aprillil 1939 Kaarli vallas Viljandimaal) on eesti metsandusteadlane ja ökoloog.
Elulugu
Henn Pärn on talupidaja poeg.
Ta kuulub alates 1998 Eesti Keskerakonda.
Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: metsaökoloogia, dendrokronoloogia. Välja selgitanud mullatingimuste, antropogeensete (peamiselt tolmusaaste) jt tegurite mõju puistute seisundile ning puutuha väetisena kasutamise mõju puistute juurdekasvule. Väljaande "Metsanduslikud uurimused" toimetuskolleegiumi liige ja toimetaja. H. Fordi Euroopa looduskaitseauhind (1998), Eesti Vabariigi teaduspreemia (2004). Umbes 60 teadustrükist.
Herscheli kosmoseteleskoop
Herscheli kosmoseteleskoop töötas aastatel 2009–2013 ning see oli suurim kosmoseteleskoop, mis vaatles kosmost infrapunalainealas. Kosmoseteleskoobi peapeegli läbimõõt oli 3,5 meetrit. NASA osales missioonil partnerina, abistades kosmoseteleskoobi tehnikaga ja analüüsis kogutud andmeid.
Kosmoseteleskoop vaatles kosmost Lagrange'i punktis L2 ning see uuris täheteket ja selle mõju tähtedevahelisele keskkonnale, galaktikate moodustumist ja arengut ning Universumi molekulaarset koostist.
Jan Błoński
Jan Błoński (15. jaanuar 1931 Varssavi – 10. veebruar 2009 Kraków) oli poola kirjandusteadlane, kirjanduskriitik, publitsist ja tõlkija.
Ta sündis aastal 1931 Varssavis. Ta on lõpetanud Krakówi ülikooli.
Ta oli Krakówi ülikooli professor. Ta on uurinud Stanisław Ignacy Witkiewiczi, Witold Gombrowiczi, Czesław Miłoszi, Sławomir Mrożeki ja teiste poola kirjanduse suurkujude loomingut.
Herscheli kosmoseteleskoop
Herscheli spektromeetreid ning kaameraid hoiti suure vaatlustäpsuse tagamiseks absoluutse nulli lähedasel temperatuuril, kasutades selleks vedelat heeliumi. Kosmoseteleskoobil sai vedel heelium otsa aprillis 2013, misjärel suunas ESA kosmoseteleskoobi tiirlema ümber Päikese ja lülitas selle välja.
Teleskoop nimetati Saksa-Inglise astronoomi William Herscheli auks.
Röa kihistik
Röa kihistik (inglise keeles Röa Member) on ordoviitsiumi ajastu Porkuni lademe kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Jüri Martna aastal 1957. Kihistik on nime saanud Röa mõisa järgi.
Kihistiku stratotüüp on Röa külas Röa-Jakobi paemurd, kus paljandub 90 sentimeetri jagu kollakashalli dolomiiti. Varem oli sealne paljand 3 meetri kõrgune, lisaks Röa kihistiku dolomiidile paljandusid seal ka Vohilaiu kihistiku lubjakivid.
Röa kihistik arvatakse mõnede autorite poolt Ärina kihistusse kuuluvaks. Sellisel juhul oleks see kihistu alumine kihistik, millel lasub Vohilaiu kihistik. Ka on Arvo Rõõmusoks ja Tõnu Meidla arvanud seda Pirgu lademesse kuuluvaks.
Röa kihistiku vanem nimetus on Borkholmi dolomiit, mida tuvastas iseseisva kivitüübina aastal 1854 Porkuni paemurdu uurinud Karl Eduard von Eichwald. Kihistiku moodustab krinoiddolomiit.
Kihistikku moodustavat dolomiiti on kasutatud Rapla, Ambla ja Kadrina kirikute ehitamisel ning Inju mõisa häärberi rajamisel.
Kamārce
Kamārce on küla (mazciems) Lätis Ventspilsi piirkonna Tārgale valla keskosas. Kamārce jääb valla keskusest Tārgalest 3,1, piirkonna keskusest Ventspilsist 14,3 ja Riiast 185,1 kilomeetri kaugusele.
Kangrumäe sipelgaala
Kangrumäe sipelgaala asub Järva maakonnas Järva vallas Aravete alevikus.
Alalt on leitud 18 sipelgaliiki, neist 8 on kuklased.
Järva vallas asub ka teine sipelgaala: Eevakivi metsa sipelgaala, mis on Kangrumäe sipelgaalast väiksem.
Waldorfkool Läte
Waldorfkool Läte on üks kümnest Waldorfi pedagoogika koolist Eestis. Kool avati aastal 2008 Erakool Läte nime all, mis aastast 2016 on Waldorfkool Läte.
Kool asub Keilas aadressil Keskväljak 15. 2018/2019. õppeaastal õpib koolis 167 õpilast.
Waldorfkooli Läte sünni- ja ajalugu
Waldorfkooli Läte asutamine sai alguse kahest lapsevanemast, kes otsisid sobivat kooli oma koolieelikust tütrele. Kuna Neile jäid silma Eestis olevad Waldorfi koolid, otsustasid Nad oma lapse panna just sinna kooli. Olemasolevate koolide asukoht osutus perele liiga kaugeks, seega otsustati luua uus Waldorfi kool oma kodukohta, Keilasse.
Aasta 2007 mais toimus esimene kohtumine Keila Kultuurikeskuses, kus tutvustati uue kooli loomise ideed. Sama aasta oktoobriks oli piisavalt huvilisi ja loodi Haridus- ja Kultuuriselts Läte.
2007. aasta oktoobris kirjutati alla asutamislepingule, võeti vastu põhikiri ja eesmärk avada Waldorfi pedagoogikale tuginev kool. 2008. aasta 1. septembril alustas Erakool Läte tegutsemist 12 esimese klassi lapsega Keila lasteaed Rukkilille koolitustiivas. Kooli esimene klassiõpetaja oli Epp Orgse, kes on 2019. aasta seisuga ka Waldorfkool Läte juhataja.
2017. aasta septembris sai Waldorfkool Läte tähtajatu tegevusloa.
Koolielu
Waldorfkool Läte töötab Haridus- ja Teadusministeeriumi antud koolituslubade alusel, õppetöö põhineb Waldorfi koolide raamõppekaval ja lisaks oma kooli õppekaval, mis muudab kooli omanäoliseks. Koolis on 9 põhikooliklassi, igas lennus 1 klass.
Õpilastele antakse numbrilise tunnistuse asemel kirjalik iseloomustus, ülevaade kooliaastal toimunust ja läbitud õppeainete temaatika.
a) lapse füüsilise, emotsionaalse, vaimse ja sotsiaalse arengu kirjelduse,
b) ülevaate õpilase õpihuvi ja ainetealaste saavutuste kohta,
c) üldinformatsiooni kooliaasta jooksul toimunust,
d) läbitud õppeainete temaatika.
Numbriline tunnistus antakse, kui õpilane lahkub enne põhikooli lõppu teise kooli ning järgmises koolis on vaja numbrilist tunnistust. Õpilaste teadmisi, oskusi ja vilumusi hinnatakse viiepallisüsteemis, kus
«5» väga hea
«4» hea
«3» rahuldav
«2» puudulik
«1» nõrk
8. klassis tuleb õpilastel sooritada aastatöö(loovtöö).
Koolis on 17 õpetajat, 1 abiõpetaja, büroojuhataja ja kooli juhataja.
Iga kuu lõpus toimub Kuupidu, kus iga klass esineb oma etteastega.
Paljud sündmused on seotud kalendripühadega.
Haridus- ja Kultuuriselts Läte
Mittetulundusühing Haridus- ja Kultuuriselts Läte asutati 11. oktoobril 2007. See on iseseisev avalikes huvides tegutsev juriidiliste ja füüsiliste isikute vabatahtlik ühendus, mille missiooniks on luua harmooniline kasvukeskkond inimese füüsilise, hingelise ja vaimse arengu heaks ning areneda selles. Seltsi üheks eesmärgiks on esindada ja ülalpidada Waldorfkool Lätet ja Lastehoid Lätet.
Seltsi kõrgeimaks organiks on liikmete üldkoosolek ehk üldkogu, kes saavad aastas kokku vähemalt 2 korda. Üldkogus otsustatakse ühiselt kõik olulised küsimused: kinnitatakse põhikirjad, arengukavad, kooli õppemaksu suurendamine või vähendamine järgmisel õppeaastal jm. Igapäevatööd juhib üldkogu poolt valitud juhatus.
Waldorfi pedagoogika
Waldorfi pedagoogika toetub kasvava inimese tundmisele ning inimese arengu tingimuste ja seaduspärasuste arvestamisele. Rudolf Steiner lõi meetodid hingelise ja vaimse tegelikkuse vahetuks uurimiseks ja seega ka inimhinge ja -vaimu uurimiseks. Antropoloogia laiendamine hinge ja vaimu valdkonda on Waldorfi pedagoogika ja Waldorfi koolides töötavate õpetajate tegevuse aluseks. Waldorfi pedagoogika võimaldab sügavamalt arvestada inimese arenguga lapsepõlves ja noorukieas.
Jõhvi Traktorist
Jõhvi Traktorist oli Jõhvis 31. juulist 1951 kuni 27. detsembrini 1953 ilmunud eestikeelne ajaleht, Jõhvi Masina-Traktorijaama poliitosakonna häälekandja.
Ajaleht ilmus kaks korda nädalas.
Robert Kitt
Elulugu
Robert Kitt sündis 26. aprillil 1977. aastal Tallinnas ning lõpetas 1995. aastal Tallinna reaalkooli, kus oli enda lennus (110. lend) üks kuuest kuldmedalistist. Kooliõpingute ajal esindas ta Eestit rahvusvahelistel füüsikaolümpiaadidel, kus tutvus Jaan Kaldaga, kes aitab Eesti koolinoortel füüsikaolümpiaadideks valmistuda. 1995. aastal astus Kitt Tallinna tehnikaülikooli, kus tuli kasuks tutvus Jaan Kaldaga, kellest sai 2001. aastal tema doktoriväitekirja juhendaja. Robert Kitt on töötanud terve elu panganduses, ta alustas karjääri 1994. aastal, olles veel keskkooliõpilane. Eri ametikohtadel panganduses on töötanud ta ka terve ülikooliaja ning 2015. aastal sai temast AS-i Swedbank juhatuse esimees, mis oli mõnede hinnangute kohaselt sel hetkel olulisim ametikoht Eesti panganduses. Robert Kitt on Eesti esimene doktorikraadiga pangajuht.
Perekond
Robert Kitt on abielus, tal on kaks last. Abikaasa nimi on Moonika.
Gustav Meyrink
pisi|Gustav Meyrink u 1886 Gustav Meyrink (kodanikunimi Gustav Meyer; 19. jaanuar 1868 Viin – 4. detsember 1932 Starnberg) oli Austria kirjanik.
Gustav Meyrink sündis Viinis Württembergi ministri Karl von Varnbüleri ja näitleja Maria Wilhelmine Adelheid Meyeri abieluvälise lapsena. Kuni 13. eluaastani elas Meyrink põhiliselt Münchenis, siis lühemat aega Hamburgis. 1883. aastal kolis koos emaga Prahasse, kus elas järgmised 20 eluaastat.
1889. aastal asutas ta koos sugulase Christian Morgensterniga oma panga Meyer & Morgenstern. 1902. aastal süüdistati teda pettuses ning Meyrink pidas paremaks äritegevus lõpetada.
1892. aastal plaanitses hingelises kriisis Meyrink enesetappu. Ta istus, revolver käes, oma toas kirjutuslaua taga ning kavatses ennast maha lasta. Korraga kuulis ta krabinat ning keegi lükkas ukse alt tuppa brošüüri "Über das Leben nach dem Tode" ('elust pärast surma'). Meyrink oli juhtunust väga üllatunud ning hakkas huvi tundma okultsete ja müstiliste nähtuste vastu. Temast sai koguni Praha teosoofilise looži Zum Blauen Stern juht.
Meyrinki loometee algas 1903. aastal ajakirja Simplicissimus kaastöölisena. Samal aastal ilmus ta esikraamat "Der heiße Soldat und andere Geschichten" ('kuum sõdur ja teisi jutte'). 1904. aastal kolis Meyrink Viini. 1905. aastal Meyrink abiellus, paaril oli kaks last. Et peret ülal pidada, pidi ta tegema ka tõlketöid. 1907. aasta jaanuarist elas Meyrink Münchenis. 1911. aastal kolis Meyrink koos perekonnaga Müncheni lähedale Starnbergi.
Väga suurt tähelepanu äratas Meyrink oma esoteeriliste romaanidega, mis käsitlesid müstiliste ja okultsete teemadega. 1915. aastal ilmus tal romaan "Der Golem", mis osutus väga populaarseks. Edukaks kujunesid ka Meyrinki järgmised romaanid "Das grüne Gesicht" ("Roheline nägu") ja "Walpurgisnacht" ("Volbriöö"), mõlemad ilmusid 1917. 1921. aastal ilmus romaan "Der weiße Dominikaner" ("Valge Dominiiklane") ja 1927. aastal "Der Engel vom westlichen Fenster" ('Läänepoolse akna ingel').
Meyrinki elu viimane periood kujunes traagiliseks. Tema poeg Fortunat sai 1932. aasta talvel suusatades nii rängalt viga, et jäi halvatuks. 12. juulil 1932 sooritas ta 24-aastaselt enesetapu.
Võiba oja
Võiba oja (ka Võiba soon) on oja Harju ja Rapla maakonnas.
Oja on 4,5 km pikk, valgla pindala on 10,6 km². Oja suubub paremalt poolt Keila jõkke.
Valdar Oinas
Valdar Oinas (sündinud 12. veebruaril 1942 Tartus) on eesti astrofüüsik ja õppejõud, kes töötab Ameerikas.
Elukäik
Perekond põgenes 1944 Saksamaale, sealt 1949 USA-sse. Keskhariduse omandas Oinas Indiana osariigis, lõpetas 1965 Bloomingtonis Indiana Ülikooli astronoomia alal. Oli õppimise ajal ülikooli uurali-altai osakonnas abijõuks eesti keele õpetamisel. Täiendas end stipendiaadina 1965–1968 Helsingi, Stuttgardi ja Müncheni ülikoolis ning 1969–1971 Los Angeleses California Tehnoloogiaülikoolis, Ph.D. (1972, samas), väitekiri "Analysis of normal and string-lined K-type dwarf and giant stars".
Valdar Oinas oli aastatel 1972–1982 Lincolnis Nebraska Ülikooli assistent, 1982. aastast professor Queensborough Community College'is (City University of New York), Rutgersi Ülikoolis ja Goddardi Kosmoseuuringute Instituudis (NASA).
Teadustöö
Oinase uurimisvaldkonnad on planeetide ja täheatmosfäärid, noovade ehitus, Maa atmosfääri koostis ja globaalne soojenemine. Ta on analüüsinud metallirikkusega kaasnevaid läbipaistvuse ja turbulentsi efekte ning ionisatsiooni tasakaalu jahedates tähtedes; näidanud, et globaalse soojenemise peamiseks põhjustajaks ei pruugi olla fossiilkütuse põlemine, vaid nn mitte-CO2 kasvuhoonegaasid. Ameerika ja New Yorgi astronoomiaühingute liige.
Isiklikku
Valdar Oinas on Felix Oinase poeg.
Ätte mõis
Ätte mõis (saksa keeles Aette) oli Vara mõisa kõrvalmõis Maarja-Magdaleena kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Peipsiääre valda.
Marcus Pape
Marcus Pape (allikas ka Papius; umbes 1505 Tartu – 24. august 1549 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
1549. aastal on ta preestrilaeka asutamisel märgitud kui Oleviste koguduse vaimulik.
Helme Traktorist
Ajaleht ilmus kaks korda nädalas.
Orioniidid
Orioniidid on saanud nimetuse Orioni tähtkuju järgi, kust need näivad lähtuvat. Orioniidid on iga-aastane meteoorivool ja on vaadeldav tavaliselt ühel nädalal oktoobri lõpus. Tavaliselt näeb ühes tunnis 10–20 orioniiti, kuid võimalik on näha ka üle 60 orioniidi tunnis.
Puski kalmistu
pisi|Puski kalmistu (august 2012) pisi|Puski kiriku kalmistu (2021) Puski kalmistu on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Puski külas Puski kiriku ümber asuv kalmistu.
Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Lasse Aagaard
Lasse Aagaard (sündinud 31. mail 1967) on taani koomik ja muusikalide autor.
Aastal 1985 lõi ta koos Thomas Høgi, Sune Svanekier ja Jens Korseeriga koomikute ansambli Onkel Dum & Bananerne.
Hiljar Pärn
Hiljar Pärn (1. september 1934 Valjala vald, Saaremaa – 5. oktoober 2006 Tartu) oli eesti loomaarstiteadlane.
Elulugu
Hiljar Pärn oli talupidaja poeg ja Maie Pärna abikaasa.
Lõpetas 1953 Väimela Loomakasvatustehnikumi, 1958 EPA veterinaariateaduskonna, 1965 Moskva Veterinaariaakadeemias sihtaspirantuuri, veterinaariakandidaat (1966, samas), väitekiri käsitles fosfori ja kaltsiumi vaeguse varajast diagnoosimist, ravi ja profülaktikat lehmadel Eesti NSV-s. Oli 1958–62 Vändra Veisekasvatuse Katsejaama vanemveterinaararst, 1965 EPA katsetehnik, 1965–67 sise- ja nakkushaiguste kateedri assistent, 1967–70 vanemõpetaja, 1970–73 dotsendi kohusetäitja, 1974–2000 dotsent, ühtlasi 1979–81 kateedri juhataja. Õpetanud kliinilist diagnostikat ja mittenakkavaid sisehaigusi; koostanud õppevahendeid.
Teadustöö
Uurimusi loomade mineraalelementide, süsivesikute, rasvade, ainevahetuse ja seedeelundite haiguste alalt. Olnud EPMÜ teadustööde kogumike toimetaja. Osales (aastast 1978) Põllumajandusministeeriumi Veterinaariavalitsuse komisjoni töös, Eesti Loomaarstide Ühingu asutajaid (1988). Ligemale 100 teadustrükist.
Paula Seling
pisi|Paula Seling Foto: Albin Olsson, 30. aprill 2014 Paula Seling (sündinud 25. detsembril 1978 Baia Mares) on rumeenia laulja, raadio DJ ja saate "The X Factor" Rumeenia variandi "X Factor" 1. hooaja saatejuht.
Ta on välja lasknud üle 13 albumi (sealhulgas 3 jõulualbumit) ja üle 20 singli.
Paula oskab nii suuliselt kui kirjalikult prantsuse, inglise kui ka rumeenia keelt, lisaks esineb ta itaalia keeles.
Paula esindas Rumeeniat 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel koos Ovidiu Cernăuțeanuga, esitades laulu "Playing with Fire". Finaalis saavutati kolmas koht.
Gnesau
Gnesau on vald Austrias Kärnteni liidumaal Feldkircheni ringkonnas.
Gnesau asub ülemises Gurki orus Gurktali Alpides.
Gurk voolab läbi valla loodest kagusse. Parempoolsed lisajõed on Haidenbach ja Kirchergrabenbach; vasakpoolsed lisajõed on Görzbach ja Peiningerbach.
Usbekistani Kommunistlik Partei
Usbekistani Kommunistlik Partei (lühend UKP; usbeki keeles Oʻzbekiston Kommunistik Partiyasi, vene keeles Коммунистическая партия Узбекистана; alguses Usbekistani Kommunistlik (bolševike) Partei) oli Usbeki Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi võimupartei. UKP kuulus Nõukogude Liidu Kommunistlikku Parteisse. Septembris 1991 astus Usbekistani Kommunistlik Partei NLKP-st välja.
Peterburi Kunstide Edendamise Selts
Peterburi Kunstide Edendamise Selts oli aastatel 1820–1929 Peterburis tegutsenud selts, mille eesmärk oli toetada andekaid kunstnikke ning aidata kaasa kunstiliikide osatähtsuse tõusule ühiskonnas.
Kuni 1857. aastani kuulusid seltsi liikmeskonda peamiselt aadlikud ning positsioonikad kunstimetseenid. Seltsi tegevust toetas rahaliselt ka Venemaa keiser. Selts andis välja õpikuid ning albumeid, mille eesmärk oli vene kunstnike loomingu populariseerimine. Tegutsesid ka oma ajakirjad. Seltsi üks olulisemaid tegutsemissuundi oli noorte kunstnike aineline toetamine stipendiumide, tellimuste, loteriide, oksjonide ja müüginäituste korraldamisega. 1857. aastal läks keisri korraldusel seltsi alluvusse joonistuskool, mis sai nimeks Peterburi Kunstide Edendamise Seltsi joonistuskool. Kool, milles on õppinud ka mitmed eesti kunstnikud, korraldas õppereise Venemaa linnadesse, avas töökodasid ning andis välja iga-aastaseid preemiaid.
Knud Aagaard
Knud Aagaard (22. märts 1769 Skindelborg Løkke Koldingi lähedal – 27. veebruar 1838 Agerskov, Tørningi lään) oli taani vaimulik ja topograafiline kirjamees.
Ta lõpetas 1789 Koldingi gümnaasiumi, 1794 lõpetas Kopenhaageni Ülikooli kandidaadikraadiga teoloogia alal.
Ta koostas väärtuslikke kirjeldusi kohtades, kus ta teenis. Oma viimases kirjutises, millest osa ilmus ajakirjas Athene, kaitseb ta soojalt taani keelt. Jacob Brønnum Scaveniust innustas see välja panema auhinna parima kirjutise eest taani keele kohta Lõuna-Jüütimaal. Ka teistes raamatutes on juttu rahvakeelest.
Aagaard on kirjutanud ka teisi kirjutisi rahvamajandusest, vanavarast, keelest ja religioonist.
Georg Aagaard
pisi|[[I.W. Tegner & Kittendorff. Georg Aagaard. Litograafia.]] Just Georg Valdemar Aagaard (12. märts 1811 Kopenhaagen – 16. märts 1857) oli Taani poliitik.
Ta kuulus parteisse De Nationalliberale ning valiti esimest korda Folketingi 1852. Ta jäi parlamendiliikmeks surmani.
Tema isa, sõjaassessor Holger Halling Aagaard, kes oli abielus Marie Koës'iga, asus varsti pärast poja sündi elama oma Iselingeni mõisa Vordingborgi lähedal. Georg lõpetas 1829 Vordingborgi gümnaasiumi. Kopenhaageni Ülikoolis sõbrunes ta tõenäoliselt noorte andekate meeste ringiga, kellest hiljem said kõige tuntumaks Carl Christian Hall, Frederik Marcus Knuth ja Ditlev Gothard Monrad. Külalislahkes Iselingenis, kus peale suure lastekarja viibisid ka Peter Ole Brøndstedi kaks tütart, proua Aagaardi õetütred, kogunesid need sõbrad vaimurikkaks ajaveetmiseks. Külas oli ka noor Nikolai Frederik Severin Grundtvig.
Aagaard lõpetas 1835 kandidaadieksamiga õigusteaduskonna, reisis mõnda aega välismaal, oli 1837. aastani fuldmægtig kammeradvokaadi juures, seejärel rentis Binnitse mõisa Maribo lähedal ning sai 1841 Maribo maakonnas advokaadiks.
Siis oli ta abiellunud Charlotte Bartholin-Eichel, kelle isale omal ajal kuulus  Svanholmi mõis Sjællandil.
Aagaard oli Schleswigi hertsogkonnast lähtunud Ejderi-poliitika ja vabaduspüüdluste vaimustunud eestkõneleja, ning pühendus parteile De Nationalliberale selle rajamisest saadik. Ta oli põhiseaduse välja töötanud kogu Den Grundlovgivende Rigsforsamling liige Maribo maakonna 3. ringkonna saadikuna, esimestel Folketingi valimistel detsembris 1849 kukkus 2. ringkonnas läbi, kuid hiljem valiti sinna neli korda. Pärast ühispõhiseaduse jõustumist 2. oktoobril 1855 valiti ta 2. ringkonnast (Fyn ja Lolland-Falster) Riiginõukogusse, kuid suri 46-aastaselt 16. märtsil 1857, aasta pärast noorpõlvesõpra krahv Frederik Marcus Knuthi.
Ivan Serov
Ivan Serov (vene keeles Иван Александрович Серов; 13. august 1905 Vologda kubermang – 1. juuli 1990 Moskva oblast) oli NSV Liidu sise- ja välisjulgeoleku juhtivtöötaja.
Georg Aagaard
Aagaard sai väga isamaalise kasvatuse ja oli ise soe patrioot, vaimustus kõigest suurest ja ilusast ning oli erga huumorimeelega. Tal puudusid säravad võimed ja ta oli laisa loomuga, kuid ta oli nii südamlik, et võitis kõikide südamed.
Ivan Serov
Ta lõpetas 1939. aasta jaanuaris Frunze-nimelise Sõjaväeakadeemia ja suunati sama aasta veebruaris teenima NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi keskorganitesse. Osales Lääne-Ukraina NSV Liidu koosseisu liitmise korraldamisel, Katõni veresauna korraldamisel, Balti ja Kaukaasia riikide elanike küüditamise korraldamisel. Tal oli oluline osa 1956. aasta Ungari ülestõusu mahasurumisel.
Serov oli Venemaa ajaloos ainus inimene, kes oli olnud nii sisejulgeoleku (KGB) kui sõjaväeluure (GRU) ülem. Serovi hooplemine, et ta "võiks murda inimese kehas kõik luud, inimest tapmata", oli kolleegide seas laialt tuntud.
1965. aasta aprillis heideti ta NLKP-st välja ja saadeti erru. Serov kirjutas erus olles memuaare, mis leiti ja valmistati avaldamiseks ette pärast autori surma.
1990. aasta 1. juulil jäi 84-aastane Serov Moskva lähistel rongi alla ja suri.
Tuliliilia (film)
"Tuliliilia" on Eesti 2018. aasta põnevusfilm. Filmi režissöör on Maria Avdjuško.
Krievlauki
Küla asub Ventspilsi idaservas Venta jõe paremal kalda, moodustades sisuliselt Ventspilsi eeslinna. Linnas asub samanimeline linnaosa.
Pikasilla Algkool
Pikasilla Algkool oli algkool Valga maakonnas Põdrala vallas Pikasilla külas. Kool suleti 2014. aastal
Ajalugu
29. augustil 1921 asutati Pikasillal rahvakoosolekul Pikasilla Haridusselts, mille esimeheks valiti kohalik talumees Hendrik Treufeldt. 6. novembril 1921 kuulutas Hendrik Treufeldt haridusseltsi eestseisuse koosolekul Pikasilla algkooli avatuks. Tegemist oli Pikasilla Haridusseltsi 4-klassilise erakooliga, mille jaoks osteti riigile kuuluv endine Patküla mõisa kõrtsihoone. Koolis töötas 2 õpetajat ja õppis 73 õpilast.
Esimesed kaks aastat tegutses kool erakoolina, 1923. aastal võttis Valga maavalitsus eralgkooli oma alluvusse ja see muudeti kuueklassiliseks. 1928. aastal avati koolijuhataja Augustin Kikkase eestvedamisel tütarlaste täienduskool kodumajanduse alal. Kaheksa aasta jooksul said neiud Pikasillas õppida käsitööd, kangakudumist ja õmblemist. Kodumajanduskool oli kaheaastase õppeajaga ja sinna pääsesid õppima neiud, kellel oli algkool lõpetatud.
August Kikkase juhtimisel alustati ka kooli lõunatiiva ehitust.
1938/1939. õppeaastal läks kool valdade reformi raames Põdrala valla alluvusse.
Teises maailmasõjas sai koolimaja mitu pommitabamust ja 1944/1945. õppeaastal oli kool suletud. Kooli taheti sulgeda, lastevanemate eestvedamisel algas siiski 1945. aasta sügisel Pikasilla koolis - nüüd juba 7-klassilisena ehk Pikasilla Mittetäielikus Keskkoolis - taas õppetöö.
1961. aasta sügisel muudeti kool 8-klassiliseks ja 1988. aastal 9-klassiliseks.
2000. aastast muudeti Põdrala vallavolikogu otsusega Pikasilla Põhikool ümber Pikasilla 6-klassiliseks Algkooliks.
28. veebruaril 2014 otsustas Põdrala vallavolikogu lõpetada Pikasilla kooli tegevus alates 31. augustist 2014.
Grabów nad Prosną
Grabów nad Prosną (saksa keeles Grabow, 1940–1945 Altwerder) on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Ostrzeszówi maakonnas, Grabów nad Prosną valla halduskeskus. Grabów nad Prosną asub Kaliszist umbes 27 km lõunas.
Grabów nad Prosnąt on ürikutes esmamainitud 1264. aastal, linnaõigused sai 1416. aastal.
Nicolaus Glossenus
Nicolaus Conradus Glossenus (allikates ka Closen(us), Colosseno; umbes 1500 Hamburg Saksamaa – pärast 1546 Saksamaa) oli Tallinna vaimulik.
Bad Schwanberg
Bad Schwanberg turulinn (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Deutschlandsbergi ringkonnas. See asub Koralpe mäeaheliku idanõlvadel Schwarze Sulmi jõe ääres, mis on suur Sulmi jõe lisajõgi.
Nicolaus Glossenus
1530. aastatel kutsus Tallinna raad ta Tallinna superintendendiks. Tallinna jõudis ta 1533. aastal.
Bad Schwanberg
Valda laiendati Steiermargi vallareformi käigus 2014. aasta lõpul, kui sellega ühendati endised vallad Hollenegg, Gressenberg ja Garanas. 2019. aastani kandis vald nime "Schwanberg".
Nicolaus Glossenus
1533–1539 oli ta Tallinna superintendent.
Maie Pärn
Maie Pärn (aastani 1985 Maie Suigusaar, sündinud 19. detsembril 1943 Võisiku vallas Viljandimaal) on eesti loomaarstiteadlane.
Bad Schwanberg
pisi|tühi|Bad Schwanberg vaadatuna Saint Josephi kirikust
Nicolaus Glossenus
1539. aastal tagandas Tallinna raad Glossenuse ametist ja ta lahkus Tallinnast.
Maie Pärn
Elulugu
Maie Pärn on talupidaja tütar. Loomaarstiteadlane Hiljar Pärn oli tema abikaasa.
Lõpetas 1962 Puhja Keskkooli, 1967 EPA veterinaariateaduskonna. Oli 1968 EPA patoloogilise anatoomia ja parasitoloogia kateedri vanemlaborant, 1968–1977 Balti Tsonaalse Teadusliku Uurimise Veterinaarialabori nooremteadur, 1977–1979 Tartu Rajoonidevahelise Veterinaarialabori veterinaararst, 1979–1987 Tartu Põllumajandusloomade Kunstliku Seemenduse Jaama veterinaararst, 1987 EPA sise- ja nakkushaiguste kateedri assistent, 1987–1994 veiste leukooside uurimisgrupi vanemteadur, 1994–1997 EPMÜ veterinaaria uurimiskeskuse veterinaararst, 1997–2004 Veterinaaria- ja Toidulabori veterinaararst.
Teadustöö
Töid tibude koktsidioosi ning sigade ja veiste nakkushaiguste alalt. Eesti Loomaarstide Ühingu asutajaliige (1988). 15 teadustrükist.
Räpina Püha Sakariase ja Elisabeti kirik
pisi|Räpina Püha Sakariase ja Elisabeti kirik (august 2015) Räpina Püha Sakariase ja Elisabeti kirik on õigeusu kirik Räpina kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Põlva maakonnas Räpina linnas.
Esimene õigeusu kirik ehitati Räpinasse aastal 1752, ent aastal 1813 põles see maha.
Praegune kirik ehitati aastatel 1829–1833 ja pühitseti aastal 1834. Kiriku projekteeris Georg Friedrich Geist. Kiriku ikonostaas tehti aastal 1832 ja paljud ikoonid maalis Pihkva ikoonimaalija H. Kalinin. Kirik on arvele võetud kultuurimälestisena.
Klassitsistlik kirikuhoone on ladina risti kujulise põhiplaaniga. Kiriku aadress on Apteegi 7.
Sadama tänav (Tartu)
Sadama tänav on tänav Tartu kesklinnas. See algab Turu tänavalt, ristub Soola tänavalt tuleva Kaluri tänavaga ning lõpeb Väike-Turu tänaval.
Tänava pikkus on 195 meetrit.
Eduardo Neiva
Ta kaitses doktoritöö Rio de Janeiro ülikoolis Brasiilias. Ta töötab Alabama Ülikoolis Birminghamis USAs.
Puuetega inimeste õiguste konventsioon
Konventsioonis on käsitletud puuetega inimesi laia mõistena. Konventsiooni alusel on puuetega inimesed kõikide inimõiguste ja põhivabaduste kandjad. Konventsioonis on välja toodud valdkonnad, kus tuleb teha muudatusi, et parandada puuetega inimeste õiguslikku olukorda, ning valdkonnad, kus puuetega inimeste õigusi on rikutud ja kus tuleks nende õiguste kaitsele suuremat rõhku pöörata.
Ajalugu
Mehhiko tegi 2001. aasta detsembris ÜRO Peaassambleel ettepaneku moodustada ad hoc komitee, mis kaaluks võimalusi luua puuetega inimeste õigusi ja väärikust kaitsev rahvusvaheline konventsioon. Konventsiooni üle peeti läbirääkimisi kokku kaheksal ÜRO Peaassamblee ad hoc komitee istungil aastatel 2002–2006, tehes sellest kõige kiiremini kokku lepitud rahvusvahelise konventsiooni.
2006. aasta 13. detsembril võeti ÜRO peakorteris New Yorgis vastu puuetega inimeste õiguste konventsioon ja selle juurde kuuluv fakultatiivprotokoll. Konventsioon avati allkirjastamiseks 30. märtsil 2007. Esimesel päeval allkirjastas konventsiooni 82 ning fakultatiivprotokolli 44 riiki, tehes sellest enim esimesel päeval allkirju saanud ÜRO konventsiooni. Puuetega inimeste õiguste konventsioon on esimene 21. sajandil vastu võetud inimõiguste konventsioon ning esimene inimõigusi puudutav konventsioon, millega saavad liituda ka regionaalsed organisatsioonid. Konventsioon jõustus 3. mail 2008.
Konventsioon on valminud ÜRO aastakümnetepikkuse töö tulemusel, mille käigus on püütud muuta ühiskondade suhtumist ja hoiakuid puuetega inimestesse. Konventsiooni loomise ajend oli muuta ühiskondlikku arusaama, et puuetega inimesed ei ole heategevuse objektid, kes on sotsiaal- ja meditsiiniabi saajad, vaid õiguse subjektid, kellel on õigused ning kes on võimelised ise enda eest otsuseid langetama.
Eesti
Eesti liitus konventsiooniga 25. septembril 2007. aastal. Riigikogu ratifitseeris konventsiooni ja ühines selle fakultatiivprotokolliga 30. mail 2012. aastal. Ratifitseerimisel võttis Riigikogu vastu avalduse, mille kohaselt Eesti tõlgendab konventsiooni artiklit 12 teisiti, kui konventsioonis on sätestatud. Eesti tõlgenduse järgi ei ole keelatud pidada isikut piiratud teovõimega isikuks, kui selline vajadus on tingitud isiku võimetusest oma tegusid mõista või neid juhtida. Eesti tõlgenduse kohaselt tuleb piiratud teovõimega isikute õiguste piiramisel lähtuda riigisisesest õigusest.
Eesti Puuetega Inimeste Koda esitles 1. märtsil 2018. ÜRO puuetega inimeste õiguste konventsiooni täitmise variraportit „Puuetega inimeste eluolu Eestis“. Raporti ühe kõnekaima tulemusena ilmnes, et kohaliku tasandi sotsiaalteenuste kättesaadavus Eestis sõltub ebaõiglaselt suurel määral puudega inimese enda võimekusest abi taotlemisel.
Eestis täidab alates 1. jaanuarist 2019 õiguskantsleri seaduse alusel puuetega inimeste õiguste konventsiooni rakendamise seire, kaitse ja edendamise ülesandeid õiguskantsler.
Eesti esitles oma esimest raportit ÜRO puuetega inimeste õiguste konventsiooni komiteele 2021. aasta 15. ja 17. märtsil. Raportis anti ülevaade, mida riik on teinud puuetega inimeste õiguste edendamiseks ning diskrimineerimise vähendamiseks.
Johan Cruijff Schaal
Johan Cruijff Schaal on Hollandi jalgpallilegendi Johan Cruijffi auks nimetatud jalgpalliauhind, karikas.
Esimene mäng toimus aastal 1949, igal aastal peetakse superkarikavõistlusi alates 1991. aastast. Praegust nime kannab karikas 1996. aastast.
Kui ühe hooaja jooksul tuleb sama meeskond nii Hollandi meistriks kui võidab ka karikavõistlused, siis superkarika peale mängivad Eredivisies 1. ja 2. koha saanud meeskonnad.
Lars Saabye Christensen
pisi|Lars Saabye Christensen 2013. aastal thumb|Lars Saabye Christensen Tallinna kirjandusfestivalil [[HeadRead 7. mail 2010. Pildistas Ave Maria Mõistlik]] Lars Saabye Christensen (sündinud 21. septembril 1953 Oslos) on norra kirjanik.
Christensen sündis ja elab praegu Oslos, aga on palju aastaid elanud Põhja-Norras Sortlandis. Mõlemad paigad, nii Oslo kui ka Sortland, on tema loomingus tähtsad. Ta on pooleldi taanlane ja tal on Taani kodakondsus. Ta läbis ka sõjaväeteenistuse Taanis, aga kirjutab norra keeles.
Ta õppis ülikoolis kirjandust, norra keelt, kunstiajalugu ja ideedeajalugu. Ta avaldas oma 1976 luulekogu "Historien om Gly", mis võitis Tarjei Vesaasi debütandiauhinna, kuigi ta oli juba 19-aastaselt avaldanud oma debüütluulekogu ja oli avaldanud hulganisti luulet põrandaaluses kirjandusajakirjas "Dikt og datt".
Lisaks luulele on ta kirjutanud arvukalt näidendeid ja filmistsenaariume, aga on tänapäeval tuntud eeskätt romaanikirjanikuna. Tema romaan "Beatles" (1984) võitis kirjastuse Cappelen Damm iga-aastase kirjandusauhinna Cappeleni auhinna. Romaan "Poolvend" (2001) võitis Norra iga-aastase kirjandusauhinna Brage auhinna ja Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna. "Poolvenda" on välja antud 22 riigis rohkem kui 200 000 eksemplari.
24. oktoobril 2006 sai ta Kuningliku Norra Püha Olavi ordu komandöriks, mis on ordu viiest klassist kolmas. 2008. aastal nimetas Prantsusmaa valitsus ta Kunstide ja Kirjanduse ordu (Chevalier dans L’ordre des Arts et Lettres) rüütliks. Ta on ka Norra Keele ja Kirjanduse Akadeemia liige.
Indigofera suffruticosa
Kirjeldus
Añil on igihaljas püsik, kujult püstiste okstega põõsas, mis kasvab umbes ühe kuni poolteise meetri kõrguseks. Juurepoolne tüvi on puitunud, varred võivad olla nii puitunud kui ka rohtsed. Lehed on paaritusulgjad. Seob mullast lämmastikku. Kasvab poolvarjus või varjuta kuivadel jäätmaadel, teeservadel ja kesapõldudel.
Taime looduslik kasvuala ulatub Ameerika Ühendriikide lõunaosast üle Kariibi regiooni, Mehhiko ja Kesk-Ameerika Argentina põhjaosani.
Kasutamine
Taime kasutatakse Kesk-Ameerika rahvameditsiinis. Lehtedest saadavat värvivedelikku määritakse mesilase- või muude putukate pistetest tekkinud valu ja paistetuse leevendamiseks. Juurekeedist kasutatakse kõhuvalu vastu. Lehti kasutatakse palaviku korral ja koos Philodendron chinense koorega skrofuloosi puhul. Taimemahla kasutatakse kõhulahtisuse ravimiseks.
Kesk-Ameerika vanades kultuurides kasutati añil'ist saadavat indigot valge savimineraali palügorskiidiga segatuna erksinise kuni rohekassinise värvipigmendi maiade sinise saamiseks, mida kasutati seinamaalidel ja keraamika ning skulptuuride polükroomias.
Enne kohvipuu introdutseerimist oli taimest saadav indigo Kesk-Ameerika tähtsaim ekspordiartikkel. Tänapäeval kasvatatakse taime värvi saamiseks üksnes El Salvadori põhjaosas.
Claus Arnold
Claus Arnold (17. oktoober 1919 München – 1. aprill 2014 Hornburg) oli saksa joonistaja, karikaturist ja maalikunstnik.
Ta oli joonistaja Karl Arnoldi poeg.
CSS-in-JS
Motivatsioon
CSS loodi algselt staatiliste veebidokumentide küljendamiseks. Terve leht kujundati ühe suure osana ja mooduliteks jaotamise vajadust ei eksisteerinud. Võrreldes algusaegadega on veebisaitide ülesehitus muutunud oluliselt keerukamaks, mis on kaasa toonud sellega kaasnevate probleemide ohjamiseks mõeldud metoodikate väljatöötamise. Front-end arendajad on loonud erinevaid tehnikaid nagu BEM, Atomic CSS, OOCSS, SMACSS, ITCSS, jt. Niisuguste tavade omaks võtmine ja järjekindel kasutamine ei ole aga lihtne, eriti kui ühe koodibaasi kallal töötavad mitmed inimesed läbi aastate. Lisaks stiilifailide haldamiseks loodud metoodikatele on välja arendatud erinevad eeltöötlejad nagu Sass ja Less, samuti JavaScript'i abil CSS'i töötlemiseks mõeldud PostCSS. CSS-in-JS teegid on järgmine samm selles evolutsioonis. 2014. a. novembris tutvustas Facebook'i tarkvaraarendaja Christopher Chedeau NationJS konverentsil uuenduslikku kontsepti, mis on nüüdseks tuntud kui CSS-in-JS.