cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Erik Naissaar
pisi|Fotograaf: Siim Kinnas Erik Naissaar on sündinud 12.04.1999 Tallinnas. Praegune elupaik on suvepealinnas, Pärnus. Naissaar arendab Pärnumaa spordielu ja kalisteenikasporti, ta on spordiklubi Striidikool asutaja, Eesti Kalisteenika ja Tänavaspordi Liidu president ning spordifestivali „Kevad Battles“ peakorraldaja.
Erik Naissaaar on 2015. aastast arendanud Eestis kalisteenikasporti, suunates iga aasta tuhandeid noori välijõusaalidesse, käies koolides töötubasi andmas, rajades välijõusaale ning korraldades suuremat kõlapinda kõnetavaid rahvusvahelisi tänavaspordi üritusi. Ta on pannud aluse spordiklubile Striidikool ning Eesti Kalisteenika ja Tänavaspordi Liidule. Striidikoolis käib paarsada spordisõpra ning saab tõdeda, et tegemist on Pärnumaa ühe enim kiiremini kasvanud spordiorganisatsiooniga. Eestis on tänaseks rajatud ca 500 välijõusaali, mis on võrdlemisi suur arv arvestades Eesti rahvaarvu.
West-Indisch Huis
West-Indisch Huis (eesti keeles Lääne-India Maja) on Hollandi Lääne-India Kompanii kunagine peakontor Amsterdamis.
Ajalugu
Just selles hoones otsustasid kompanii kubernerid 1625. aastal, et Manhattani saarele rajatakse fort. Atlandi-ülese koloonia halduskeskuse Uus-Amsterdami kindlustus Fort Amsterdam jäi tänase New Yorgi linna alusmüüriks.
Florin Iordache
Ta sündis aastal 1960 Caracalis Olti maakonnas. Ta lõpetas aastal 1965 Craiova ülikooli mehaanikateaduskonna. Aastal 2002 lõpetas ta Craiova ülikooli õigusteaduskonna. Aastal 2007 kaitses ta samas doktoriväitekirja rahvusvaheliste majandussuhete alal.
Ta on töötanud mehaanikainsenerina mitmes ettevõttes.
Aastatel 1996–2000 oli ta Sotsiaaldemokraatliku Partei Olti maakonna juht.
Aastast 2000 oli ta Rumeenia parlamendi alamkoja liige, 13. juunist 2016 kuni 21. detsembrini 2016 oli ta parlamendi alamkoja esimees. 4. jaanuarist 2017 kuni 9. veebruarini 2017 oli ta Rumeenia justiitsminister; ta astus tagasi seoses 2017. aastal toimunud meeleavaldustega (korruptsioonikuritegude dekriminaliseerimise vastaste meeleavaldustega).
Villanova Canavese
Villanova Canavese on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Villanova Canavese piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cafasse, Fiano, Grosso, Mathi, Nole.
Kristiina Tiideberg
Kristiina Tiideberg (sündinud 8. juulil 1985) on eesti kunstiajaloolane.
Haridus ja töökäik
Õppis Tartu Ülikoolis kunstiajalugu 2004–2009, kaitses aastal 2009 teadusmagistri (MA) kraadi kunstiajaloo erialal tööga "Setu traditsiooniline maa-arhitektuur 20. sajandi I poolel Meremäe, Värska, Mikitamäe ja Misso valla põhjal,". Aastail 2008–2013 töötas Tartu Ülikooli raamatukogus kunstikogu hoidjana. Alates 2014. aastast Tartu Ülikooli Muuseumi koguhoidja ning kuraator.
2016. aastal kaardistas koos Moonika Teemusega Tartu Ülikooli kunstimuuseumi ja TÜ raamatukogu koostööprojektis 19. sajandi baltisaksa graafikat mittekunstimuuseumides. Projekti tulemusena valmis nimestik baltisaksa trükigraafikast Eesti mäluasutuste kogudes.
Kristiina Tiideberg on Õpetatud Eesti Seltsi, Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu ning Rahvusvahelise Muuseumide Nõukogu (ICOM) liige.
Tunnustus
Pälvinud 2014. aastal ühena töörühmast Setomaa Valdade Liidu tunnustuse "Setomaa aasta tegu 2013" "Seto kirävara" sarja väljaandmise eest (kollektiivne tunnustus Seto Instituudile ja sarja tuumikmeeskonnale).
Välislingid
Kristiina Tiideberg Eesti Teadusinfosüsteemis
Bratoszewice
Bratoszewice on küla Poolas Łódźi vojevoodkonnas Zgierzi maakonnas Strykówi vallas. Bratoszewice asub Strykówist 4,5 km kirdes, Zgierzist ligikaudu 19 km idakirdes ja Łódźi kesklinnast 23 km kirdes.
Bratoszewice sai linnaõigused enne 1458. aastat, kuid kaotas need 1661. aastal.
Priipalu Püha Vassili Suure kirik
alt=Vaade Priipalu õigeusu kirikule loodest|pisi|Priipalu Vassilius Suure kirik (2018)
Priipalu Püha Vassili Suure kirik on õigeusu kirik Valga maakonnas Valga vallas Priipalu külas.
Kogudus asutati Vanamõisa koguduse nime all aastal 1846. Teenistused toimusid eramajades. Aastal 1849 nimetati kogudus Soontaga koguduseks, millele ehitati aastal 1854 väike puukirik.
Praeguse kiriku projekti tegi Riia arhitekt Jānis Frīdrihs Baumanis. Kirik valmis aastal 1879, samal aastal ka kirik pühitseti. Ristikujulisel maakivist ja tellistest kirikul on viis kuppeltorni ja kellatorn.
Kirikut kasutas EAÕK Priipalu Püha Vassili Suure kogudus. Praegu kirikul kogudus puudub. Hooldajavaimulik on üpr Andreas Põld.
Põhi-Lõuna
Põhi-Lõuna on termin, mis osutab ühele kõige kestvamale bipolaarsele jaotusele tänapäevases globaalses süsteemis.
Nn Brandti raport (1980) "Põhi-Lõuna" viitas elujärje erinevustele vaeste ja rikaste riikide vahel ja vastandus üksnes Läänt Idast eristanud poliitilisele vastasseisule. Raport osutas majanduslikele, poliitilistele ja sõjalistele vastaspingetele kümnendil, mille jooksul kolmanda maailma materiaalne seisund tõsiselt halvenes.
Vastuolud kahe poolkera vahel ilmnesid ka Rio konverentsil seoses rikaste riikide etteheidetega vaestele rahvastikukasvu pärast, millele vaesed riigid reageerisid mitme omapoolse etteheitega.
Kuna Põhja-Lõuna erinevus on üldjoontes ka rikkuse-vaesuse erinevus, väidetakse, et Lõuna riikide vaesus takistab säästlike põhimõtete järgi elamist, ning seega tuleb seal pühenduda majanduskasvule kui keskkonnahoidlikkuse eeldusele. Ometi on kõik ähvardavad ülemaailmsed keskkonnaprobleemid saanud alguse just materiaalsest jõukusest.
Rein Ahman
Rein Ahman (sündinud 15. augustil 1943 Tartus) on eesti põllumajandustegelane ning endine Eesti NSV partei- ja riigitegelane.
1961. aastal lõpetas ta Märjamaa Keskkooli. 1969. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse mehhaniseerimine eriala.
Pärast EPA lõpetamist töötas insenerina Mooste näidissovhoosis ja Põlva rajooni Rahvasaadikute Nõukogu täitevkomitee põllumajandusvalitsuses.
Tegevus Eesti Vabariigis
Pärast Eesti iseseisvuse taastamist töötas ta Põlva maakatastri juhatajana ja korraldas maareformi läbiviimist Põlva maakonnas.
Otto II (Pommeri)
Otto II (u. 1380 - 27. märts 1428) oli Pommeri-Stettini hertsog Pommeri dünastiast.
Elu
Otto II oli Pommeri-Stettini hertsogi Swantibor III ja selle naise Anna vanim poeg.
Kui Otto oli umbes 20 aastat vana, üritas isa temast Riia peapiiskopi teha, seda Saksa ordu tahte vastaselt, kes eelistas peapiiskopina Johann von Wallenrodet. Otto kinnitati 1394. aastal kuningas Wenzeli poolt peapiiskopiks ja 1396. aastal läks ta Tartusse, kus ta sõlmis liidu Leedu suurvürsti Vytautasega. Kuid järgnenud aastatel sai võitu Saksa ordu ja Otto läks Pommerisse tagasi ning see vahejuhtum oli püsivate tulemusteta.
Otto isa hertsog Swantibor III oli 1409. aastast Brandenburgi osa Mittelmarki kuberner. Kui Nürnbergi linnusekrahv Friedrich VI, hilisem Brandenburgi kuurvürst Friedrich I nimetati keiser Sigismundi poolt Brandenburgi markkrahviks ja hertsog Swantibor asus tööle kui Mittelmarki kuberner, olid tagajärjeks nende kahe relvastatud kokkupõrked. Swantibor III taandus 1412. aastal ja jättis valitsemise oma kahele pojale Otto II ja Kasimir V. Nad võitlesid 12. oktoobril 1412 ebaselges Kremmeri tammi lahingus Brandenburgi vastu.
Kui hertsog Swantibor III 21. juunil 1413 suri, otsustasid Otto II ja Kasimir V Pommeri-Stettinit üheskoos valitseda. Sõda Brandenburgiga jätkus. 1415. aastal põlustas keiser Sigismund Friedrich I palvel Otto II ja Kasimir V. 16. detsembril 1415 sõlmisid vennad Eberswaldes Friedrichiga rahulepingu. Pommeri andis rahalise hüvitise eest ära Uckermarki, Boitzenburgi ja Zehdenicki. Sellest hoolimata jätkus võitlus vahelduvate tulemustega. 1419. aastal võttis Otto II Prenzlau linna. Kuid 1420. aastal sai ta hävitava kaotuse Angermündes ja kaotas Prenzlau taas. 1425. aastal suutsid Otto II ja Kasimir V üllatuslikult Prenzlau vallutada. Kuid nad kaotasid selle taas 1426. aastal.
Brandenburg tõstatas küsimuse Pommeri otse keisrile allumisest. Brandenburg väitis, et Pommeri oli Brandenburgi vasall; Pommeri hertsog väitis, et allub otse keisririigile. 1417. aastal läänistas keiser Sigismund Pommeri-Stettini Otto II-le, Brandenburgi õiguse alusel; 1424. aastal läänistas keiser Kasimir V-le ilma sellise piiranguta.
1426. aastal astus Friedrich tagasi oma vanema poja Johanni kasuks. Hiljem samal aastal tegid Otto II ja Kasimir V Johanniga rahu ja 16. juunil 1427 sõlmiti Templinis rahuleping Johanni ja kõigi Pommeri hertsogite vahel.
Otto II suri 27. märtsil 1428. Sealt alates valitses tema vend Kasimir V Pommeri-Stettinit üksi.
Abielu
Otto II abiellus Mecklenburg-Stargardi hertsogi Johann II tütre Agnesega. Nad ei saanud lapsi.
Mõnikord väidetakse, et Otto oli varem abiellunud Leedu suurvürsti Vytautase tütrega. Ajaloolase Martin Wehrmanni sõnul pole sellise abielu kohta tõendeid ja kuulujutt põhineb tõenäoliselt Otto ja Vytautase liidul.
PKC Group
pisi|Ettevõtte peakontor [[Kempele vald|Kempele vallas Soome põhjaosas]] PKC Group Oyj on Soome päritolu tööstusettevõte, mis keskendub auto-, telekommunikatsiooni- ja elektroonikatööstuste jaoks juhtmeköidiste ja ühenduskaablite arendamisele ja valmistamisele.
2015. aastal teeniti müügitulu 908,0 miljonit eurot. Selle perioodi lõpul töötas ettevõttes 21 764 inimest.
PKC Group on noteeritud Helsingi börsil (PKC1V). Ettevõtte aktsionäride sekka kuulub ka Harju Elekter, kelle käes on ligi 4,6% aktsiatest.
Ettevõtte turukapitalisatsiooniks oli 2016. aasta oktoobri seisuga 413 miljonit eurot. Jaanuaris 2017 tegi India ettevõte Motherson Sumi Systems PKC Groupi aktsionäridele ülevõtupakkumise summas 571 miljonit eurot.
Lisaks Soomele tegutsetakse Eestis, Brasiilias, Hiinas, Saksamaal, Leedus, Mehhikos, Poolas, Venemaal, Serbias ja USA-s.
PKC Eesti
PKC Groupi Eesti tütarettevõte kannab nime PKC Eesti AS. Veel 2014. aasta algul anti Eestis tööd 1173 inimesele, kuid sama aasta lõpus suleti kulude kärpimise eesmärgil Haapsalu tehas. 2017. aasta märtsis suleti ka Keila tehas ning viidi tööjõumahukam tootmine Leetu ja Venemaale. Eestisse on jäänud ainult tootearenduse, IT, finants- ja personalihaldusega tegelev osakond, mis pakub tööd ligi sajale inimesele.
Anne Juzar
Ta lõpetas aastal 1976 Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli muusikateooria erialal ja aastal 1982 Tallinna Riikliku Konservatooriumi kompositsioonierialal (Eino Tambergi klassis).
Magnetgeneraator
Magnetgeneraator töötab ja on võimeline tekitama võimsust püsimagnetite koosmõjul kaheharuliste rullidega ja tekkiva elektromagnetilise jõu nende vahel. Magnetid ja rullid on suunatud rootorile pöördemomendi loomiseks üksteise vastu. See generaatori trumli koostis on konstrueeritud selleks, et rootor pööraks lõputult nii kaua, kui püsimagnetite ja kaheharuliste rullide vastastikmõju kogutakse ja jagatakse ratsionaalselt ja tõhusalt.
Anne Juzar
Aastatel 1983–2004 töötas ta Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis muusikateoreetiliste ainete õpetajana (sealhulgas aastatel 1994–1997 osakonnajuhatajana), aastatel 1997–2004 oli ühtlasi Eesti Muusikaakadeemia Tartu filiaali õppejõud. Aastast 2004 tegutseb ta Valga Muusikakooli heliloominguõpetajana.
Aleksandr Sjomin
Aleksandr Valerjevitš Sjomin (vene keeles Александр Валерьевич Сёмин; sündinud 3. märtsil 1984 Krasnojarskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis HK Vitjaz ründajana paremäärel.
Süsinikdioksiidimaks
pisi|Süsinikumaksu rakendamine ja heitekogustega kauplemine maailma riikides 2019. aastal. Roheline – toimub CO2 kogustega kauplemine; sinine – süsinikumaks on kehtestatud või kehtestamisel; kollane – CO2 heitekogustega kauplemine toimub järelevalve all või on kehtestatud süsinikumaks. Süsinikumaks (inglise keeles carbon tax) ehk CO2 emissioonimaks (inglise carbon dioxide tax) on maks, mida tasutakse kauba tootmise või teenuse ja osutamise käigus emiteeritud CO2 koguselt. Senises praktikas maksustatakse süsinikumaksuga valdavalt süsivesikupõhiseid fossiilkütuseid (kivisüsi, põlevkivi, nafta, gaas jms), mida põletatakse energia või soojuse saamiseks. Süsiniku põletamisel ehk hapnikuga ühinemisel tekib soojus ja CO2, vesinikust tekib samas protsessis vesi või veeaur.
Magnetgeneraator
Kahepoolne spiraal on elektromagnetiline spiraal, mis sisaldab kahte lähedalt paiknevat paralleelset mähist ja seerialühendust. Mähise võimsuse nõuetekohaseks suurendamiseks keritakse selle pöördeid nii, et tagada suurim potentsiaalne erinevus külgnevate pöörete või spiraalide vahel. Spiraalis talletatud energia on proportsionaalne külgnevate pöörete vahelise potentsiaalse erinevuse ruuduga. Tänu spiraali südamiku erimaterjalile (trafo terasest) on oluliselt suurenenud potentsiaalsete erinevuste võimsus pöörete vahel.
Süsinikdioksiidimaks
Süsinikumaksu kehtestamise põhjuseks on klimaatilised muutused (globaalne soojenemine), mille põhjuseks peetakse CO2 mastaapset emissiooni inimkonna poolt. Süsinikumaksu eesmärgiks on hinnamehhanismi kaudu piirata põletamise läbi saadava energia konkurentsivõimet ning soodustada seeläbi alternatiivsete energiaallikate kasutuselevõttu ja levikut.
Aleksandr Sjomin
Ta alustas klubikarjääri Venemaa klubides Tšeljabinski Traktor ja Togliatti Lada.
Sidnei
Ta alustas klubikarjääri Internacionalis, mille meeskonnas debüteeris ta Brasiilia kõrgliigas 2007. aastal.
Magnetgeneraator
Ajalugu
Aasta-aastalt on elektritootjad muutunud üha populaarsemaks mitte ainult erasektoris, vaid ka suuremas tööstuslikus mahus. See on otseselt seotud kulude kokkuhoiu ja fossiilkütuste vähendamisega. Kuid siiani jääb bensiini- ja diislikütus kõige levinumaks energiaallikaks. Selliste fossiilkütuste lagunemisained on mürgised ja põhjustavad keskkonnareostust. See on koht, kus kütusevaba generaatorid tulid lahenduseks, pakkudes erinevaid eeliseid võrreldes tavapäraste kütusega töötavate generaatoritega. 2006. aastal hakkas Andrii Slobodyan uurima ja arendama magnetitootjaid, et saavutada energiatarbijatele efektiivne toide.
Aleksandr Sjomin
2002. aastal valiti ta NHL-i draft'is Washington Capitalsi poolt 13. valikuna. NHL-is debüteeris ta Capitsli meeskonnas hooajal 2003–04. Hooajal 2004–05 mängis ta taas NHL-i tööseisaku tõttu taas Togliatti Ladas. Ka hooajal 2005–06	mängis ta Venemaal, hooaja teises pooles Moskva oblasti Kimikis. 2006. aastal naasis ta Capitalsi, kus mängis järgmised kuus hooaega. NHL-is on ta mänginud veel kolm hooaega Carolina Hurricanesi (2012–2015) ja ühel hooajal Montreal Canadiensi meeskonnas (2015–16).
Süsinikdioksiidimaks
2019 aasta juuni seisuga on süsinikumaksu kehtestamist plaaninud või juba rakendanud 25 riiki ning 46 riiki koormavad CO2 emissiooni täiendava maksukohustusega või heitmekoguste kauplemise süsteemi läbi.
Magnetgeneraator
Ajalugu
Lõputute pingutuste ja katsumuste tulemusena on Andrii Slobodyan (peainsener) leidnud viisi, kuidas sellises järjekorras korraldada kaheharulisi ühendusi, et võimaldada seadmel säilitada oma RPM-i piiramatu aja jooksul, sõltumata tarbitavast energiast.
Karoly Stern
pisi|300px|Mälestussammas Karoly Sternile Tallinna loomaaias (1989) Karoly Stern (13. juunil 1921 Budapest – 30. august 1975 Tallinn) oli Tallinna loomaaia direktor aastail 1961–1975.
Ungari juurtega Karoly Stern asus koos perega Eestisse 1935. aastal. Stern kogus oma eluajal ühe tähelepanuväärsema tervikliku animalistikakogu Eestis. Karoly ja tema venna, tuntud animalistliku kunstniku Sándor Sterni armastus kunsti vastu pärines ilmselt emalt Alma Allimannilt, kes oli sugulussidemetes muuhulgas animalistikat viljelenud Burmanite kunstnikeperekonnaga. Tähenduslik oli ka lapsepõlvekodu Budapestis loomaaia lähedal. Stern kogus eeskätt antikvariaatides leidunud Euroopa vanameistrite ja oma kaasaegsete nõukogude kunstnike loomingut. Isa rajatud kogu on pühendunult ja süstemaatiliselt täiendanud kardioloogist poeg Aleksander Stern.
Karoly Stern suri 30. augustil 1975 ja ta maeti 4. septembril Metsakalmistule.
Pere
Tema vend oli kunstnik Sándor Stern.
Magnetgeneraator
Ajalugu
Alates 2013. aastast on Andrii Slobodyan töötanud magnetgeneraatori täiustamisel, kasutades bifilarit. Selle tulemusena on välja töötatud väike võimsusega 1 kW / h prototüüp. Prototüübi maht sõltus rootori trumli sisemisest pöörlemiskiirusest maksimaalse võimaliku kiirusega 6000 p/min. Magnetgeneraatori trummel koosneb rootorist ja püsimagnetitega võllist, mis paiknevad ühtlaselt piki rootori ümbermõõdu sama nime ja vastandlike polaarsete postidega. Kuigi staator sisaldab 55 vasktraadist kaheharulist rullid, mis asuvad staatori ümbermõõdu all samal viisil ja rootoril püsimagnetite kogus. Seadmes tekib võimsus püsimagnetite ja kaheharuliste rullide ning nende vahel tekkiva elektromagnetilise jõu vahel. Magnetid ja rullid on suunatud rootorile pöördemomendi loomiseks üksteise vastu. Generaatori kavandatud tarkvara võimaldab jälgida ja tõhusalt juhtida rootorit koormuse või koormuseta töötamise ajal.
Anne Juzar
Tema õpilasteks on Mart Jaanson, Pille Kangur, Jaan Sööt.
Youssef El-Arabi
Ta alustas klubikarjääri SM Caenis, mille meeskonnas debüteeris ta Prantsusmaa kõrgliigas 2009. aasta detsembris. Hooajal 2009–10 lõi ta Caeni meeskonnas Prantsusmaa esiliigas 11 väravat. Samal hooajal võitis Caeniga Prantsusmaa esiliiga. Hooajal 2010–11 lõi El-Arabi Prantsusmaa kõrgliigas 17 väravat.
Hooajal 2011–12 mängis ta Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Hilal ning lõi sel hooajal liigas 12 väravat.
Orhan I
pisi|Orhan I tuğra alt=Orhan Gazi|pisi|Orhan Gazi Orhan Gazi (osmanitürgi keeles:اورخان غازی، اورخان بن عثمان بن ارطغرل; türgi keeles: Orhan Gazi; 1281 – märts 1362) oli Osmanite riigi teine bei ja valitses aastatel 1326–1362.
J'aime la vie
"J'aime la vie" on 1986. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse võidulaul. Laulu esitas Sandra Kim ning selle on kirjutanud Jean-Paul Furnémont, Angelo Crisci ja Rosario Marino Atria. Taustalauljad olid Crisci ja Furnémont koos Françoise Vidicki ning Patricia Maesseniga. Dirigent oli Jo Carlier.
Youssef El-Arabi
2012. aasta juulis naasis El-Arabi Euroopasse, sõlmides viieaastase lepingu Hispaania kõrgliiga klubiga Granada. Granadas mängis ta neli hooaega ning lõi igal hooajal Hispaania kõrgliigas vähemalt kaheksa väravat. Tema edukaim hooaeg oli 2015–16, mil ta lõi 16 väravat.
Orhan I
Orhan oli Osman I ja Rabia Bala Malhun Hatuni poeg. Ta oli oma isa teine poeg. Tema lapsepõlve ja täiskasvanuea kohta pole midagi teada.
Aleksandr Sjomin
2015. aasta detsembris naasis Sjomin Venemaale, liitudes Magnitogorski Metallurgiga. 2016. aastal võitis ta Metallurgiga Gagarini karika.
Pille Kangur
Pille Kangur (31. mai 1966 Otepää – 11. august 2013) oli eesti helilooja.
Aleksandr Sjomin
Hooajal 2017–18	mängis ta Venemaa esiliiga klubis Krasnojarski Sokol. 2018. aasta mais liitus ta HK Vitjaziga.
Süsinikdioksiidimaks
Maksustamise alused
Olemuslikult on süsinikumaks kaudne saastemaks, mida rakendatakse majandusteadlase Arthur Pigou poolt sõnastatud põhimõttel nii, et igaüks peab tasuma maksu määral mis vastab tema poolt tekitatud kahju ulatusele. Kuna maks on üks tootmiskulu artiklitest, siis muudab see toote vastavas ulatuses kallimaks ning halvendab selle konkurentsipositsiooni turul.
Aleksandr Sjomin
2020. aastal valiti ta KHL-i tähtede mängule.
Pille Kangur
Ta õppis klaverit aastatel 1977–1979 Elva lastemuusikakoolis ja aastatel 1979–1984 Jõgeva lastemuusikakoolis; 1984. aastal lõpetas Jõgeva Keskkooli. Aastatel 1984–1989 õppis Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis koorijuhtimist (Vaike Uibopuu juhendamisel) ja muusikateooriat (Anne Juzari juhendamisel). 2004. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia bakalaureuseõppes (Raimo Kangro ja Helena Tulve klassis). 2006. aastast õppis Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias magistriõppes (Helena Tulve ja Toivo Tulevi klassis).
Youssef El-Arabi
Aastatel 2016–2019 mängis El-Arabi Katari kõrgliiga klubis Al-Duhail. Hooaegadel 2016–17 ja 2017–18 tuli ta Al-Duhailga Katari meistriks. Kahel esimesel hooajal lõi ta Katari kõrgliigas 24 väravat, hooajal 2018–19 26 väravat.
Grzymiszew
Grzymiszew on küla Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Tureki maakonnas Tuliszkówi vallas. Grzymiszew asub Tuliszkówist umbes 6 km kagus ja Turekist ligikaudu 9,5 km lääneloodes.
Grzymiszew sai linnaõigused enne 1498. aastat, kuid kaotas need enne 1600. aastat.
Pille Kangur
Ta kirjutas peamiselt kammer- ja elektronmuusikat ning multimeediateoseid. 2004. aastast oli ta Eesti Heliloojate Liidu liige.
Youssef El-Arabi
2019. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Olympiakósega. Hooajal 2019–20 tuli ta klubiga Kreeka meistriks. Samal hooajal oli ta liigas 20 väravaga suurim väravakütt ning valiti liiga hooaja parimaks välismängijaks ja liiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
Pille Kangur
Isiklikku
Tema vanaisa oli helilooja Heldur Vatsel (1916–1982).
J'aime la vie
Laulu esitati 3. mail 1986 Bergenis kolmeteistkümnendana, enne Saksamaad ning pärast Iirimaad. Laul kogus kokku 176 punkti ja sai seega 20 laulu seast esikoha.
Süsinikdioksiidimaks
Maksustamise alused
Majandusuuringutes on ilmnenud, et hinnamehhanism on kõige tõhusam viis turumajanduslike protsesside suunamiseks ning täiendava maksukohustuse rakendamine on üks võimalikke viise, kuidas ettevõtete majandustegevust takistamata saavutada CO2 emisiooni vähenemine.
Aleksandr Sjomin
Venemaa jäähokikoondisega on Sjomin tulnud 2008. ja 2012. aastal maailmameistriks. Lisaks on ta maailmameistrivõistlustel võitnud veel ühe hõbe- ja ühe pronksmedali.
Süsinikdioksiidimaks
Maksustamise alused
Süsinikumaksu suurus lähtub materjali põletamisel tekkivast CO2 heitekogusest ja see eristab teda elektriaktsiisist, mille suurus sõltub tarbitud energia määrast. Kuna elektriaktsiis koormab maksumaksjat ka siis kui ta tarbib elektrit, mis on toodetud CO2 mitteemiteerival viisil (tuule-, vee-, päikse- ja tuumaenergia), siis seda ei saa kasutada keskkonnakaitselistel eesmärkidel.
J'aime la vie
See on siiani Belgia ainus võit konkursil.
Orhan I
1329. aastal Nicaeat piiranud Orhan ja Bütsantsi keisri Andronikos III ning Katalaani palgasõdurite Pelekanoni lahingu ning sellele järgnenud Bütsantsi vägede taganemine oli esimene Osmanite ja Bütsantsi välilahing, mis lõppes Bütsantsi vägede taganemisega. 1332. aasta märtsis alistus ka Nicaea.
Süsinikdioksiidimaks
Fossiilkütuste CO2 emissiooni arvestamine
Kütuse põletamisest tekkiva CO2 emissioon on määratud massi- või mahuühiku kohta. CO2 emisiooni puhul tuleks seejuures arvestada ka seda, et lennukikütus põletatakse atmosfääri ülakihides, kuhu ta ka jääb ja kus selle klimaatiline mõju on oluliselt suurem kui maa peal põletatud kütuse puhul, millest vähemalt osa tarbivad taimed ära. Samuti tuleks meeles pidada, et elektrienergia tootmisel emiteeritav CO2 ei ole otseselt seotud elektrienergia kogusega, kuna viimase kogus sõltub nii kasutatava tehnoloogia efektiivsusest kui ka jääksoojuse kasutuse ulatusest.
Orhan I
alt=Osmanite riik Orhan I ajal (1361)|pisi|Osmanite riik Orhan I ajal (1361)|vasakul|345x345px
Sidnei
2008. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Portugali kõrgliigaklubiga Lissaboni Benfica. Hooajal 2011–12 mängis ta Benficast laenul Türgi kõrgliigaklubis Beşiktaş.
Süsinikdioksiidimaks
Probleemid ja võimalused
Hinnanguliselt tekib inimtegevusest kogu maailmas 27 miljardit tonni CO2 aastas. (18) CO2 heitekoguse füüsikalist mõju atmosfääris saab hinnata planeedi atmosfäärisüsteemi soojuskiirguse energiabilansi muutusena.
Süsinikumaksu tootjapõhine rakendamine kahjustab nende riikide ettevõtete konkurentsivõimet, kus seda maksukohustust rakendatakse nende riikide ettevõtete suhtes, kus seda maksu ei rakendata. Kuna Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) reeglid ei võimalda välismaalt imporditavatele toodetele tootjapõhise süsinikumaksu sissenõudmist piiril, siis ongi paljud riigid loobunud selle maksu kehtestamisest.
Kaasitaja
Kaasitaja, ka kaasik või kaasikunaine, oli eesti pulmades pulmalaulik. Tavaliselt oli pulmades kaks kaasitaja-paari, üks paar peiu, teine mõrsja poolt. Kaasitajad said süüa-juua, kohati on neile ka tasutud, kas toidukraamiga või rahaga. Mõnikord anti kaasitajatele veimi.
Kaasikul oli kaasas eriline kott, kus päts sepikut ja ratas sõira. Selle koti viskas peiupoolne kaasik pulmades pruudiisale sülle. Kaasikukott toodi vana tava järgi lepituseks kunagise väljaostumaksu asemel.
Kaasikuks on nimetatud mõnel pool pruuttüdrukut e. pruutneitsit (Jõhvi, Lüganuse, Viru-Nigula, Kadrina).
Süsinikdioksiidimaks
Probleemid ja võimalused
Probleemiks on ka see, et CO2 tekib mujalgi kui fossiilkütuste põletamisel. Kuna eriti suur CO2 emissioon tekib terase- ja betoonitööstusest, samuti loomakasvatusest, siis tuleks ka need maksustada süsinikumaksuga. Samas on ka ettevõtteid, kelle tegevuse tulemusena CO2 kogus atmosfääris väheneb (taimekasvatus, sh metsad) ning kes võiksid seeläbi saada täiendavat tulu.
Eesti riigi maksebilansi seisukohalt oleks süsinikumaksu rakendamine kasulik, kui selle tulemusena väheneb välismaalt imporditavate fossiilkütuste ja energiamahukalt toodetud kaupade import ning suureneb kohapeal toodetud rohelise energia ja keskkonnasäästlikult toodetud kaupade/teenuste konkurentsivõime. Lõppkokkuvõttes võib see parandada nii majanduskasvu kui ka elanikkonna tööhõivet, nagu on selgunud näiteks Briti Columbias läbi viidud süsinikumaksu rakendusuuringust.
Sidnei
Hooajal 2013–14 mängis ta Benficast laenul Hispaania kõrgliigaklubis RCD Espanyol. Seejärel läks ta laenule Deportivo de La Coruñasse, kellega sõlmis 2016. aastal püsiva lepingu.
2018. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga Real Betis, kus mängis kokku kolm hooaega. 2021. aasta augustis lõpetati leping ennetähtaegselt. 2022. aasta jaanuaris asus ta mängima Cruzeiros, kuid juba sama aasta aprillis siirdus ta Goiási.
Inowłódz
Inowłódz on küla Poolas Łódźi vojevoodkonnas Tomaszów Mazowiecki maakonnas, Inowłódzi valla halduskeskus. Inowłódz asub Pilica jõe vasakul kaldal, Tomaszów Mazowieckist umbes 15 km idas ja Łódźist ligikaudu 58 km kagus.
Memeli piirkond
Klaipėda piirkond (leedu Klaipėdos kraštas) või Memeli piirkond (saksa Memelland või Memelgebiet) defineeriti Versailles' rahuga aastal 1920, kui see läks Suursaadikute konverentsi haldusalasse. Memeli piirkond koos Saarimaa ja Danzigiga pidi jääma Rahvasteliidu kontrolli alla kuni tulevaste päevadeni, kui nende piirkondade rahvale antakse õigus hääletada, et kas maa peaks minema tagasi Saksamaale või mitte.
Algsete skalvide ja kurelaste territooriumi vallutas umbes aastal 1252 Saksa ordu, kes ehitasid Memelburgi ('Memeli kindluse') ja Memeli linna (nüüd üldiselt tuntud oma leedu nime Klaipėda järgi). Aastal 1422 pandi Melno rahuga maha piir Preisimaa ja Leedu vahel, ja see piir kehtis aastani 1918.
Siis ülekaalukalt etniliste sakslastega asustatud Memeli piirkonna (Preisimaa leedulased ja memellandlased moodustasid teised rahvusgrupid), mis paiknes samanimelise jõe ja linna vahel, okupeeris Leedu 1923. aasta "Klaipėda ülestõusus". Selle annekteeris Natsi-Saksamaa märtsis 1939 ja see liideti kohe Ida-Preisimaasse, vaid pool aastat enne Teise maailmasõja puhkemist. Sõja lõppjärgus 1945. aastal okupeerisid selle Nõukogude väed, ja see annekteeriti Nõukogude Liitu. Nõukogude Liidu kokkuvarisemisest saati aastal 1990 on see olnud Leedu Vabariigi osa, kuuludes Klaipėda ja Tauragė maakonda. Piir, mis kehtestati Versailles' rahuga piki jõge, on kehtiva rahvusvahelise piirina jõus Leedu ja Venemaa Kaliningradi oblasti vahel.
Versailles' rahu
frame|Erakorraline [[paberraha aastast 1922, välja antud ja kasutatud Memelis]]
Preisimaa (aastast 1871 Saksa keisririigi osa) idapiir, olles muutumatuna 1422. aasta Melno rahust saati, muutus vaidluste objektiks pärast Esimest maailmasõda, kui tekkisid uued sõltumatud Poola ja Leedu riigid. Separatistlik Tilsiti akt allkirjastati väheste Leedu-meelsete Preisimaa leedulaste poolt aastal 1918, nõudmisega ühendada Preisimaa Leedu päris-Leeduga. Tavaliselt näevad leedulased selles sooviavaldust Väike-Leedu ühendamiseks Leeduga – kuid enamus Preisimaa leedulasi ei soovinud ühineda Leeduga ja Preisimaa leedulased ei olnud rahvastikus enamuses.
Preisimaa jagamist soodustas ka Poola esindaja Roman Dmowski Versailles's, kes tegutses Józef Piłsudski käsul: eesmärgiks oli anda Nemunase alamjooks ja delta, mis asus Saksamaal ja kandis nime Memel, Leedule, kuna see annaks ligipääsu Läänemerele, samas Leedu ise pidi saama Poola osaks. Neid ideid toetas Prantsuse peaminister Georges Clemenceau. Aastal 1920 anti vastvalt Versailles' rahule Saksamaa alale Memelist põhja pool staatus Territoire de Memel Suursaadikute konverentsi haldusalas ja Prantsuse väed saadeti kaitseks. Prantsuse halduse ajal idanes kohaliku rahva seas idee sõltumatust Memellandi riigist. Organisatsioon Deutsch-Litauischer Heimatbund (Saksa-Leedu kodumaa föderatsioon) edendas ideed Freistaat Memelland, mis hiljem pidi naasma Saksamaa rüppe. Sellel oli 30 000 liiget, nii etnilisi sakslasi kui ka leedulasi, umbes 21% kogu rahvastikust.
Autonoomne piirkond Leedus
Seejärel annekteeris piirkonna Leedu. Klaipėda konventsioonis, mille on allkirjastanud Suursaadikute konverents ja Leedu, lubati piirkonnale eraldi parlament, kaks ametlikku keelt, õigus kehtestada omi makse, võtta tollimaksu ning ajada omi kultuuri- ja usuasju, ja lubati eraldi õigussüsteem, eraldi kodakondsus, põllumajanduse ja metsanduse sisekontroll, samuti eraldi sotsiaalhoolekande süsteem. Suursaadikute konverents nõustus kokkuleppega ja kinnitas piirkonna autonoomia Leedu vabariigis. 8. mail 1924 kinnitas veel üks konventsioon Klaipėda piirkonna annekteerimise ja autonoomia-kokkulepe sõlmiti Pariisis. Memeli piirkond tunnistati 29. jaanuaril 1928 Leedu vabariigi lahutamatuks osaks ka Saksamaa poolt, kui kaks riiki sõlmisid Leedu-Saksa piirilepingu.
Anneksioon andis Leedule tähtsa kontrolli aastaringselt jäävabale Läänemere sadamale. Leedu kasutas Klaipėda sadamat täiel määral ära, uuendades ja mugandades seda, peamiselt oma põllumajandustoodete ekspordiks. Sadama uuendamine oli kindlasti üks suuremaid pikaajalisi Leedu valitsuse poolt sõdadevahelisel ajal jõustatud investeerimisprojekte.
Piirkonna asukatele ei antud võimalust hääletada selle üle, kas nad tahtsid olla Leedu või Saksamaa osa. Kuna Saksa-meelsed poliitilised parteid olid sõdadevahelisel ajal üldises enamuses rohkem kui 80%-ga kõigil valimistel kohalikku parlamenti (vaata valimisstatistikat allpool), ei saanud olla erilist kahtlust, et selline referendum oleks olnud Saksamaa kasuks. Tegelikult oli piirkond ühendatud Orduriigi ajast 13. sajandil ja isegi paljud leedukeelsed pidasid end idapreisimaalasteks, kuulutades end ametlikul rahvaloendusel (vaata allpool demograafilist informatsiooni) "memellandlased/Klaipėdiškiai" ja ei tahtnud kuuluda Leedu rahvusriiki. Leedu seisukohast lähtuvalt olid memellandlased kui saksastunud leedulased, kes tuli taasleedustada.
Leedu valitsus seisis silmitsi märkimisväärse opositsiooniga piirkonna autonoomsete institutsioonide poolt, teiste seas Klaipėda piirkonna parlament. Aastate möödudes muutusid üha häälekamaks nõuded taasühinemiseks tugevneva Saksamaaga. Alles viimastel aastatel algatas Leedu "leedustamise" poliitika. See kohtas veelgi rohkem vastasseisu, kui usulised ja piirkondlikud erinevused ajapikku ületamatuks said.
Pärast riigipööret detsembris 1926 tuli võimule Antanas Smetona. Kuna Memeli piirkonna staatust reguleerisid rahvusvahelised lepingud, muutus Memeli piirkond Leedus demokraatia oaasiks. Leedu intelligents abiellus sageli Memelis/Klaipėdas, kuna Memeli piirkond oli ainus koht Leedus, kus oli kasutusel tsiviilabielu, ülejäänud Leedus oli seaduslik vaid kiriklik abielu. Seega asus Leedu opositsioon Smetona režiimi vastu samuti Memeli piirkonnas.
1930. aastate algusest anti mõned natsimeelsete organisatsioonide juhid ja liikmed piirkonnas Leedu poolt "terrorismikuritegude eest" kohtu alla. 1934.–1935. aasta Neumanni ja Sassi protsessi Kaunases saab pidada esimeseks natsismivastaseks kohtuprotsessiks Euroopas. Kolm organisatsioonide liiget mõisteti surma ja nende juhid vangistati. Pärast poliitilist ja majanduslikku survet Saksamaa poolt enamus vabastati hiljem.
Valimistulemused kohalikku parlamenti
Kohalikus parlamendis oli 29 kohta, üks iga 5000 asuka kohta. Mehed ja naised alates 23. eluaastast said valida.
Demograafilised andmed
Leedu rahvaloendus, mis viidi piirkonnas läbi aastal 1925, leidis rahvastiku koguarvuks 141 000. Väljaöeldud keelt kasutati asukate liigitamiseks ja selle põhjal 43,5% olid sakslased, 27,6% olid leedulased ja 25,2% olid "klaipėdan" (Memelländisch). Teised allikad annavad sõdadevaheliseks rahvuslikuks koostiseks 41,9% sakslased, 27,1% Memelländisch ja 26,6% leedulased.
Üldiselt olid Preisimaa leedulased rohkem maainimesed kui sakslased seda olid; leedukeelsete osa Klaipėda linnas endas kasvas aja jooksul linnastumise ja küladest linnadesse asumise tõttu ja hiljem ka ülejäänud Leedust ümberasumise tõttu (Klaipėda linnas hõlmas leedukeelne rahvas aastal 1912 21,5%, aastal 1925 32,6% ja aastal 1932 38,7%). Välismaalasteks võisid olla mõned sakslased, kes valisid Saksa kodakondsuse Leedu oma asemel (kuigi sel ajal survestas Saksa valitsus kohalikke sakslasi võtma Leedu kodakondsust, et säiliks Saksa kohaolek). Rohkem leedukeelseid oli piirkonna põhjaosas (Klaipėdos apskritis ja Šilutės apskritis) kui lõunaosas (Pagėgių apskritis). Teised kohalikud olid Leedu kodanikud muudest rahvustest, näiteks juudid.
1930. aastatel illustreeris kohaliku autori Ieva Simonaitytė romaan perekonnaloo põhjal sajanditevanused saksa–leedu suhted piirkonnas.
A. Smetona autoritaarne režiim surus peale diskrimineerimise ja leedustamise poliitika: see saatis ametnikke Leedust, mistõttu Saksa õpetajad, ametnikud ja preestrid vallandati ametist. Kohalikke asukaid – nii sakslasi kui ka Preisimaa leedulasi – ei võetud Memeli piirkonnas eriti riigiteenistusse. Selle asemel saadeti inimesi Kaunasest.
Aastani 1938 ei nimetatud kuberneri kohalike Preisimaa leedulaste hulgast. See poliitika sundis aastal 1934 Preisimaa leedulastest intelligentsi ja mõnd kohalikku sakslast organiseerima ühingut vastustama Leedu võimu. See grupp purustati varsti.
Valimistulemused Memeli piirkonnas olid Smetona autoritaarsele režiimile ärritavad ja see püüdis "koloniseerida" Memeli piirkonda leedulastega. Ehitati leedu asundused Jakai ja Smeltė. Uusasukate arv kasvas: aastal 1926 oli neid 5000, aastal 1939 aga 30 000.
Leedu võttis kasutusele jäiga liini leedustamise kampaania, mis viis isegi sügavama antagonismini kohalike Preisimaa leedulaste, memellandlaste, sakslaste ja uusasukate vahel.
Saksa ultimaatum
1938. aasta lõpul kaotas Leedu kontrolli olukorra üle piirkonnas. 23. märtsi varastel tundidel 1939, pärast suulist ultimaatumit, mis sundis Leedu delegatsiooni reisima Berliini, sõlmisid Leedu välisasjade minister Juozas Urbšys ja tema Saksa ametivend Joachim von Ribbentrop Memeli piirkonna Saksamaale loovutamise kohta lepingu vastutasuks Leedu vabatsoonile 99 aastaks Memeli sadamas, kasutates varasematel aastatel püstitatud rajatisi.
Hitler ootas seda Kriegsmarine sõjalaeva "Deutschland" pardal ja seilas koidikul Memelisse tähistama Memellandi tagasitulekut heim ins Reich. See osutus viimaseks veretuks territooriumide annekteerimiseks, mis oli eraldatud Saksa või Austria keisririigist Versailles' rahuga, mida paljud, kui mitte enamik sakslastest, tajus alandusena. Saksa väed hõivasid territooriumi isegi enne ametlikku ratifitseerimist Leedu poolt. Ühendkuningriik ja Prantsusmaa, nagu ka pärast 1923. aasta ülestõusu, ei kaitsnud aktiivselt territooriumi autonoomiat. Tingimused olid sellised, et seim sunniti lepingut heaks kiitma lootuses, et Saksamaa ei esita Leedule muid territoriaalseid nõudmisi.
Siiski tervitas taasühinemist Saksamaaga rahva enamus, nii sakslased kui ka memellandlased.
Lepingu järgi said Memeli piirkonna kodanikud valida kodakondsuse: kas Saksa või Leedu. 303 inimest (koos pereliikmetega 585) küsis Leedu kodakondsust ja vaid 20 taotlust rahuldati. Teine punkt sätestas, et isikud, kes olid asunud Memeli piirkonda okupatsiooniperioodil aastatel 1923–1939, pidid lahkuma. Umbes 8900 leedulast tegi nii. Samal ajal saatsid natsid välja umbes 1300 (kohalikku Memeli ja Leedu) juuti ja vaid umbes 40 Preisimaa leedulast.
Kubernerid
Ülemkomissarid
Kubernerid
Üleminekuvolinik Memellandi integreerimiseks
Teine maailmasõda ja pärast
Kui piirkond läks aastal 1939 Natsi-Saksamaa kontrolli alla, hakkasid paljud leedulased ja nende organisatsioonid Memelist ja ümbritsevalt alalt lahkuma. Sakslased muutsid Memeli kiiresti kindlustatud laevastikubaasiks. Pärast Saksa sissetungi nurjumist NSV Liitu (Barbarossa plaan) aastal 1941 oli Ida-Preisimaa ja Memeli saatus pitseeritud. Oktoobris 1944 tegid piirkonna asukad, olenemata rahvusest, otsuse, kas jääda või lahkuda. Peaaegu kogu rahvastik evakueeriti Punaarmee lähenedes, kuid linna ennast kaitses Saksa armee Memeli lahingus 28. jaanuarini 1945. Pärast vallutamist leiti linnast vaid 6 isikut.
Sõja lõpul põgenes enamus asukaid Läände, et asuda Saksamaale. Siiski oli aastatel 1945–1946 alles umbes 35 000 kohalikku asukat, nii Preisimaa leedulasi kui ka sakslasi. Leedu NSV valitsus saatis agitaatoreid ümberasustatud isikute laagritesse andma endistele asukatele lubadusi, et nad võivad tagasi tulla ja nende omand taastatakse, kuid lubadusi ei täidetud kunagi. Aastatel 1945–1950 tuli umbes 8000 isikut tagasi. Kakskeelseid leedu-saksa tagasitulijaid vaadeldi sakslastena.
Vähesed allesjäänud etnilised sakslased saadeti siis sunniviisiliselt välja, enamus põgenes Lääne-Saksamaale. Autohtoonne rahvas, kes jäid endisele Memeli territooriumile, vallandati töölt. Tähtsate kohalike leedulaste perekonnad, kes vastustasid Saksa parteisid enne sõda, küüditati Siberisse. Aastal 1951 saatis Leedu NSV endisest Memeli piirkonnast 3500 inimest välja Ida-Saksamaale. Aastal 1958, kui võimaldati väljaränne, emigreerus enamus säilinud rahvast, nii sakslased kui ka Preisimaa leedulased, Lääne-Saksamaale; seda sündmust kutsuti Leedu NSV-s sakslaste repatrieerumiseks. Täna asustavad neid endisi luterlikke territooriume enamasti katoliiklikud leedulased ja õigeusklikud venelased. Siiski oli Preisimaa leedulaste protestantlik vähemus kontsentreerunud ajalooliselt sellesse piirkonda ja mõni on siiani alles. Ainult mõni tuhat autohtooni on jäänud. Nende jätkuvat emigratsiooni on soodustanud asjaolu, et Saksamaa Liitvabariik peab neid Saksa kodanikeks. Leedu Vabariik ei tagastanud omanikele vara enne aastat 1945.
Kuigi teades, et Memeli piirkonna annekteeris aastal 1939 Saksamaa ja tunnistades, et Leedu enda okupeeris aastal 1940 Nõukogude Liit, ei taastanud Leedu pärast iseseisvuse saavutamist 11. märtsil 1990 Memeli piirkonna autonoomiat ega tagastanud endistele asukatele kodakondsust ja vara, isegi mitte neile, kes said aastal 1939 Leedu kodakondsuse.
Adolphe Guillaume Vorderman
Adolphe Guillaume Vorderman (12. detsember 1844 Haag, Holland – 15. juuli 1902 Bataavia, Jaava) oli Hollandi arst ja teadlane.
Tema tehtud ulatuslikud toitumiseksperimendid aitasid kaasa vitamiinide avastamisele.
Haridus ja töö
Vorderman õppis Utrechti ülikoolis meditsiini. 1866. aastal astus dr. Vorderman Hollandi laevastikku ja asus tööle meditsiiniohvitserina. 1871. aastal saadeti ta tsiviilteenistusse Indoneesiasse (sel ajal Hollandi India). 1881 saadeti Vorderman Bataaviasse (tänapäeval Jakarta). 1890. aastast töötas ta saarel vanglate sanitaarkontrollijana. Ulatuslike toitumiseksperimentide käigus kontrollis ta ligi 100 saarel olevat väiksemat vanglat.
Panus teaduse arendamisse
1895. aastal arutas Christiaan Eijkman enne ärasõitu saarelt beribeeriga seotut ülemmeditsiiniohvitseri Vordermaniga. Beribeeri näis probleeme põhjustavat üksnes osal kinnipeetavatest. Neist, kes sõid pruuni riisi, haigestus üks 10 000 kinnipeetava kohta, ja neist, kes said söögiks poleeritud riisi, haigestus üks 39 kinnipeetava kohta. Vorderman järeldas, et haigestumise põhjuseks ei saa olla vangla hügieenitingimused. Aastatel 1895–1896 õnnestus Vordermanil tõestada, et beribeeri haigus on seotud pikemaajalise poleeritud riisi söömisega, seda kinnitas Braddon.
Publikatsioonid
Vordermani uurimusi looduses leiduvate toksiinide, ravimite ja söögiga seotult avaldati sellistes arstiteaduslikes väljaannetes nagu Teysmannia ja Het Natuurkundig Tijdschrift voor Ned. Indië. Vordermanil oli ka ornitoloogiaalaseid publikatsioone.
Ornitoloogina
Lindudest nimetas ta järgmisi:
Tunnustus
Vordermani auks on nimetatud liik Myristica vordermannii Warb.
Põhjatirts
pisi|350px|Põhjatirts Põhjatirts (Melanoplus frigidus) on sihktiivaliste seltsi kuuluv liik putukaid.
Lesk (täpsustus)
Lesk võib tähendada mitut asja.
Põhjatirts
Eestist on teada vaid üks leid.
Areng
Areng ehk arenemine on millegi või kellegi muutumine, hrl progressina, tõusujoones, madalamalt kõrgemale, lihtsamalt keerukamale jne. Areng võib olla ka kulgemine soovitud sihtide, eesmärkide suunas (nt majanduslik areng majanduskasvuna). "Areng" võib olla ka arenemise tulemus.
HTC Butterfly S
HTC Butterfly S on Taiwani telefonitootja HTC poolt arendatud Androidi operatsioonisüsteemi kasutav nutitelefon, mis on HTC Butterfly (HTC Droid DNA) järglane. Butterfly S ühendab endas riist- ja tarkvaraomadused, mida kõigepealt esitleti HTC One'is (näiteks Sense 5, UltraPixel pildisensor, Zoe kaameraomadused ja esiküljel paiknevad stereokõlarid), kuid see erineb One'ist suurema, 5-tollise 1080p ekraani, suurema 3200 mAh aku ja 1,9 GHz Snapdragon 600 protsessori poolest. Erinevalt firma lipulaevast, HTC One'ist, millel on metallist ühes tükis korpus, on Butterfly S tehtud plastikust.
Butterfly S avalikustati 19. juunil 2013. aastal Aasia turgudele saatmiseks 2013. aasta juuliks.
Olev Ehrlich
Olev Ehrlich (5. jaanuar 1954 – 14. august 2013) oli raadiotöötaja.
1998. aastast töötas ta Vikerraadio muusikajuhina.
Auhinnad
2013. aastal pälvis Ehrlich kolleegipreemia.
Uus-Holland
Uus-Holland (ladina keeles Nova Hollandia) oli pärast Fort Pentagouëti okupeerimist hollandi mereväekapteni Jurriaen Aernoutszi koloonia Akaadias aastatel 1674–1678. See jäi viimaseks Hollandi Vabariigi territoriaalseks taotluseks Põhja-Ameerikas.
50. ekspeditsioon
50. ekspeditsioon oli Rahvusvahelise kosmosejaama 50. alaline meeskond.
Ekspeditsioon algas 28. oktoobril 2016 kui Sojuz MS-01ga pardal lahkusid jaamast 49. ekspeditsiooni kolm liiget. Ülejäänud kolm liiget alustasid 50. ekspeditsiooni.
Pärast Sojuz MS-03 starti, sai Peggy Whitson 56-aastaselt vanimaks naiseks, kes on käinud kosmoses. Sojuz MS-03 saabus koos Whitsoni ja ülejäänud kahe 50. ekspeditsiooni liikmega jaama 19. novembril.
Ekspeditsiooni ajal külastasid Rahvusvahelist kosmosejaama kaks Ameerika Ühendriikide, üks Venemaa ja üks Jaapani mehitamata kosmoslaev, mis tõid jaama varustust. Ekspeditsiooni ajal väljusid meeskonnaliikmed neli korda avakosmosesse.
Saint-Souplet
Saint-Souplet on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Le Cateau-Cambrésis' kantonis.
50. ekspeditsioon
Ekspeditsioon lõppes 10. aprillil 2017.
Saint-Souplet
pisi|tühi|Saint-Souplet
Séranvillers-Forenville
Séranvillers-Forenville on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Le Cateau-Cambrésis' kantonis.
pisi|püsti|tühi|Séranvillers-Forenville'i kirik
Pessinetto
Pessinetto on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos.
Pessinetto piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Ceres, Germagnano, Lanzo Torinese, Mezzenile, Monastero di Lanzo, Traves, Ala di Stura.
Pessinetto halduspiirides asuvad järgmised asulad: Gisola, Losa, Mombresto, Pessinetto Fuori, Sant'Ignazio, Tortore.
Tapio Puolimatka
Puolimatka on oma uurimistöödes käsitlenud kasvatuse, usu ja teaduse küsimusi filosoofilisest vaatepunktist ning on arvustanud evolutsiooniteooria ateistlikku tõlgendust. Puolimatka on kirjutanud arvamusartikleid abielu, transsooliste õiguste ja poliitilise korrektsuse kohta eri kristlikele meediaväljaannetele, kohalikele ajalehtedele ja paremkonservatiivsele opositsioonilisele meediale Oikea Media. Paljud tema seisukohad on äratanud poleemikat; Tapio Puolimatka ise on seisukohal, et sõnavabadus on Soomes ohus.
Ta kandideeris 2019. aasta Eduskunna valimistel Kristlike Demokraatide nimekirjas, kogus 1955 häält ega osutunud valituks.
David Zalkaliani
David Zalkaliani (gruusia keeles დავით ზალკალიანი; sündinud 27. veebruaril 1968 Thbilisis) on Gruusia diplomaat ja poliitik. Ta on 21. juunist 2018 Gruusia välisminister.
Ta lõpetas 1992. aastal Thbilisi Riikliku Ülikooli õigusteaduse, spetsialiseerudes rahvusvahelisele õigusele.
Aastatel 1992–1996 töötas Gruusia välisministeeriumis rahvusvaheliste organisatsioonide osakonnas. Aastatel 1996–2000 töötas ta Gruusia saatkonnas Austrias.
Jaanuarist 2008 kuni septembrini 2009 oli ta Gruusia suursaadik Valgevenes.
8. jaanuarist 2016 kuni 20. juunini 2018 oli ta Gruusia välisministri esimene asetäitja. 21. juunist 2018 on ta Gruusia välisminister Mamuka Bahtadze valitsuses.
Ebergötzen
Ebergötzen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Göttingeni kreisis.
Valla pindala on 19,7 km². 31. detsembril 2016 elas seal 1940 inimest. Vald asub 15 km Göttingenist.
Euroopa laikõrv
Euroopa laikõrv (Barbastella barbastellus) on nahkhiirlaste sugukonda kuuluv käsitiivaline.
Mõõtmed
Euroopa laikõrva kehamass on 7–20 g, tüvepikkus 45–58 mm, küünarvarre pikkus 36,5–43,5 mm, tiibade siruulatus 245–290 mm.
Välimus
Euroopa laikõrv on keskmise suurusega, tumepruuni kuni mustjaspruuni selgmise karvkattega nahkhiir. Kohati on selgmised karvad valkjate otstega, jättes loomale hallika varjundi. Kõhtmine pool on selgmisest heledam, kuid samuti tume. Nägu, kõrvad ja lennunahad on tumepruunid. Kõige iseloomulikumaks tunnuseks on suured laiad kõrvad, mis on otsmikul kokku kasvanud. Traagus on piklik ja suhteliselt lai. Hambaid on 34 (I 2/3, C 1/1, P 2/2, M 3/3).
Eestis ja lähiümbruses leiduvatest liikidest on ta selgesti eristatav iseloomulike kõrvade ja traaguse poolest. Kui nägu näha ei ole, võib liik karvastiku poolest sarnaneda põhja- või hõbe-nahkhiirega.
Levik
See on peamiselt Euroopas levinud liik, kelle levila ulatub läänes Hispaaniast ja Iirimaast kuni Läti, Leedu, Valgevene ja Ukrainani idas. Kaugemal idas leidub euroopa laikõrva vaid Musta mere ja Kaspia mere vahelisel alal. Kõige lõunapoolsemad leiukohad paiknevad Põhja-Aafrikas, kuid põhilevila lõunapiir kulgeb Kesk-Hispaanias, Itaalias ja Kreekas. Skandinaavias on liik levinud Lõuna-Rootsis, Mandri-Euroopas on ta põhja pool levinud kuni Lätini. Matti Masingu andmetel on ühel korral tuvastatud liik ultrahelisalvestiselt ka Põhja-Eestis, kuid ühtegi isendit Eestis kinni püütud pole.
Elupaik
Ta on peamiselt mitmesugustes metsades elutsev nahkhiir. Lisaks metsadele võib teda kohata ka puistute servades, metsade läheduses asuvates aedades ja hekkide ümbruses. Toitub sageli kõrgel puulatvade juures ja võrade all, kuid võib toituda ka veekogude läheduses. Elupaigas on oluline õõnsuste ja koorepragudega vanade puude olemasolu.