cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kadrina
Kultuurimälestised
pisi|[[Kadrina Vabadussõja mälestussammas|Vabadussõja mälestussammas Kadrina kirikuaias ]] Ehitismälestistest asub Kadrinas Kadrina kirik. Kadrina kirikuaed ja kalmistu on arvatud nii ehitis-, ajaloo- kui ka arheoloogiamälestiseks. Kirikuaias on eraldi ehitismälestistena arvele võetud kirikuaia kabel ja piirdemüür ning ajaloomälestistena Vabadussõja mälestussammas ja Arnold Friedrich Johann Knüpfferi (1777–1843) haud. Ajaloomälestisena on arvele võetud ka Pargi ja Viru tänava liitumiskoha lähistel paiknev II maailmasõjas hukkunute ühishaud. Kunstimälestisteks on arvatud mitmed esemed kirikus ja mõned hauaplatsid kirikuaias. Arheoloogiamälestiseks on arvatud vahetult Kadrina piiridest välja jääv asulakoht, mis jääb raudteest vahetult lõunasse ja Loobu jõest läände.
Rahvamaja
1930. aastal sai Aleksander Krimmi eestvedamisel ja rahva annetuste toel valmis uus rahvamaja, mis ehitati ühiste jõududega vaid viie kuuga. Avara lavaga saali, esinejate tubade, kinoaparaadiruumi, suure pliidiga perenaiste seltsi toa, sisseehitatud seifiga pangaruumide, raamatukogutoa, einelaua, kaitseliidu ja naiskodukaitse ruumide ning ärklikorrusel asunud korteritega oli Kadrina rahvamaja pikka aega suurim maarahvamaja Eestis. Kadrina Ühispank, mida juhtis Magdaleena Mathilde Leet, asus hoone lõunatiivas, põhjapoolses tiivas oli einelaud, mida pidas lavastaja ning karakternäitleja Eduard Lammer.
Sõjaeelsetest isetegevuse entusiastidest on teada koolijuhataja Paul Pedisson näitleja ja näitejuhina, õpetajad Veera Kuriks, Valter Riispapp, Magda ja Karl Ross näitlejatena, Jaan Laur, Elmar Liiv ja August Nõmmaru pasuna- ja laulukooride dirigentidena. Koorijuht oli ka tolleaegne kohalik kirikuõpetaja Johannes Heinrich Luther.
Sõja järel määrati esimeseks rahvamaja juhatajaks Juuli Olla (1944–1946), tema järel töötasid sel ametikohal Boris Alas (1946–1947), Lilli Kadak (1947–1948), Evald Nelke (1948–1949), Olga Niinesalu (1949–1963), Ott Vaks (1963), Alvi Näripäe (1963–1970), Ene Kaldamaa (1970–2012), Helena Mägi (2012–2019). Alates aastast 2019 juhib Kadrina kultuurielu Ahto-Lembit Lehtmets.
Raamatukogu
pisi|[[Kadrina valla raamatukogu]]
1912. aastal asutatud kohalik raamatukogu, mis töötas aastakümneid 1930. aastal valminud rahvamajas, asub alates 1997. aasta aprillist omaette majas Viru tn 2, endises külanõukogu hoones.
2002. aastal ühendati Kadrina raamatukoguga ümberkaudsed väiksemad raamatukogud ning Kadrina raamatukogust sai juhtiv ja koordineeriv keskus Hulja, Kihlevere ja Vohnja filiaali ning Ridaküla laenutuspunktiga. 2006. aastal liitus filiaalina ka Viitna raamatukogu.
Raamatukogu juurde 1975. aastal loodud Eesti NSV raamatusõprade ühingu Kadrina algorganisatsioonist (eestvedajad Hilja Hunt, Tiiu Uusküla ja alates 1978. aastast Ene Heide) kasvas 2009. aastal välja MTÜ Kadrina Kirjandusklubi. Klubi asutajaliikmed olid Jaanus Reisner, Ene Heide ja Tiiu Kaare.
Mälestusmärgid
pisi|Teet Suur koos Ristisalu esialgse maketiga 2015 Kadrina Vabadussõja mälestussammas püstitati 1926. See lõhuti 1941. aastal ja taasavati 23. juunil 1990.
28. septembril 1995 avati kirikuaja kõrval haljasalal mälestusmärk parvlaeval Estonia hukkunutele. Kadrina inimesi hukkus katastroofis neli.
Samuti paikneb Kadrinas II maailmasõjas hukkunute ühishaud.
Skulptuurid avalikus ruumis
Kadrina Keskkooli kõrval asub eesti keele kui emakeele ausammas. Ajakirjanik Rein Siku eestvedamisel ja annetustest kogunenud raha toel valminud monument avati pidulikult 21. mail 1994. Aabitsakuke stiliseeritud pead kujutaval rahnul on kiri "Sõna seob".
2019. aasta hingedepäeval (2. novembril) avati Kadrina ristisalu. Mõttega väärtustada vanu metallriste, mida kiriku kõrval roostetas sel ajal sadakond, ja eksponeerida neid kunstilise ristisaluna, tulid 2015. aasta aprillis välja ajakirjanik Rein Sikk, vallavolinik Ülo Kais ja Kadrina Katariina koguduse õpetaja Meelis-Lauri Erikson. Idee teostamisse kaasati kunstnik Teet Suur, kes on spiraalikujulise maketi "Maa ja taeva vahel" autor, ning maastikuarhitekt Rait Karus. Ristisalu ehitas vald MTÜ Arenduskoda abil ja LEADER-programmi meetme toel. pisi|Kadrina Ristisalu makett 2015, autor Teet Suur
Majandus
Okupatsiooniajal tegutses Kadrinas Eesti Põllumajandustehnika Tootmiskoondis (EPT) – Kadrina EPT. Selle põhitegevuseks oli traktorite kapitaalremont ja ebastandardsete seadmete valmistamine, aga selle all tegutses ka 50-liikmeline ehitusbrigaad. 1951. aastal asutatud Kadrina masina-traktorijaamast välja kasvanud tööstusettevõte tegutses aastail 1964–1995.
Samuti oli sel ajal alevikus mitme Rakvere ettevõtte (tärklise- ja siirupikombinaadi, kaubandusinventaritehase, piimakombinaadi) tsehhe, teeninduskombinaadi "Viru" töökodasid ja "Kalevipoja" kolhoosi jahuveski. Aleviku lähistel tegutses ka tootmiskoondise Flora tehas.
pisi|[[Pixner OÜ tootmishoone]] Tänapäeval on tööstuses esikohal metalli ja puitu töötlevad ettevõtted. Puidutööstusest on esindatud Flexa Eesti AS (mööbel ja mööblidetailid), AS Plokk (lille-, pesa-, veinikastid jms) ja Pixner OÜ (mööbel). Metallitööstusest on esindatud Technobalt (HeTi Pere OÜ läks Technobaldi koosseisu aastal 2014; keevitus- ja konstrueerimistööd) ja Inmet OÜ (metalli töötlemine). Ehitusmaterjalide tööstusest on esindatud AS Reideni Plaat (soojustusmaterjalid). Keemiatööstust esindab HAKA Plast OÜ.
pisi|vasakul|Tristvere kohvik Kadrinas Teenindavast tootmisest on esindatud autode hoolduse ja remondi ettevõte Nuka Auto, OÜ Kadrina Kommunaal, AS Kadrina Soojus ja OÜ Oto Ehitus. Teenindusettevõttena tegutseb ilusalong Elis.
Kaubanduses on esindatud Konsum, Grossi toidukaubad, Valge pood ja Meie Toidukaubad.
Toitlustusettevõtetest tegutseb alevikus Tristvere kohvik. See on rajatud kunagise Trahteri kõrtsi kohale ning samas tegutseb ka autohooldustöökoda. Toitlustusasutustest tegutseb asulas ka Tõlla trahter.
Kadrina kirik
pisi|[[Kadrina kirik talvel]] Praegune Kadrina Katariina kirik, mis algul kandis nimetust Tristfer (kirikuraamat 1595), oli Kadrina kihelkonna peakirik. See on 15. sajandi keskpaigast pärinev sakraalehitis, mille puhul on tõenäoline oletada kaitsefunktsiooni. Sellele viitavad kõrgel asetsevad kitsad aknaavad, mis hiljem on ümber ehitatud. Paksud müürid ja võlvipealsed võimaldasid kasutada kirikut pelgupaigana.
Esmalt, ca XV saj III veerandil, asus samas paigas väiksemast nelinurksest võlvitud koorist ja võlvimata pikihoonest koosnev tornita algkirik. Sama sajandi lõpus võlviti see kolmelööviliseks gooti stiilis kodakirikuks ja selle juurde ehitati samasugune madala võlviga käärkamber. Ilmselt samast ajast pärinevad ka kirikut väljast toestavad tugevad kontraforsid. Kiriku lääneseinas varem asunud kaks romaani stiilis petiknišši viivad mõtte sellele, et ehitust alustati romaani stiilis, jätkati aga gooti stiilis. Ristvõlvid on servjoonelised, piilarid neljatahulised, konsoolid trapetsikujulised.
Kirikus on 1490. aastatest pärinev Kristuse figuuriga saarepuust krutsifiks, mis on sisustuses ainus meie ajani säilinud asi, mis on umbkaudu sama vana kui kirikuhoone ise.
Põhjasõja ajal, 1702. aastal sai kirik tulekahjus rängalt kannatada. Kogudus püüdis kirikut võimalikult ruttu korrastada, et jumalateenistused võiksid toimuda, ehitati hoonele ajutine laudkatus. Aastatel 1741–1752 tehti kirikus põhjalik remont, mille käigus kirik ja torn said ka uue katuse.
1818. aastal sai Kadrina kirik uue kellatorni.
Kadrina kiriku orel, mille ehitas Läti orelimeister Carl Alexander Herrmann (1847–1926), valmis 1877. aastal Peterburi Jeesuse kiriku saksa-läti koguduse jaoks. Kadrina Katariina kogudus otsustas 1895. aastal asendada kiriku senise, 1849. aastal Tallinnas korraldatud oksjonilt ostetud oreli suuremaga. Kiriku kroonikaraamatus on kirjas, et detsembris 1895 sai kirik 1350 rubla eest uue 18 registriga oreli, mis osteti Peterburi Jeesuse Läti kirikult. Katariina kiriku vana oreli ostis endale Haljala kiriku Käsmu kabel.
Kirikuõpetajad
Mitmed kohalikud pastorid on paljud jätnud jälje ka eesti kultuurilukku.
Heinrich Stahl (1600–1657), kes teenis Kadrinas 1633–1638, oli eesti vanema kirjakeele looja. Kadrinas kirjutas ta oma peateose – „Käsi- ja koduraamatu” – II–IV osa ning ka esimese eesti keele õpiku „Anführung zu der Esthnischen Sprach” (1637).
Reiner Brocmann (1609–1647) teenis Kadrinas 1639–1647. Tema kirjutatud on esimesed eestikeelsed ilmalikud kunstiküpsed luuletused.
Arnold Knüpffer (1777–1843) teenis Kadrinas aastail 1800–1843. Knüppfer kavatses kirjutada põhjaliku eesti keele grammatika ning asus pastoritöö kõrvalt panema eheda keelematerjali saamiseks kirja eesti rahvaluulet. Nii saigi temast hinnatud rahvalaulude koguja ja kirjapanija – üle poole tuhande kirjutas ta üles ise. Ta on avaldanud ka eesti keele mütoloogia ja ajalookäsitlusi. Tema kalm kirikutorni jalamil on tähistatud massiivse malmristiga. Kadrina kirikus ristis Arnold Friedrich Johann Knüpffer 22. detsembril 1803 nädalavanuse Friedrich Reinholdi, keda tema hilisemast elust tunneme perekonnanimega Kreutzwald.
Gustav Johannes Beermann (1870–1945) teenis Kadrinas kirikuõpetajana aastail 1919–1941 ning oli 1919–1937 ka Ilumäe koguduse õpetaja. Beermann pidas jumalateenistusi ka Tapal asunud sõjaväeosades ning andis usuõpetuse tunde nii Kadrina algkoolis kui ka Tapa ühisgümnaasiumis. Aastatel 1933–1941 oli Beermann EELK Viru praostkonna praost (algul valiti abipraostiks ja septembris 1935 eluaegseks Viru praostiks). 1941 asus ta ümber Saksamaale. Beermanni kavandi järgi rajati kiriku juurde Vabadussõjas langenute mälestuseks Kadrina Mälestuskalju.
Knüpfferi ja Stahli auks ja mälestuseks avati 17. detsembril 2000 mälestustahvlid kiriku välisseinal peasissepääsu läheduses. Beermanni, Brocmanni ja Schwabe mälestustahvel avati samas 6. juunil 2004. Lisaks on seal mälestustahvel Otto Harpele.
Kogudus
Kristlik kogudus arvatakse olevat loodud olevat aastal 1231. See kuulub Viru praostkonda (varem Järva praostkonda). Koguduse õpetaja on Meelis-Lauri Erikson, organist Külli Erikson. Juhatuse esimees on Jaanus Reisner.
Kadrina kalmistu
pisi|Kadrina kirikuaed Maa-ameti kaldaerofotol
Kui loodi kogudus, tekkis vajadus koha järele, kuhu surnuid matta. Esimesed lahkunud maeti kiriku juurde, kui mitte kohe kirikusse sisse põranda alla. On teada, et mõisnikke ja kirikuõpetajaid maeti altaripõranda alla ning köstreid orelivääri ette, 17. sajandil ka talupoegi pingiridade alla. Kirikut ümbritsev plats, mille piirideks kolmest küljest müür ja neljandast küljest surnukabeli tagant idast läände kulgev mõtteline joon, olnud surnuaiaks. Surnuaia põhjavärava ees olnud häbipost, kuhu seotud paljastatud ülakehaga karistatavaid, et neid peksta. Samast väravast sisenedes paremat kätt olev nurk kandnud katkuaia nime, sest sinna olevat ilmselt Põhjasõja ajal või isegi enne seda maetud neid, kes surid katku. Kui kaevati tulevase vabadussamba vundamendi alust, tulid sealt lagedale muistsed hauad. See avastus näitas, et kalmistuna oli seda kohta kasutatud juba ammu enne ristiusu tulekut. Kalmistut on juba vanast ajast peale ümbritsenud kivimüür. 1757 kõneles Samuel Nauhausen sellest oma kirikukroonikas kui lagunenust. 1812 on juttu sellest, et surnuaia müüre kaeti muruga. 1878 õnnistas õpetaja Lemm surnukuurist lõuna poole rajatud uue surnuaia. See tähendab kalmistu alla lisaks võetud maatükki surnukuuri ja Kruusimäe kõrtsi vastas mäest alla läände viiva tee vahel. Vöörmündrite ja leerilastega istutati nii sinna kui ka kiriku ümber ilupuid. Et selleski kalmistu osas tuli mõne aja möödudes kätte ruumikitsikus, võeti Eesti valitsuse algusaastail lääne poolt juurde uus järk ja 1950. aastate alguses veel üks järk jõe poole.
Apteek
Kadrina esimesed tervishoiuasutused rajas meditsiiniõde Pauline Johanna Heinrichson (rahva seas tuntud kui õde Paula) Vennastekoguduse palvemajja, asutades lisaks pühapäevakoolile sinna ka neljakohalise hospidali ja väikese mitteametliku apteegi.
Kadrinasse ametliku apteegi asutamise loa taotlejatele ütles kubermanguvalitsus järjest ära: eitava vastuse said proviisorid A. Jacoby 1902. aastal, W. Scheffel 1904. aastal, Franz Eglon ja Karl Roosmann 1905. aastal. Aleksander Roosel oli lõpuks edu ja ta sai kubernerilt loa 1905. aasta detsembris. Aprillis 1906 vaadati üle ruumid Trahteri kõrtsihoones, kus varasema Jaapani sõja ajal olevat olnud laatsaret. Luba allkirjastati 11. aprillil 1906 (ukj 24.04.1906). Roose töötas apteegis üksinda. 1914 ta haigestus, mistõttu oli sunnitud apteegi edasi müüma. Uueks omanikuks sai 10. juulil 1914 (ukj) proviisor Rudolf Vallner, kes omakorda müüs apteegi 2. juulil 1917 edasi proviisor Franz Eglonile.
Ado Lillimägi opteerus 1920ndail Venemaalt Eestisse, kui apteek asus veel nn Trahteri kõrtsis ja ostis selle Franz Eglonilt. Lillimägi ehitas apteegi ja oma pere tarvis ilusa ruumika mansardkorrusega maja Viru tänava ja Tapa tee nurgakrundile (praegu Viru tn 11). Apteek koliti uude majja 1931. Kahjuks oli peremees Ado Lillimägi 1928. aastal surnud, kuid perekond pidas apteeki temata edasi ja ehitas lõpuni ka uue maja, kus apteegi müügiruum oli hoone põhjapoolses tiivas. Lesk Hilda Lillimägi andis apteegi rendile. Ka tütar Hilja õppis farmatseudiks ja pidas pärast abielu Ülo Kriguliga apteeki edasi, kuni see seoses nõukogude võimu tulekuga natsionaliseeriti.
Samas majas töötas apteek kuni 1995. aastani. Siis koliti see ümber Tehnika tn 1 majja, kus oli üks korter kohandatud apteegi nõuetele vastavaks. Seal sulges apteek uksed aastal 2016. Sama aasta suvest töötab Coopi poega ühe katuse all Südameapteek.
Meditsiin
pisi|vasakul|Kadrina Tervisekeskus 1921. aasta veebruaris jagas Undla vald Undla mõisa maid ning otsustas anda arstiringkonna käsutusse ringkonnaarstile määratud talukoha nr. 48 Undla mõisa südames ja ruumid riigi kätte võetud mõisahäärberis. Need läksid kasutusse, kui aastal 1922 moodustati Kadrina maa-arstijaoskond. Esimese jaoskonnarstina pakutakse kedagi naisarst Goldbergi.
Kadrina haigla alustas tööd 1. jaanuaril 1945 Jõe tn 5 (nüüd Jõe 7) majas. Majaomanik, teemeister Robert lves oli 1944. aastal koos perega Eestist lahkunud. Haigla-ambulatoorium koos sünnitusmajaga kandis nime Virumaa Maa-arstijaoskonna Kadrina haigla. 1950. aastal kolis haigla Undla mõisasse – tänapäeval on need hooned Kadrina hooldekodu kasutuses – ja Jõe tänava majja viidi järgmisel aastal üle seni Viru tänavas tegutsenud lastesõim.
Hambaarstidest on Kadrinas tegutsenud Liivia Kristapson (aastatel 1957–1960) ja Liivi Lomp (aastatel 1960–1994).
Kadrina Tervisekeskus asutati 1994. aastal. Aastail 1998–2020 töötas tervisekeskus Rakvere tee 1 kortermajas, septembris 2020 koliti aga just tervisekeskuse jaoks ehitatud uude majja Viru tänav 6.
Uues keskuses on ruumid kolmele perearstile ja nende pereõdedele, tegutseb ka hambaravikabinet. Ruumid on ka füsioterapeudile, ämmaemandale ja koduõele. Eraldi sissekäiguga hooneosas loodetakse tulevikus näha apteeki.
Sport
pisi|New Generation Mini Cup Kadrinas 2014. aastal Kadrina Keskkooli staadion on nelja jooksurajaga täismõõtmetega staadion. Staadioni servas asub jõulinnak.
Turvalisus
Kadrinas aadressil Pargi 3 tegutseb vabatahtlik päästekomando. Komandopealik on Raido Nagel.
August Univer
August Univer ( Metstare talu, Polli mõis, Polli vald, Viljandimaa – 3. november 1928) oli eesti õpetaja.
Alghariduse omandas ta Saaretsi vallakoolis ning Paistu ja Karksi kihelkonnakoolis, aastatel 1898–1902 õppis ta Tartu II Õpetajate Seminaris.
Õpetajatööd tehes täiendas ta end Tartu Ülikooli suvekursustel, oli kolm semestrit samas ajaloo-filosoofiateaduskonna vabakuulaja ja õppis Tallinna Kolledžis.
Isiklikku
August Univeri vanemad olid talupidajad Henn ja Reet Univer. Tal oli kolm venda, kellest kaks – Markus ja Volmer – olid samuti õpetajad.
Eduard Kull
Eduard Kull ( Orava, Võrumaa – 6. oktoober 1988 ) oli eesti pedagoog ja majandusteadlane.
Tema isa oli talupidaja Wilhelm Kull. Ta maeti Liiva kalmistule 12. oktoobril 1988.
Haridus
Lõpetas Petseri Gümnaasiumi 1926; õppis TÜ õigusteaduskonnas 1926–1928, seejärel omandas Tallinna Õpetajate Seminari pedagoogilistel kursustel algkooliõpetaja kutse (29. septembril 1928 algkooliõpetaja kutsetunnis); õppis TÜ majandusteaduskonnas 1929 ja 1934/1935, TPI majandusteaduskonnas 1940/1941 ja 1944–1947, lõpetas TPI tööstusökonoomika erialal. Majandusteaduste kandidaat 1952 (NSV Liidu TA Majanduse Instituut); vanemteadur 1954; majandusteaduste doktor 1965 (Eesti NSV TA, kinnitatud 1966); professor 1965 (kinnitatud 1966).
Töökäik
Ülikooliõpingute ajal oli Petserimaal Krabilovo Algkooli õpetaja 1. september 1927 – 30. september 1928, Krabilova algkooli juhataja 1. juuli 1929 – 30. september 1930; teenistus Eesti kaitseväes 1. oktoober 1928 – 19. juuni 1929; Saatse Algkooli juhataja 1. oktoober 1930 – 31. juuli 1937; Hiiu Algkooli õpetaja 1. juuli 1937 – 21. november 1940; Tallinna 20. Algkooli juhataja 22. november 1940 – 28. juuli 1941; Tallinna 28. Algkooli õpetaja ajutine kt 1. oktoober 1941 – 1. juuli 1942; Tallinna 28. Algkooli juhataja abi 1. juuli 1942 – 5. juuli 1942 (5. juuli 1942 palus end vabastada seoses teisele tööle minekuga). Tallinna Veskite Keskuse arve- ja finantsala juhataja; Jahu- ja Leivatööstuse Peavalitsuse töö- ja palgaosakonna juhataja 1942–1944; Eesti NSV Ministrite Nõukogu Eesti Majanduse Teadusliku Uurimise Instituudi vanemteadur 1947–1950; Eesti NSV TA Majanduse Instituudi vanemteadur, tööstusökonoomika sektorijuhataja ja instituudi asedirektor 1951–1965.
1965–1988 TTÜ tootmise ökonoomika ja organiseerimise/tööstusökonoomika kateedri professor 1965–1980, konsultantprofessor 1980–1988.
Teadustöö põhisuunad
Tööstusettevõtete spetsialiseerumine, majanduslik efektiivsus ja ratsionaalne paigutus, tehnilise kaadri (inseneride ja ökonomistide) perspektiivne vajadus. Avaldas üle 150 publikatsiooni, sealhulgas monograafiaid, õpikuid ja populaarteaduslikke artikleid. Tema juhendamisel kaitstud 10 kandidaadiväitekirja.
Teadusorganisatoorne ja erialane tegevus
Juhtis uurimistöid tootmise korraldamise, töö tehnilise normimise ja raamatupidamisarvestuse alal Tallinna tööstusettevõtetes 1950–1960; uuringute laienemisel Baltikumi majanduspiirkonnale koordineeris arendamis- ja paigutuskava Läti ja Leedu NSVs; 1970ndail oli TPI masina- ja metallitööstuse tootmise planeerimise ning arendamise teaduslike aluste uurimissuuna juhendaja ja vastutav täitja; mitme majandusalase nõukogu ja eksperdikomisjoni liige, nt Eesti NSV Plaanikomitee masinaehitustööstuse arendamise eksperdikomisjoni esimees. Osales Eesti NSV riiklike teaduse-, tehnika- ja majanduspreemiate määramise komisjoni töös; ühingu Teadus lektor 1950–1975; TPI kogumiku "Õppemetoodika küsimusi" toimetuskolleegiumi esimees 1966–1977; tegeles juhtiva majanduskaadri koolitamisega Eesti NSV Ministrite Nõukogu korraldatud kursustel; Tallinna Majanduse Rahvaülikooli rektor 1966–1977; Tallinna Teadlaste Maja liige.
Muu tegevus ja eneseharimine
Teda iseloomustas teadmishimu, ta võttis osa väga paljude täienduskursuste tööst:
Satserinnas juhtis ta haridusseltsi laulukoori ja keelpilliorkestrit ning mängis ise noorkotkaste orkestris okariinpillidel. Ta oli orkestrijuht ka Hiiu koolis.
Tema lahkumine pedagoogiliselt töölt 5. augustil 1942 võis olla seotud tema avaldusega Tallinna Linna Koolivalitsuse juhatajale 15. augustil 1940: "Olen tuttav dialektilise ja ajaloolise materialismi põhialustega ning olen pidevalt jälginud Nõukogude Liidu pedagoogilist kirjandust, mille tõttu arvan end suuteline olevat Eesti NSV koolide juhtimiseks ja ülesehitamiseks marksismi-leninismi vaimus."
Bernardo Atxaga
thumb|right|Bernardo Atxaga Bernardo Atxaga (pärisnimi Jose Irazu Garmendia, sündinud 27. juulil 1951 Asteasus Gipuzkoas) on baski kirjanik.
Atxaga on õppinud majandust Bilbaos ja filosoofiat Barcelonas. Ta on töötanud pangaametniku, raamatukaupmehe, baski keele õpetaja ja raadioajakirjanikuna.
Baskimaal sai ta tuntuks oma lasteraamatute ja luuletustega. Rahvusvaheliselt sai ta tuntuks jutukoguga "Obabakoak", mis pälvis mitu Hispaania kirjandusauhinda.
Ta kirjutab baski keeles, kuid tõlgib sageli ise oma teosed hispaania keelde.
870. aastad
870. aastad on aastad 870 – 879 pKr.
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand'''
Kümnendid: 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad - 870. aastad - 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad 920. aastad
Aastad: 870 871 872 873 874 875 876 877 878 879
Aressa
Aressa (venepäraselt Oressa) on jõgi Euroopa idaosas Valgevenes Minski ja Homieli oblastis. Algab Polesje soodest. Voolab valdavalt lõunasse ja itta. Suubub paremalt Ptsitši.
Kalnradži
Kalnradži on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Lube valla idaosas.
Küla asub Roja jõe ääres. Kalnradži jääb valla keskusest Anužist 4,5, piirkonna keskusest Talsist 26 ning Riiast 149 kilomeetri kaugusele.
D'Arcy Thompson
D'Arcy Wentworth Thompson (2. mai 1860 Edinburgh – 21. juuni 1948 Saint Andrews) oli šoti bioloog, matemaatik ja tõlkija.
Tema kuulsaim töö on teoreetilise bioloogia teemaline raamat "On Growth and Form" ("Kasvust ja vormist"), milles ta uurib orgaaniliste vormide seaduspärasid. Selle esimene trükk ilmus aastal 1917, teine oluliselt täiendatud ja väga mahukas (1116 lk) trükk 1942. aastal. Hiljem on välja antud ka raamatu lühendatud variant.
Ta on inglise keelde tõlkinud ka Aristotelese bioloogiaalaseid töid.
Tasand
pisi Tasand ehk tasapind on kahemõõtmeline eukleidiline ruum. See on punkti ja sirge kahemõõtmeline analoog. Tasand võib olla mõne kõrgemamõõtmelise ruumi alamruum või ka iseseisev matemaatiline objekt. Antud artikkel keskendub tasandile kolmemõõtmelises eukleidilises ruumis.
Tasand kolmemõõtmelises ruumis
Kolmemõõtmelises eukleidilises ruumis ℝ3 on tasandi võrrand viidav alati kujule
kus x, y, z on tasandi punkti koordinaadid ja a, b, c, d reaalarvulised kordajad.
Tasand on samuti üheselt määratud iga järgneva kombinatsiooniga:
Tasandi määramine punkti normaalvektori abil
Tasandi võrrand on normaalvektori abil esitatav kujul
kus on tasandil asetseva punkti kohavektor. See võrrand kehtib iga tasandi punkti jaoks. Seega, kui teame, et on mingi punkt tasandil, siis peab kehtima. Et vektorite skalaarkorrutis on null parajasti siis, kui vektorid on risti, siis ütleb viimane võrrand, et tasand on selline pind, mis läbib punkti \vec{r}_{0} ja mille suvalist kaht punkti ühendav vektor on risti vektoriga \vec{n}.
Tasandi määramine kolme mittekollineaarse punktiga
Olgu, ja  mittekollineaarsete punktide kohavektorid.
Meetod 1
mis Laplace'i arendust kasutades annab võrrandi kujul
Esimese 3x3 derminandi saab samaväärselt esitada segakorrutisena. See annab võrrandi
Meetod 2
Et kolm punkti asuvad tasandil, siis peavad nad rahuldama tasandi võrrandit: Defineerides saab kordajad a, b, c leida Crameri valemite abil:
d on siin vabalt valitav suurus. Võrrandite lõplikuks lahendamiseks võib parameetrile d anda suvalise (nullist erineva) väärtuse.
Kui tasand ei läbi koordinaatide alguspunkti, siis D ≠ 0 kohavektorite mittekollineaarsuse tõttu. See meetod ei tööta, kui tasand läbib koordinaatide alguspunkti, sest siis pole võimalik valida punkte, mille kohavektorid oleksid mittekomplanaarsed, mistõttu D = 0.
Meetod 3
Tasandi normaalvektori saab esitada kahe tasandil asetseva mitteparalleelse vektori vektorkorrutisena:
Punkti kaugus tasandist
Olgu antud suvaline punkt kohavektoriga ja tasand Π võrrandiga, siis punkti \vec r_0 kaugus tasandist on
Normaalvektori abil ja mõne tasandil asuva punkti \vec r_0 abil saab kauguse esitada kujul
683
683. aasta
Tasand
Punkti kaugus tasandist
kus \hat n on tasandi ühiknormaalvektor.
Kahetahuline nurk tasandite vahel
Olgu antud kaks tasandit ja. Tasandite vaheline kahetahuline nurk \alpha on nurk nende tasandite normaalvektorite vahel:
kus \hat n_1 ja \hat n_2 on vastavate tasandite ühiknormaalvektorid.
Puutujatasand
pisi|Pinna puutujatasand punktis (0.2, 0.2, f(0.2,0.2)). Olgu pind esitatud ilmutamata kujul võrrandiga, siis pinna puutujatasandi võrrand (pinnal asetsevas) punktis on
683
Surnud
680'erne
Tasand
Hüpertasand
n-mõõtmelise ruumi (n-1)-mõõtmelist tasast alamruumi nimetatakse hüpertasandiks. Hüpertasandi võrrand on
, või lihtsalt.
Tamsalu (Lääne-Saare)
Tamsalu oli küla Saare maakonnas Lääne-Saare vallas.
Saab S100 Argus
thumb|Saab 340AEW&C aprillis 2006 pisi|S100B Argus lennul Saab S100B Argus ehk Saab 340AEW&C (Airborne Early Warning and Control) on Rootsi eelhoiatus- ja juhtimislennuk.
Lennuk on saanud nime saja silmaga tegelase Argose järgi kreeka mütoloogias. S100B esmalend toimus 1994. aastal. 1997. aastal võeti lennuk Rootsi Õhujõudude teenistusse. S100B-l on firma Ericssoni radar PS-890, mis kannab nime Erieye. Radar kasutab 200 saate- ja vastuvõtumoodulit.
Tamsalu (Lääne-Saare)
2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus liideti küla Randvere külaga, mille nimeks sai Suur-Randvere.
Saab S100 Argus
Radari antenn kaalub 900 kg ja on 10 meetrit pikk. Erieye võib näha 300 km kaugusele (maksimaalselt 450 km) ja see töötab mõlemalt poolt 160-kraadise nurgaga. Antennil on ka õhukogur, mida kasutatakse elektroonika jahutamiseks.
Tamsalu (Lääne-Saare)
2014. aastani kuulus ta Kaarma valda.
Saab S100 Argus
Rootsi Õhujõududele on plaanitud ehitada kuus sellist lennukit. Neljal neist on radar ja ülesandeks on eelhoiatus. Kahel ülejäänud lennukil aga puudub radar. Need täidavad transpordilennuki ülesandeid. Kahte Erieye radarit kasutab ka Kreeka, lennukitel Embraer EMB-145.
2007. aasta novembris teatas Tai, et kavatseb 2010. aastaks osta kaks lennukit S100B AEW. Argus kasutab kahte General Electric CT7-9B turbopropellermootorit, kumbki 1395 kW. Patrullimisel on lennuki keskmine kiirus 300 km/h ja kõrgus 2000–6000 meetrit.
November 2003
November 2003, sündmuste kroonika
860. aastad
860. aastad on ajavahemik 860. aasta algusest kuni 869. aasta lõpuni.
681
681. aasta
Surnud
680'erne
Thot
thumb Thot (Thoth) on vanaegiptuse mütoloogias tarkuse- ja kuujumal.
Teda kujutati iibise või paaviani peaga.
Thot esines kohtukirjutajana. Näiteks arvutas ta välja jumalate ja inimeste eluaja pikkust.
Jõhvi põllumeeste konvent
Jõhvi põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Jõhvi linnas.
Konvendi juhatus: esimees Aleksander Leitsmaa, liikmed August Raude, Jaak Merirand.
Konvendi poolt valitud Põllutöökoja liige: Aleksander Toomel.
Konvendi liikmed: Bruno Kaup, August Onton, Gustav Käbin, Rudolf Kleemets, Märt Kukkur, Albert Tuuder, Adolf Otto, Adolf Reelo, Friedrich Samuel, Albert Võhma, Rudolf Pungaste, Kalju Otu (seltskondlikkude organisatsioonide poolt), Jüri Tiitum (ühistegeliste asutiste poolt), Pauline Onton (maanaiste poolt).
Camp Nou
Camp Nou (kuni 2000. aastani Estadi del Futbol Club Barcelona), on jalgpallistaadion Hispaanias Kataloonias. Staadioni omab ja kasutab Hispaania kõrgliiga klubi Barcelona.
Ajalugu
Barcelona mängis enne Camp Noud Les Cortsi staadionil, kuid 1950. aastatel jäi see neile väikeseks ja otsustati ehitada uus. Kui staadioni ehitati, puudus sellel nimi. Rahvas hakkas sellest rääkima nimega camp nou (uus väljak). Barcelona juhtkond ei jõudnud nime valikul kokkuleppele ja see nimi jäigi püsivaks.
Camp Nou avati 24. septembril 1957. Esimeses mängus kodustaadionil kohtus Barcelona Varssavi Legiaga Poolast, mille nad võitsid 4:2
Tõrise
Tõrise on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Camp Nou
Ajalugu
Camp Nou staadion mahutas 1982. aastal, kui seal peeti MM-võistluste mänge, 120 000 pealtvaatajat, kuid uuenduste järel mahutab ta nüüd ligi 99 000 (99 354) pealtvaatajat, olles seega Euroopa suurim jalgpallistaadion.
Tõrise
Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas. 2014. aastani kuulus ta Kaarma valda.
Camp Nou
Ajalugu
Camp Noul on toimunud 1992. aasta Barcelona olümpiamängude jalgpallivõistlused ning ka 1999. aasta UEFA Meistrite Liiga finaalmäng, kus Manchester United võitis Müncheni Bayernit 2:1
Staadion
Camp Nou kuulub ka Euroopa jalgpalliliidu UEFA reitingus viie tärni jalgpallistaadionide nimekirja.
Camp Nou koosneb kolmest pealtvaatajate korrusest. Esimene korrus on laugjas ja seal asuvad tuntud fännide kohad.
Teisele korrusele mahub kõige rohkem pealtvaatajaid ja päikesepoolse teise korruse pingid moodustavad värvide paigutusest sõltuvalt lause "Més que un Club" ('rohkem kui klubi'), mis on Barcelona tunnuslause. Katusega kaetud peatribüüni teise korruse pingid moodustavad nime "FC Barcelona". Kolmas korrus on järsk ja kõrge, peatribüün lõpeb teise korrusega, kuid muu staadion on kolmekorruselise pealtvaatajate tribüüniga. Kolmanda korruse pealtvaatajate pingiridade vahele on paigutatud piirded, et keegi tribüünilt alla ei kukuks. Kolmas pealtvaatajate osa ehitati hiljem, kui kaks alumist korrust.thumb|250px|Camp Nou välisvaadeCamp Nou tribüünid jaotatakse kolme pearühma. Katusega peatribüüni kutsutakse tribunaliks, seal asuvad presidendile ja tema külalistele mõeldud kohad ning selle ülaosas jälgivad ajakirjanikud väljakul toimuvat. Peatribüüni vastas asuva päiksepoolse osa nimi on Lateral. Staadioni väravatagused osad on Gol Sud (lõunavärav) ja Gol Nord (põhjavärav).
Camp Noul asub FC Barcelona muuseum. Camp Nou kõrvale jääb FC Barcelona B-koondise kasutada ja treeninguteks mõeldud Mini Estadi, ametlik fännide kauplus FCBotiga ja Barcelona korvpallimeeskonna koduväljak Palau Blaugrana.
Transport
Camp Nou asub neli kilomeetrit läänes Barcelona keskväljakust Plaça de Catalunyalt. Staadionile pääseb kergesti metrooga, kuna staadioni lähedal asuvad Collblanci ja Les Cortsi metroojaam.
Norra keel
Norra keel (norsk) on Skandinaavia keelte hulka kuuluv germaani keel, mida kõneldakse Norras ja mõningal määral norra emigrantide seas.
19. sajandi keskpaigast kuni 20. sajandi keskpaigani oli USA Kesk-Läänes elujõuline norra keele kõnelejate kogukond.
Norra keel sarnaneb väga rootsi ja eriti taani keelega.
Norra tähestik
A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z Æ Ø Å
Tähtesid c, q, w, x ja z kasutatakse ainult laensõnades.
Bokmål ja nynorsk
Norra keelel on kaks ametlikku kirjakeelt (keelekuju): bokmål [b'ukmool] ('raamatukeel') ja nynorsk [n'üünošk] ('uusnorra keel'). Bokmål on tavalisem variant; uusnorra keelt kasutab kirjas 10...15% elanikest, eriti Lääne-Norras. Rahvusvahelised dokumendid tõlgitakse bokmål 'i.
Kummalgi keelevormil on "radikaalne" ja "konservatiivne" variant. Mõlemad on ametlikud keeled, kuigi valdav osa norralasi kõneleb mõnd bokmål 'i varianti. Kogu riigis peavad õpilased kirjandeid kirjutama mõlemas keeles.
Foneetika ja fonoloogia
Mõlemas norra kirjakeeles on 9 täishäälikut, millele vastavad tähed a, e, i, o, u, y, æ, ø ja å. Igaüks neist võib olla pikk või lühike. Omasõnades esinevad diftongid au, ei ja øy ning laensõnades veel ai ning harvem oi ja ui.
Maarja Öpik
Maarja Öpik (sündinud 17. septembril 1972 ) on eesti mükoloog.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli bioloogia erialal 1995. aastal. Magistrikraadi bioloogias sai ta samas ülikoolis botaanika ja mükoloogia alal 1998. aastal Doktorikraadi taimeökoloogia ja ökofüsioloogia alal sai ta Tartu Ülikoolis 2004. aastal.
Ta on uurinud mükoriisa ökoloogiat.
Douro
Asendikaart|thumb Douro (hispaania Duero) on jõgi Euroopas Pürenee poolsaarel.
Jõgi saab alguse Ibeeria mägedest ja voolab peamiselt läände. Suubub Atlandi ookeani.
Suudmes asub Porto linn. Jõe kaldal asuvad Hispaania linnad Soria, Aranda de Duero, Tordesillas ja Zamora.
Jõe pikkus on 897 km, millest 112 km moodustab Hispaania ja Portugali piiri. Jõe valgala on 98 400 km².
Douro suuremad lisajõed on Esla, Valderaduey, Pisuerga, Águeda, Yeltes ja Tormes.
Douro org on veinitootmispiirkond. Alto Douro veinipiirkond jõe ülemjooksul kuulub 2001. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Nebukadnetsar II
Nebukadnetsar II (akkadi keeles Nabû-kudurri-uṣur; umbes 630 – 562 eKr) oli Uus-Babüloonia tuntuim ja edukaim kuningas, kes valitses aastail 605–562 eKr. Nebukadnetsar on tuntud oma ulatuslike vallutuste ja ehitustegevuse tõttu Babülonis.
Nebukadnetsar oli Babüloonia kuninga Nabopolassari poeg ja troonipärija. Enne valitsejaks saamist oli ta oma isa vägede juht ning vallutas Egiptuselt Süüria ja Palestiina. 597 eKr allutas ta Jeruusalemma ja Juuda riigi ning püüdis seejärel vallutada Egiptust. Kuid see ei õnnestunud tal ning Juuda ja mitmed teised riigid hakkasid mässama. Seetõttu pidi Nebukadnetsar 587 eKr uuesti Jeruusalemma vallutama. Ta purustas templi ning viis suure osa juutidest Paabeli vangipõlve. Pärast seda piiras ta üle kümne aasta Tüürost ning saavutas selle alistumise Babüloonia ülemvõimule.
Nebukadnetsari ajal ehitati ka nn Paabeli torn ehk peajumal Marduki tempel. Samuti seostatakse teda kuulsate Babüloni rippaedade ehitamisega.
Rennes School of Business
Rennes School of Business on Rennes asuvate linnakutega Euroopa äriülikool. Mis asutati 1990. aastal.
Ubuntu
Ubuntu on Linuxi distributsioon, mis kasutab Debiani paketihaldust ja on kasutamise lihtsustamiseks teinud kindla programmide valiku: üks aknahaldur – GNOME, üks veebibrauser – Firefox, üks meiliprogramm – Thunderbird jne. Ubuntu võimaldab kasutada enamikku Debiani jaoks välja lastud pakke oma lemmikprogrammi paigaldamiseks ja nii kommuuni tasuta toetust kui ka tasulisi tugikanaleid.
Rennes School of Business
Financial Timesi edetabelis platseerus ESCP 2019. aastal Euroopa äriülikoolide seas 56. kohale.
Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, EQUIS ja AACSB. Kooli vilistlaste seas on tuntud ärimehed ja poliitikud.
Ubuntu
"Ubuntu" on suulu ja koosa keele sõna, mis tähendab inimlikkust teiste suhtes ja usku kõigi inimeste seotusse/ühtsusse. Ubuntu püüab sama põhimõtet järgida ka tarkvara loomisel: arendajate meelest peab tarkvara olema tasuta, kasutajate oma keeles ja kasutajatel peab olema võimalus muuta tarkvara vastavalt oma äranägemisele.
Ubuntu on kõige populaarsem Linuxi distributsioon. 2007. aastal kasutas seda umbes 30% kõigist Linuxi kasutajatest.
2012. aasta seisuga on Ubuntu endiselt maailma levinuim Linuxi distributsioon süle- ja lauaarvutites. Sellele turule Ubuntu ka keskendub. Kuid ta on levinud ka serverites ja pilvandmetöötluses.
Ubuntu koosneb paljudest tarkvarapakettidest. Enamikku nendest levitatakse vaba tarkvara litsentsi all. Peamine kasutatav litsents on GNU üldine avalik litsents (GNU GPL) ja kasutusel on ka GNU vähem üldine avalik litsents (GNU LGPL). Need deklareerivad selgesõnaliselt, et kasutajad on vabad tarkvara käivitama, kopeerima, levitama, uurima, muutma, arendama ja täiustama. Teisalt on ka autoriõigusega kaitstud tarkvara, mida saab Ubuntul käitada.
Paigaldus ja süsteeminõuded
Süsteeminõuded on Ubuntu toodete puhul erinevad. Ubuntu töölauarakenduses 16.04 LTS on soovitatud arvuteid, millel on vähemalt 2 GHz kahetuumaline protsessor, 2 GB RAM ja 25 GB vaba kettaruumi. Väiksemate võimsusega arvutite jaoks on ka teisi Ubuntu levikuid nagu Lubuntu ja Xubuntu. Alates versioonist 12.04, toetab Ubuntu ARM-arhitektuuri. Ubuntu on saadaval ka Poweril, kuid mittepiiravalt toetatud on varasem PowerPC arhitektuur ning nüüd on uuemad Power Architecture'i protsessorid (POWER8) toetatud.
Versioonid
pisi|Ubuntu 20.04 LTS (Focal Fossa) pisi|Ubuntu 18.04 LTS (Bionic Beaver) pisi|Ubuntu 16.04 LTS (Xenial Xerus)
Esimene Ubuntu versioon anti välja 20. oktoobril aastal 2004.
Uusim versioon, 20.10 (Groovy Gorilla), lasti välja 22. oktoobril 2020. Järgmine versioon, 21.04 (Hirsute Hippo), tuleb välja 22. aprillil 2021.
Uued versioonid väljastatakse regulaarselt iga kuue kuu tagant. Tavalisi väljalaskeid toetatakse kolmveerand aastat, mille vältel edastatakse parandusi ja turvapaiku kriitilistele vigadele. Täiendused võivad hõlmata ka programmiuuendusi. Pikaealise toega (LTS) versioone, mis ilmuvad iga kahe aasta tagant, toetatakse 5 aastat.
Igal väljalaskel on versiooninumber, mis koosneb väljalaskeaasta ja -kuu numbrist. Näiteks, 19.10 tähendab, et see versioon lasti välja oktoobrikuus aastal 2019.
Igal versioonil on ka oma koodnimi, mis koosneb kahest sõnast. Esimene neist on omadussõna ja teine nimisõna ning need algavad sama tähega. Kui välja arvata kolm esimest versiooni, siis kõik ülejäänud koodnimed algavad tähestiku nii mitmenda tähega kui mitmes Ubuntu versioon see on. Nõnda on suhteliselt lihtne kindlaks teha, missugune kahest Ubuntu versioonist on uuem, samuti versiooninimesid meelde jätta. Kõnekeeles kasutatakse versioonist rääkides harilikult üksnes selle esimest sõna, omadussõna.
Ubuntu versioon 10.10 avaldati 10. oktoobril 2010. Sellega tehti erand kombest avaldada versioon väljalaskekuu teisel poolel, et tähistada huvitavat kuupäeva (10-10-10). Ühtlasi tähistab kahendsüsteemis kirjutatud arv 101010 kümnendsüsteemi arvu 42. Douglas Adamsi sarjas "Pöidlaküüdi reisijuht Galaktikas" tähistab arv 42 "vastust lõplikule küsimusele elu, universumi ja kõige kohta".
Turvalisus
Ubuntu eesmärgiks on olla turvaline "väljaspool kasti". Kasutajaprogrammid töötavad vaikimisi madalate privileegidega ja ei saa rikkuda operatsioonisüsteemi ega teiste kasutajate faile. Tugevama turvalisuse jaoks kasutatakse "sudo" vahendit, et määrata administratiivsete ülesannete täitmiseks ajutised privileegid, mis võimaldavad administraatori kontol jääda lukustatuks ja aitab seega ära hoida kogenematute kasutajate tahtmatut katastroofilist süsteemi muutumist või turvaaukude avamist. Enamik võrguportidest on vaikimisi suletud, et vältida häkkimist. Sisseehitatud tulemüür võimaldab lõppkasutajatel kontrollida juurdepääsu süsteemile. Tulemüüri konfigureerimiseks on saadaval ka graafiline kasutajaliides (GUI). Ubuntu kompileerib oma pakette, kasutades selleks kompilaatori GCC funktsioone, nagu PIE ja puhvri ületäitumiskaitse, mis suurendavad oluliselt turvalisust. Ubuntu toetab ka kogu ketta krüpteerimist ning kodu- ja erakataloogide krüpteerimist.
Iseloomustus
Ubuntu kasutab vaikimisi GNOME töölauakeskkonda. See on lihtne ja intuitiivne kasutajaliides, mis pakub täielikku kaasaegsete töölauarakenduste valikut. Nende hulka kuuluvad näiteks kontoritarkvara LibreOffice (OpenOffice.org enne versiooni 11.04) ja veebibrauser Mozilla Firefox. Ubuntu püüab piiratud valikuga hoiduda mitme samalaadse programmi eelpaigaldamisest. Alates versioonist 12.10 on Ubuntu paigaldamiseks vaja DVD-d või vähemalt 1 GB mahutavusega USB-ketast.
Ubuntut paigaldades võtab kasutajat vastu oranžikaspruun töölaud (jäljendab Aafrika hõimude kunsti), millel pole ühtegi ikooni. Tavapärased töölauaikoonid asuvad rakenduste menüüs ja töölaua stardimenüü on üleval vasakus nurgas. Avatud aknaid saab vaadelda ekraani vasakus ääres asuval tegumiribal.
Ubuntut on võimalik laialdaselt isikupärastada.
Ubuntu on saadaval enam kui 55 keeles, sealhulgas ka eesti keeles (Estobuntu). Kasutajad saavad Launchpadi kaudu saata Rosetta tõlketööriistaga isetehtud tõlkeid.
Ubuntu suunitlus kasutamise mugavusele ja lihtsusele väljendub utiliidi sudo laialdases kasutamises, mis võimaldab süsteemi hallata ilma turvaohtlikku superkasutaja sessiooni käivitamata.
Ubuntu tarkvarapaketid põhinevad Debiani tarkvarapaketil ja mõlemad operatsioonisüsteemid kasutavad samu paketihaldusprogramme. Debiani ja Ubuntu tarkvarapaketid ei ühti ja ühe süsteemi pakette ei saa teises süsteemis kasutada.
Variatsioonid
Lisaks eriti populaarsele Ubuntu Desktopile, mida on võimalik kasutada laua- ja sülearvutites, on Ubuntust variatsioone erinevate platvormide ja kasutusvajaduste jaoks.
Jagamine
Ubuntut saab alla laadida ISO failina, mis mahub ühele DVD-le või vähemalt 1 GB mahutavusega USB-kettale. Kõik versioonid, alates 4.10-st, on tasuta kättesaadavad Ubuntu kodulehelt. Ubuntut paigaldamine on kiire protsess.
Alates versioonist 6.06 LTS on Ubuntu CD täitnud nii live CD kui ka paigaldusketta rolli. See laserketas käivitab kõikide võimalustega töölaua, mis lubab kasutajal näha, kas tema riistvara on ühilduv, ja proovida saadaolevaid programme. Samuti saab CD abil paigaldada Ubuntut kõvakettale, kasutades Ubiquity rakendust, mis jätab alles Live töölauas loodud dokumendid. Lisaks on saadaval alternatiivne paigaldusketas, mis kasutab tekstirežiimis olevat Debiani paigaldajat. See on suunatud väiksema jõudlusega arvutitele, halduritele, kes paigaldavad Ubuntut mitmele arvutile korraga, ja keeruliste sektsioonimiste tarbeks.
Live CD sisaldab ka Windowsi tasuta ja vaba lähtekoodiga programmide kollektsiooni. Nendeks on näiteks Mozilla Firefox, Mozilla Thunderbird, AbiWord, Blender ja ClamAV, mis on ette valmistatud OpenCD projekti raames. Neid saab paigaldada Windowsi keskkonnas, kui CD on sisestatud.
Väljalasked jagunevad kaheks: ühed on mõeldud laua- ja sülearvutitele, teised serveritele. Laua- ja sülearvutite versioon on saadaval x86 ja x86-64 protsessoriga arvutitele. Serveri versioon on saadaval mõlemale platvormile ja SPARC-ile ning sellest ei ole Live CD versiooni (seda saab paigaldada ainult tekstirežiimis paigaldusprogrammiga).
Sülearvuti
pisi|[[Acer Aspire 8920]] Sülearvuti ehk süler, kõnekeeles ka läpakas (inglise keeles laptop) ja rüperaal, on kaasaskantav arvuti, mis töötab erinevalt lauaarvutist lisaks võrgutoitele ka akuga.
Ubuntu
LoCos
Et jõuda kasutajateni, kes on vähem tehnilised, ja edendada vaistu keskkonnast, on selle jaoks kohalikud kogukonnad, paremini tuntud kui LoCos, kogu maailmas. Alguses oli igal riigil oma LoCo meeskond. Kuid mõnes piirkonnas, eriti USAs ja Kanadas, võib iga riik või provints luua oma meeskonna. LoCo nõukogu kiidab meeskonnad oma jõupingutuste abil üles aidata Ubuntu arendamisel või reklaamimisel.
Sülearvuti
Sülearvutisse on sisse ehitatud kõvaketas, kuvar, klaviatuur ja osutusseadis (hiir, puutepadi või puuteekraan), tavaliselt ka kõlar(id) ja kettaseade või mälupulgapesa. Aku on laetav vooluvõrgust ja sülearvutisse sisseehitatud või ühendatava välise vahelduvvooluadapteriga.
Sülearvuti on kujundatud suure raamatu kujuliseks, mis on 2–5 cm paks ja tavaliselt 27×22 cm või 39×28 cm suur. Tänapäeva sülearvuti kaalub 1–6 kg, vanem sülearvuti võib olla raskemgi.
Ajalugu
pisi|Alan Kay koos Dynabooki prototüübiga Sülearvutite ajalugu sai alguse 1971. aastal, kui Alan Kay käis välja idee Dynabookist (esialgu Kiddicomp ) – kaasaskantavast seadmest, mis oli mõeldud peamiselt õpilastele, et neid õppimisel aidata. Plaan oli sellel kasutada programme, mis on kirjutatud Smalltalki programmeerimiskeeles.
Esimese üldtunnustatud kaasaskantava arvuti lõiAmeerika Ühendriikide firma Osborne Computer Corporation 1981. aastal, kui välja tuldi 11 kg kaalunud Osborne 1-ga, mis ei olnud tänapäeva mõistes eriti kompaktne. See töötas CP/M operatsioonisüsteemil ning omas 4-megahertsist Zilog Z80 protsessorit ja 66 kB RAM-i. Ekraan oli ainult 5" lai ja ühel real sai kuvada 52 tähemärki.
Sama aasta novembris tuli turule aga Epson HX-20, mis oli üks esimesi sülearvutisarnaseid arvuteid. Kaal oli vaid 1,6 kg, samas ei olnud see nii võimas kui Osborne 1: protsessori töösagedus oli 0,614 MHz ja muutmälu maksimum oli 33 kB.
1982. aasta novembris lasti välja Compaq Portable, mida loetakse esimeseks IBM PC klooniks. Protsessoriks oli Intel 8088 (4,77 MHz) ja RAMi kuni 655 kB.
Järgmisel aastal tuli turule Radio Shack oma kaasaskantava TRS-80 Model 100-ga, mis kaalus kõigest 1,36 kg. Neid müüdi rohkem kui 6 miljonit.
IBM tõi 1984. aastal turule oma kaasaskantava arvuti 5155 Portable Personal Computeri nime all. 1992. aastal aga tuli välja sama firma esimene Thinkpad, mis on tänapäevalgi üsna levinud sülearvutiseeria.
Aasta-aastalt on sülearvutid muutunud tänu tehnoloogia kiirele arengule üha väiksemaks ja odavamaks ning neile on lisandunud palju lisaseadmeid, näiteks veebikaamera, Touchpad või TrackPoint, mikrofon ja kõlarid. Samuti ei jääda enam lauaarvutitest märkimisväärselt maha riistvarakomponentide võimsuse poolest.
Riistvara
Sülearvutite riistvarakomponentidel on sama funktsioon, mis lauaarvuti omadelgi, aga sülearvutite puhul tuleb arvestada rohkem ka energiasäästlikkusega ja võimalike temperatuuriprobleemidega. Üldiselt kehtib reegel, et mida võimsam on sülearvuti, seda vähem peab arvuti ilma toiteta vastu ja seega peab sülearvutit ostes tegema kompromisse riistvara võimsuse ja aku vastupidavuse vahel.
Emaplaat
pisi|Macbooki ja ATX-tüüpi emaplaadid Kui lauaarvutite puhul on emaplaadid standarditud, siis sülearvutite puhul määrab üldiselt emaplaadi kujunduse ja suuruse tootja ning seega on niinimetatud white box sülearvutite ehitamine, parandamine ja uuendamine kallim kui lauaarvutite puhul. On olnud mõned üritused luua ühtne süsteem, aga need ei ole vähemalt seni osutunud eriti edukaks.
Keskseade
Protsessor on osa sülearvutist, mille juures pannakse eriti rõhku selle, kui palju ta tarbib voolu. Seetõttu on tootjad loonud erinevaid tehnoloogiaid, mis aitavad protsessoritel säästa energiat ja rakendavad neid täisvõimsusel ainult siis, kui seda on tõesti vaja (näiteks AMD PowerNow! või Inteli SpeedStep ja Turbo Boost).
Nagu lauaarvutite maailmas, valitsevad ka sülearvutite protsessorite tootmises kaks suurt tootjat: Intel ja AMD. Inteli käes on üle 82% turuosast, AMD käes 17,6% ning kolmandale kohale jääb VIA Technologies kõigest 0,1% turuosaga.
Mõned Inteli laua- ja sülearvutite protsessoriseeriad on nime poolest samad (i-seeria, Intel Core 2), samas näiteks Atom-seeria protsessorid on mõeldud enamasti kasutamiseks kaasaskantavates seadmetes ja nende eesmärgiks on võistelda ARM protsessoritega.
AMD on turule toonud erilise sülearvutitele mõeldud protsessoriseeria Turion, mis peaks konkureerima Inteli CPUdega. Nagu statistikast näha, siis on jämedam ots siiski Inteli käes. Athloni ja Semproni protsessoreid tehti ka lauaarvutite jaoks.
Muutmälu (RAM)
Kui kõikidel uuematel lauaarvutitel on kasutusel DIMM-tüüpi muutmälu, siis sülearvutite juures kasutatakse selle väiksemat versiooni SODIMM, millele on paigaldatud mitu mälukiipi. Kuni 2012. aastani oli viimaseks versiooniks DDR3 SODIMM, kuid 2012. aasta jooksul peaks välja tulema ka juba DDR4-mälu, mis on väidetavalt kuni 40% efektiivsem kui DDR3-mälu. Uute mälumoodulite arendamisega tegeleb konsortsium JEDEC, millega on liitunud maailma tuntuimad riistvaratootjad (Intel, Samsung ja teised ).
Videokaart
Paljudel sülearvutitel on energiasäästu eesmärgil kasutusel emaplaadi kiibistikule integreeritud videokaart, mis kasutab arvuti enda muutmälu ning seega jääb RAM-i süsteemi enda töötamiseks vähemaks. Samuti ei paku integreeritud kuvaadapter üldiselt võimalust mängida viimaseid mänge vaid see sobib lihtsakoelisemateks tegevusteks, mis ei nõua suurt graafikavõimsust.