cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Makrell
Liigid
Atlandi-Hispaania makrell (Scomberomorus maculatus) elutseb Põhja-Ameerika idarannikul. Nende populatsioon koosneb kahest geograafiliselt piiritletud kalavarude rühmast. Suve saabudes liigub üks suur rühm Põhja-Floridast Uus-Inglismaa ranniku madalatesse vetesse kudema. Seejärel naaseb talveks Florida sügavamatesse vetesse. Teine rühm rändab kudema Mehhiko rannikule, seejärel naaseb talveks sügavamatesse Mehhiko vetesse. Neid kahte rühma vaadeldakse eraldi, kuigi geneetiliselt on nad identsed.
GT Force
GT Force Pro (LPRC-11500)
Paljud on märganud, et kui antud rooli kasutada Gran Turismo 4-l annab see tulemuse, mis on väga sarnane reaalse sõitmisega. See on suuremalt jaolt selle tõttu, et jõu tagasiside sunnib rooli pöörlema pööramisele vastassuunas tulenevalt kiirusest, inertsis ja pinnasest, nagu sa pööraksid seda päris autos. Rohkem on jõu tagasisidet tunda kuival asfaldil, vähem märjal asfaldil. Lumel peaaegu jõu tagasiside puudub. Sõites mudasel või kruusateel, rool vibreerib, et tekitada tunnet, nagu sa päriselt sõidaksidki sellisel pinnasel.
Makrell
Liigid
Atlandi makrell (Scomber scombrus) elutseb Atlandi põhjaosas Põhja-Ameerika idarannikul Hatterase maaninast Labradorini, Euroopas Kanaari ja Assoori saartest Islandi, Murmanski ja Novaja Zemljani; Valges meres ja Läänemeres, Vahemeres, Marmara ja Mustas meres. Üksikuid isendeid on leitud Läänemerest.
Jaapani makrelli (Scomber japonicus) Atlandi ookeanis ei leidu, kuid ta elutseb Vaikses ookeanis, kus tema rändemudelid sarnanevad Atlandi makrelli omaga. Põhjapoolkera jaapani makrellid rändavad suvel põhja toituma. Talveks rändavad nad aga lõunasse, suhteliselt madalasse vette kudema. Lõunapoolkera makrellid rändavad vastupidises suunas.
GT Force
GT Force Pro (LPRC-11500)
Väiksemad seadmed nagu näiteks DualShock 2 pult, vibreerib, kui rammid teeäärist või mingit objekti, aga tekitab ootamatu tagasilöögi kui sõidad suure hooga millegi vastu. Kui juht sõidab läbi augu, raputab rool nagu päris autos läbi augu sõites. Tihe koostöö arvutiroolide ja mängu arendajate vahel tagas selle, riistvara võimed oleks maksimaalselt kasutatud.
Vastavate toodete all on märgitud, kas sellel on PlayStation 3 tugi. Logitech website. 900° tugi sõltub tarkvarast.
Makrell
Liigid
Tšiili stauriid (Trachurus murphyi) on enim püütud makrelliline. Levik on Lääne-Austraaliast, Vaikse ookeani lõunaosast kuni Tšiili ja Peruu rannikuni. Sõsarliik on Vaikse ookeani stauriid (Trachurus symmetricus), keda on leitud Vaikse ookeani põhjaosast. Tšiili stauriid elutseb piki tõusuvoolude ala, aga rändab ka avaookeanile. Tema arvukus võib kõikuda sõltuvalt ookeanioludest ning seda mõjutab märkimisväärselt El Niño.
Toitumine
Makrell on röövtoiduline kala. Täiskasvanuna on tal teravad hambad ja ta jahib väikseid koorikloomi, krevette ja kalmaare. Makrelle jahivad omakorda suuremad pelaagilised kalad, näiteks tuunikalad ja haid. Makrell on väga ablas kala. Esimene meetod on see, et nad haaravad toitu kohe, kui seda näevad, ning teine meetod on lõpuselehtede kaudu.
GT Force
GT Force RX (LPRC-12000)
GT Force RX (samuti tuntud kui Driving Force EX) on Playstation 3 ametlik rool, mis tuli välja mängukonsooli algustähtajal 11. novembril 2006. Rooliga oli kaasas ka mäng Formula One Championship Edition.
Oktoober 2006
Oktoober 2006, kroonika
GT Force
G25 Arvutirool (LPRC-13000)
G25 arvutirool avalikustati 25. oktoobril 2007 ja väljastamise kuupäevaks seati 13. detsember 2007. Ühtegi ametlikku Sparco komplekti pole selle rooli jaoks veel saadaval, kuid PlaySeats väljastas sellega ühilduva mudeli Evo.
Racing Cockpit (LPSK-01002)
Sparco juhikabiin on ametlik komplekt, mis on mõeldud GT Force'i ja Gran Turismo 3 A-speci jaoks. See tuli Jaapanis müügile 2001. aastal. Komplekt koosneb kahest osast: roolisambast ja korvistmest. Ametliku tootena on rooli alusel peal Sparco / Gran Turismo tootjate embleemid ja nimed, Sparco Speed istmel on peal GT logo.
Makrell
Töönduskala
Makrell on üks tähtsamaid Atlandi ookeani püügikalu. Näiteks Atlandi ookeani kirdeosas kõikusid aastapüügid 1990. aastatel 0,6 ja 0,8 miljoni tonni vahel.
Toiduainena
Makrelli liha on rasvane ja maitsev ning sellest toodetakse skumbriat – nii nimetatakse õlis konserveeritud noori makrelle. Rasvase kalana sisaldab ta rikkalikult oomega-3-rasvhappeid. Makrelliliha rikneb kiiresti, eriti troopikas, ning võib põhjustada toidumürgistust. Kui makrelli pole korralikult jahutatud või külmutatud, tuleks teda süüa samal päeval, kui ta on püütud.
GT Force
Racing Cockpit Pro
pisi|290px|GT Force Pro (LPRC-11000) ja Racing Cockpit Pro Fighter Model (LPSK-02002) Gran Turismo logoga
Racing Cockpit Pro Fighter Model (LPSK-02002)
Ametlik komplekt GT Force Pro ja Gran Turismo 5 Prologue jaoks on "Sparco Racing Cockpit Pro Fighter Model", mis tuli Jaapanis müüki 22. detsembril 2003. See on esimene komplekt, millel on peal embleem ja logod. Racing Cockpit Pro komplektid on spetsiaalselt disainitud GT Force Pro arvutirooli jaoks ja ei ühildu teiste mudelitega, sealhulgas ka esmaste GT Force roolidega.
Racing Seat Pro (SRCP-000)
See Põhja-Ameerika litsentsitud versioon Racing Cockpit Pro'st, SRCP (Sparco Racing Cockpit Pro), tuli müüki 2005. aasta juunis. Sellel pole istet, ainult raam, näiteks matt istme all ja roolisammas, kuhu rool kinnitub. Ametlik Sparco / Gran Turismo plaat on siiski saadaval.
Racing Seat Pro Sprint (SRCP-001)
"Sparco Sprint Bucket Seat" korviste on Põhja-Ameerika versioon LPSK-02002-st. Sellel mudelil on Fighteri korviste asendatud sarnase Sparco mudeliga Sprint, millel on küll kaasas Sparco / Gran Turismo logodega plaat, aga Sparco istmel GT logo puudub.
Racing Seat Pro Siena (SRCP-002)
"Suurematele indiviididele" mõeldud versioon tüüp 1-st lasti välja samaaegselt Põhja-Ameerika turule. "Sparco Siena Reclinable Seat" (ehk tüüp 2), asendab tavalise korvistme suurema liigutatava mudeliga nimega Siena. Mis puutub SRCP-001 komplekti, siis Sparco iste pole GT erimudel.
Välislingid
GT Force
Joonas Nättinen
Joonas Aleksanteri Nättinen (sündinud 3. jaanuaril 1991 Jämsäs) on Soome jäähokimängija, kes mängib keskründajana Rootsi kõrgliigaklubis HV71.
Soome kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2008–09 Espoo Bluesi meeskonnas.
2009. aastal valis Montreal Canadiens ta NHL-i draft'is 65. valikuna.
2011. aastal suundus ta mängima Põhja-Ameerikasse, liitudes AHL-i klubiga Hamilton Bulldogs. NHL-is tegi ta Canadiensi meeskonnas debüüdi 17. jaanuaril 2014 mängus Toronto Maple Leafsi vastu.
2014. aasta juunis naasis Nättinen Euroopasse, liitudes Rootsi kõrgliiga klubiga MODO Hockey. Hooajal 2015–16 hakkas ta JYP Jyväskylä meeskonda kuuludes mängima taas Soome kõrgliigas. 2018. aastal võitis ta JYP-ga jäähoki Meistrite Liiga. Finaalis võitis JYP Rootsi klubi Växjö Lakersi tulemusega 2:0 ja Nättinen oli üks kahest JYP-i väravalööjast.
2018. aasta mais sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga Nižnekamski Neftehimik. 2019. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Vitjaziga. 2020. aasta augustis liitus ta Tšerepovetsi Severstaliga, kus mängis kaks hooaega.
2022. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu äsja Rootsi kõrgliigasse tõusnud HV71-ga.
Soome jäähokikoondise koosseisus tuli ta 2022. aastal olümpiavõitjaks.
Naatriumlamp
thumb|Kõrgrõhu-naatriumlamp Naatriumlamp on lahenduslamp, mis kasutab valguse tekitamiseks ioniseeritud olekus naatriumi (auruna). Madalrõhulised ja kõrgrõhulised naatriumlambid on olnud laialdaselt kasutusel tänavavalgustuses nende suure valgusviljakuse tõttu.
Nigula raba
pisi|Nigula raba 2018. aasta kevadel pisi|Nigula raba talvel 2020 Nigula raba on soomassiiv Pärnumaal Saarde vallas. Raba pindala on 2320 ha.
Naatriumlamp
pisi| Osrami 35 W madalrõhulamp
Madalrõhu-naatriumlamp
Madalrõhu-naatriumlampide võimsus on kuni 400 W. Selle lambitüübi eriomadus on tehisvalgusallika kohta saavutatud suurim valgusviljakus (220 lm/W). Ent need lambid toodavad 98 % ulatuses monokromaatilist valgust lainepikkusega 589,0 nm ja 589,6 nm. Madalrõhu-naatriumlambid on kõige tõhusamad valgusallikad seetõttu, et nende toodetava valguse lainepikkused on inimsilma maksimaalse valgustundlikkuse lähedal. Madalrõhu-naatriumlampidega valgustatud objektide värve on raske eristada, sest neid näeb üksnes kitsa kollakasoranži valguse laineribas.
Nigula raba
Raba areng sai alguse umbes 10 000 aastat tagasi pärast viimast jääaega. Märgala on tekkinud tuhandete hektarite suuruse veekogu kinnikasvamisel, rabas on säilinud jäänukina 20 ha suurune Nigula järv.
Naatriumlamp
Kõrgrõhu-naatriumlamp
Kõrgrõhu-naatriumlamp sisaldab peale naatriumi ka elavhõbedat ja ksenooni. Nende valguskiirgus on pidev, valgus on silmale mugava sooja valgusvärvinguga. Valgusviljakus on kõrge (130 lm/W), võimsus vahemikus kuni 1000 W ja eluiga kuni 24 000 tundi.
Nigula raba
Raba turbakihi paksus on kuni 6,8 m, lamamiks sapropeel ja saviliivmoreen.
Naatriumlamp
Kõrgrõhu-naatriumlamp
Need lambid kiirgavad sisselülitamisel alguses tumeroosat ja pärast soojenemist roosakasoranži valgust. Mõned lambid kiirgavad algul ka puhasvalget kuni sinakasvalget valgust. Selle põhjuseks on arvatavasti elavhõbeda auru kiirgus, enne kui naatrium on korralikult soojeneda jõudnud.
Nigula raba
Nigula soostiku uhkuseks on viis rabasaart, mis oma põlismetsaga hakkavad silma üle kogu lageda raba, kuigi asuvad 1–1,5 meetrit rabapinnast allpool. Saarte kõrgematel osadel paikneb liigirikas laialehine salumets, mis on relikt soojast ja niiskest atlantilisest kliimaperioodist 5–6 tuhat aastat tagasi. Nigula rabas on ka palju raskesti läbipääsetavaid älvestikke, rahvakeeli mülkaid.
Raba jääb Nigula looduskaitseala territooriumile.
Naatriumlamp
Kõrgrõhu-naatriumlamp
Kõrgrõhu-naatriumlambis kasutatakse käivitusgaasina ksenooni, mis on kõige madalama ioniseerimispotentsiaaliga ja kõige väiksema soojusjuhtivusega mitteradioaktiivne väärisgaas. Kõik väärisgaasid on keemiliselt inertsed ega osale lambi sees keemilistes reaktsioonides. Väike soojusjuhtivus vähendab soojuskadusid.
Hiiumaa laidude maastikukaitseala
Kaitseala suuremad laiud on Saarnaki, Hanikatsi, Kõverlaid, Ahelaid, Vareslaid, Kõrgelaid, Hanerahu, Langekare ja Öakse.
Heinlaid ja Kaevatsi laid kaitseala koosseisus ei ole, sellele vaatamata loetakse neid Hiiumaa laidude hulka kuuluvaiks.
Sihtkaitsevööndid
Sihtkaitsevöönd on kaitseala osa seal väljakujunenud või kujundatavate looduslike ja poollooduslike koosluste säilitamiseks.
Hiiumaa laidude maastikukaitsealal on seitse sihtkaitsevööndit.
Soonlepa lahe saarte sihtkaitsevöönd
Sihtkaitsevööndisse kuuluvad Valgekare, Väike Pihlakare, Suur Pihlakare, Hoburahu, Sitakare, Paerahu, kaks Silmarahu, Kuivarahu ja Juhanirahu; samuti veeala, mille piir kulgeb mööda järgmisi geodeetilisi jooni: kinnistu Salinõmme (A33) idanurgast punkti 58° 49' 55" N, 22° 58' 09" E (6521860-440474), sealt punkti 58° 49' 47" N, 22° 58' 33" E (6521594-440848), sealt asimuudil 180° Öakse laiu põhjarannikuni, edasi mööda Öakse laiu rannajoont lääne suunas Öakse laiu läänenurgani, sealt Auklaiu idanurka, edasi mööda Auklaiu põhjarannikut Auklaiu läänenurgani, sealt Salinõmme poolsaare kagunurka ning edasi mööda Salinõmme poolsaare idarannikut kuni kinnistu Salinõmme (A33) idanurgani.
Hanikatsi salumetsa sihtkaitsevöönd
Hanikatsi salumetsa nimetatakse ka Lepana salumetsaks.
Sihtkaitsevööndisse kuulub Hanikatsi laiu osa, mis jääb põhja poole mõttelisest sirgest, mis ühendab Püskuma otsa põhjatippu Hanikatsi laiu idarannikul Kajuna nina läänetipuga Hanikatsi laiu läänerannikul.
Inimeste viibimine on sihtkaitsevööndis lubatud teaduslikel välitöödel kaitseala valitseja nõusolekul, samuti järelevalve- ja päästetöödel ning tähistatud jalgrajal ning ülejäänud Hanikatsi salumetsa sihtkaitsevööndis kaitseala valitseja igakordsel nõusolekul.
Agariku sihtkaitsevöönd
Sihtkaitsevööndisse kuulub veeala, mille piir kulgeb mööda Hanikatsi laiu rannajoont Rootsimaa nina lõunatipust Tiigi sääre läänetipuni ning on edasi kirjeldatud järgmiste geodeetiliste joontega: Tiigi sääre läänetipust Hanikatsi laiul punkti 58° 46' 40" N, 23° 00' 00" E (6515794-442161), sealt punkti 58° 45' 20" N, 23° 00' 00" E (6513319-442124), sealt punkti 58° 45' 20" N, 23° 03' 03" E (6513277-445065) ning sealt Rootsimaa nina lõunatippu Hanikatsi laiul.
Sihtkaitsevöönd loodi selleks, et säilitada 6-7 meetri sügavuses vees kasvava punavetika tüüpiline kasvupaik, samuti kaitsta merepõhjataimi, eeskätt meriheina.
Inimeste viibimine on sihtkaitsevööndis lubatud teaduslikel välitöödel kaitseala valitseja nõusolekul, samuti järelevalve- ja päästetöödel ning läbisõidul väikelaevaga.
Laidelahe sihtkaitsevöönd
pisi|300px|Laidelahe sihtkaitsevööndi asendikaart
Sihtkaitsevööndisse kuuluvad Ahelaid, Kõverlaid, Hanerahu, Ankrurahu, Aherahu ja Hülgerahu ning neid ümbritsev veeala, mille piir on määratletud järgmiste geodeetiliste joontega: punktist 58° 45' 32″ N, 23° 10' 09" E punkti 58° 45' 09" N, 23° 11' 39" E, sealt punkti 58° 43' 54" N, 23° 07' 15" E, sealt punkti 58° 44' 41" N, 23° 05' 32" E ja sealt punkti 58° 45' 32" N, 23° 10' 09" E.
Inimeste viibimine on sihtkaitsevööndis lubatud teaduslikel välitöödel kaitseala valitseja nõusolekul, samuti järelevalve- ja päästetöödel. Muudel puhkudel võivad inimesed sihtkaitsevööndis viibida 15. juulist kuni 15. septembrini kaitseala valitseja igakordsel nõusolekul ja 1. jaanuarist 10. veebruarini kaitseala valitseja nõusolekuta.
Langekare sihtkaitsevöönd
Langekare sihtkaitsevööndisse kuulub Langekare saar ning seda ümbritsev veeala, mille piir on määratletud järgmiste geodeetiliste joontega: punktist 58° 48' 20" N, 23° 08' 17" E punkti 58° 48' 20" N, 23° 08' 40" E, sealt punkti 58° 48' 12" N, 23° 08' 40 "E, sealt punkti 58° 48' 12" N, 23° 08'17" E ja sealt punkti 58° 48' 20" N, 23° 08' 17" E.
Inimeste viibimine on lubatud teaduslikel välitöödel kaitseala valitseja nõusolekul, samuti järelevalve- ja päästetöödel. Muudel puhkudel võivad inimesed sihtkaitsevööndis viibida jääkatte tekkimisest selle lagunemiseni.
Salinõmme soolaku sihtkaitsevöönd
Sihtkaitsevööndisse kuuluvad Pühalepa vallas Putkaste metskonna kvartalid 156, 157, 158, 159, 163, 164, 165, 166, 167 ning veeala, mille piir kulgeb Milgi kraavi suudmest mööda nimetatud kraavi mõttelist sirgjoonelist idasuunalist pikendust ida suunas kuni ristumiseni Putkaste metskonna kvartali 165 kagupiiri mõttelise sirgjoonelise edelasuunalise pikendusega ning edasi mööda seda kirde suunas kuni Putkaste metskonna kvartali 165 kagunurgani ning edasi mööda rannajoont kuni Milgi kraavi suudmeni.
Ajalugu
Hiiumaa rajooni TSN Täitevkomitee otsustas 28. mail 1958 võtta looduskaitse alla Hanikatsi laiu, Vareslaiu, Kõrgelaiu ja Kõverlaiu. Hiiumaa rajooni TSN Täitevkomitee 26. septembri 1962 otsusega moodustati Hiiumaa kaguosa laidudel Väinamere laidude botaanilis-ornitoloogiline keeluala. Eesti NSV Ministrite Nõukogu otsustas 26. oktoobril 1971 moodustada Hiiumaa laidude riikliku maastikukaitseala, mis 27. oktoobril 1998 nimetati Hiiumaa laidude maastikukaitsealaks. Keskkonnaminister Heiki Kranichi määrusega likvideeriti 1. aprillist 2002 maastikukaitseala administratsioon. 1. aprillist 2002 hakkas kaitseala haldama Hiiumaa Kaitsealade Administratsioon, mis omakorda likvideeriti 1. jaanuaril 2006 Riikliku Looduskaitsekeskuse loomisega. Osad kaitsekohustused võttis 2006 üle Keskkonnateenistus ning peale Riikliku Looduskaitsekeskuse likvideerimist asusid kaitseala haldama Keskkonnaamet ja Riigimetsa Majandamise Keskus.
Maastikukaitseala administratsiooni keskus asus Salinõmme külas. Maastikukaitseala juhatajad olid 1972–1996 Tiit Leito ja 1996–2002 Andres Miller.
Eesti Keskerakond
Eesti Keskerakond on Eesti partei, mis loodi 1991. aastal Rahvarinde baasil.
Tiigel
thumb|Tiigel, mida kasutatakse [[Czochralski meetodil]] Tiigel on laborites kasutatav, enamasti tassikujuline tulekindel sulatusnõu, kus viiakse läbi katseid, mis vajavad väga kõrget temperatuuri. Tiiglid võivad kujult olla väga erinevad ning tavaliselt on nad varustatud spetsiaalse tiigli kaanega.
Eesti Keskerakond
Keskerakonna ideoloogiat on kirjeldatud vasaktsentristliku, populistliku ja sotsiaalliberaalsena. Partei toetajaskonna moodustavad ennekõike madalama sissetulekuga inimesed ja vene emakeelega inimesed.
Keskerakond on kaks korda kriminaalkorras süüdi mõistetud 2015. aastal jõustunud riigikohtu otsusega ametialases võltsimises ja 2019. aastal nn Savisaare asjas.
Ajalugu
Keskerakond kasvas välja Rahvarindest ja asutati 12. oktoobril 1991. Esimeheks sai Edgar Savisaar. Kuni 17. aprillini 1993 kandis partei nime Eesti Rahva-Keskerakond.
1992. aasta Riigikogu valimistel osaleti valimisliidu Rahvarinne nimekirjas, mis sai 12,5% häältest. 1993. aasta kohalikel valimistel osaleti oma nimekirjaga 6 omavalitsuses. 1994. aastal liitus Keskerakonnaga Eesti Ettevõtjate Erakond. 1995. aasta Riigikogu valimistel saadi 14,2% häältest ja 16 kohta parlamenti ning osaleti valitsuskoalitsiooni loomises (Tiit Vähi teine valitsus).
pisi|püsti|[[Edgar Savisaar, erakonna esimees aastatel 1991–1995 ja 1996–2016]] 1995. aastal leidis aset ka nn Lindiskandaal, kus partei liidrit ja sel ajal siseministri ametis olnud Savisaart süüdistati teiste poliitikutega peetud erakõneluste lindistamises. Savisaar sunniti tagasi asuma. Järgnes sisetüli erakonnas ja uueks juhiks valiti Andra Veidemann. Partei tuumik jäi aga lojaalseks Savisaarele ning jätkunud sisevastuolud lõppesid sellega, et Veidemanni leer lahkus 1996. aastal Keskerakonnast ja asutas uue partei (Arengupartei). Keskerakonna etteotsa naasis Savisaar. Kuigi skandaal oli andnud tõsise löögi erakonna mainele ja populaarsusele, hakkas selle toetus peagi taastuma. 1996. aasta kohalikel valimistel osaleti oma nimekirjaga 8-s ja valimisliidus 2 omavalitsuses. 1997. aastal liitus Keskerakonnaga Õigusliku Tasakaalu Erakond ning 1998. aastal Erakond Eesti Rohelised ja osa Eesti Rojalistliku Partei liikmeid.
On hinnatud, et alates 1990. aastatest kuni vähemalt 2012. aastani oli Eesti parteisüsteemi peamine poliitiline ja ideoloogiline konflikt vastasseis Keskerakonna ja Isamaaliidu kui vastavalt Rahvarinde ja Eesti Komitee peamiste järglasparteide vahel. Keskerakonnaga ühte leeri on selles vastasseisus paigutatud ka Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda ja Rahvaliitu.
Alates 1990. aastate lõpust on toetus erakonnale olnud stabiilselt suhteliselt kõrge, kuid valitsuse moodustamises on osaletud suhteliselt harva, sest parempoolsed erakonnad on tavaliselt teatanud, et nad ei taha Savisaarega koostööd teha ja eelistavad koalitsiooni sõlmimisel teisi parteisid.
1999. aasta Riigikogu valimised Keskerakond võitis, saades 23,4% häältest ja 28 kohta parlamenti. 1999. aasta kohalikel valimistel osaleti oma nimekirjaga 65-s ja valimisliidus 6 omavalitsuses. 2002. aasta kohalikel valimistel osaleti oma nimekirjaga 157 omavalitsuses. 2002.–2003. aastal osaleti valitsuskoalitsioonis (Siim Kallase valitsus). 2003. aastal oli Keskerakond taas Riigikogu valimiste edukaim partei, saades 25,4% häältest ja 28 kohta.
2004. aastal avaldasid mõned tuntud keskerakondlased (peamiselt endised ministrid 2002–2003 valitsusest) rahulolematust parteis levinud Euroopa Liidu vastaste hoiakute ja Savisaare autoritaarse juhtimisstiiliga. Konflikt lõppes nende erakonnast lahkumise ja Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda astumisega. Keskerakonna populaarsusele ja mainele põhjustas see siiski vaid ajutise tagasilöögi. Keskerakond on oma tegutsemisajal läbi elanud veel teisigi skandaale, kuid neilgi on partei populaarsusele olnud suhteliselt väike mõju. Politoloog Tõnis Saartsi hinnangul on skandaale, tagasilööke, sisemisi kriise ja negatiivset meediakajastust aidanud üle elada erakonna arvukas lojaalne tuumikvalijaskond, mille olemasolu tuleneb sellest, et Keskerakond esindab Eesti poliitika peamisi sotsiaalseid lõhesid (etnilist ja sotsiaal-majanduslikku konflikti), ning Savisaare karismaatilisest isiksusest ja isiklikust populaarsusest.
2011. aasta Riigikogu valimistel saadi 23,3% häältest ja 26 kohta parlamenti. 2013. aasta kohalikel valimistel osaleti oma nimekirjaga 192 omavalitsuses, valituks osutus 428 kandidaati. 2015. aasta Riigikogu valimistel saadi 24,8% häältest ja 27 kohta.
2016. aastal sai partei esimeheks Jüri Ratas ning Keskerakond moodustas koos Sotsiaaldemokraatliku Erakonna ja IRL-iga uue valitsuskoalitsiooni (Jüri Ratase esimene valitsus). 2017. aasta kohalikel valimistel said Keskerakonna nimekirjad üleriigiliselt kokku 27,3% häältest.
Harilik mandariinipuu
Mandariinipuu (Citrus reticulata) on ruudiliste sugukonda tsitruse perekonda kuuluv igihaljas viljapuu.
Eesti Keskerakond
Ajalugu
2019. aasta Riigikogu valimistel sai Keskerakond 23,1% häältest ja 26 kohta Riigikokku. Loodi uus valitsus koos Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna (EKRE) ja Isamaaga. Partei populaarsus pärast valimisi ja valitsuse moodustamist langes, eriti mitte-eestlaste seas. Kantar Emori maikuise küsitluse järgi oli Keskerakonna toetajaid 15,3%, mis on madalaim tulemus pärast 1990. aastaid. Tõnis Saartsi hinnangul tingis selle EKRE kaasamine võimuliitu, mis oli eriti vastuvõetamatu partei venekeelsetele valijatele. Erakonna toetuse veelgi madalamale langemist Saarts tõenäoliseks siiski ei pidanud.
Harilik mandariinipuu
Teaduslikult kirjeldas harilikku mandariinipuud esimesena Francisco Manuel Blanco (1778–1845).
Eesti Keskerakond
Ajalugu
2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel sai Keskerakond 14,4% häältest, mis andis 1 saadikukoha (Yana Toom). Politoloogide Piret Ehini ja Liisa Talvingu arvates seletab partei häältesaagi märgatavat langust (Riigikogu valimistega võrreldes) Keskerakonna valijate rahulolematus koalitsiooni moodustamisega paremäärmusliku EKRE-ga. Seda tõlgendust kinnitavad Ehini ja Talvingu hinnangul asjaolud, et enamiku Keskerakonnale antud häältest sai EKRE-ga liidu sõlmimise vastu sõna võtnud Yana Toom ja et EKRE valitsusse kaasamise tõttu Keskerakonnast välja astunud Raimond Kaljulaid sai üksikkandidaadina 6,2% häältest.
Harilik mandariinipuu
Välimus
Olenevalt sordist on harilik mandariinipuu 4–6 meetri kõrgune. Vanad puud võivad kasvada ka kuni 7,5 meetri kõrguseks. Puu on ogaline, igihaljad lehed on lai- või kitsassüstjad, munajad või elliptilised. Õied puhkevad üksikult või paarikaupa lehtede kaenlaist. Õied on valged.
Eesti Keskerakond
Ideoloogia ja vaated
Keskerakonna ideoloogiat on erinevad autorid iseloomustatud kui tsentristlikku,, vasaktsentristlikku, vasakpoolset, populistlikku   või populistlike tendentsidega ja/või sotsiaalliberaalset. Tõnis Saartsi kirjelduse kohaselt on erakond järginud mitmetahulist ideoloogiat, mis on omapärane segu vasakpopulismist ja sotsiaalliberalismist.
Harilik mandariinipuu
Välimus
Mandariiniõisi tolmeldavad putukad, eriti mesilased. Kuid kõige tavalisemalt viljastatakse õis tema enese tolmukatest pärit tolmuteradega. Mõni sort, näiteks satsuma, on partenokarpne, ei vaja viljastamist ja on seetõttu seemneteta.
Eesti Keskerakond
Ideoloogia ja vaated
Alates 1990. aastatest on Keskerakonda Saartsi hinnangul toetanud üleminekuperioodil kaotajaks jäänud ja vaesemad inimesed. Partei on edukalt esindanud sotsiaal-majanduslikku lõhet. Alates 2000. aastatest on Keskerakond aina enam muutunud venekeelse vähemuse parteiks.
Harilik mandariinipuu
Viljad
pisi|vasakul|Terve ja poolitatud mandariin Mandariinipuu vilju nimetatakse mandariinideks. Nad on värvilt ja pisut ka kujult apelsinide moodi, pöördellipsoidsed, läbimõõduga 4–6 cm. Koor on ereoranž või punakasoranž. Vilja on lihtne koorida. Valminud vili eraldub kergelt viiludeks, mida on tavaliselt 10–12. Viilud on sama värvi mis koor. Seemned on väikesed, ühest otsast teravad, seest rohelised.
Eesti Keskerakond
Ideoloogia ja vaated
Keskerakonna parlamendifraktsioon on oma maailmavaadet nimetanud tsentristlikuks ja partei esimehe Jüri Ratase sõnul on nende tulevikuvisioon "tugeva keskklassiga õiglane riik".
Harilik mandariinipuu
Viljad
Mandariini saab kergesti sõrmede abil koost lahti viiludeks võtta. Mandariinil on küllalt paks koor, aga kui alustada vilja ülemises otsas olevast õnarusest, siis rebeneb see kergesti. Kooritud vilja saab omakorda viiludeks võtta, ilma et viiludest mahl välja pritsiks. See muudab mandariinide söömise mugavaks, sest selleks pole mingeid lõikeriistu ega muid abivahendeid tarvis.
Eesti Keskerakond
Juhtimine ja organisatsioon
Tõnis Saartsi 2015. aastal antud hinnangu järgi oli Keskerakond kogu oma eksisteerimisaja vältel olnud juhikeskne ja ühtne partei, millega liitunud erinevad rühmad on säilitanud küll oma identiteedi, kuid tsentraliseerivad tendentsid on domineerinud ja erakonna sidusus aja jooksul kasvanud. Alates 1991. kuni 2016. aastani peaaegu vahetpidamata parteid juhtinud Edgar Savisaar kontrollis nii poliitikaotsuseid ja erakonna strateegiat kui parteisisestele administratiivsetele ametikohtadele määramisi ja kandidaatide valikut. Kuigi Savisaare autoritaarne juhtimisstiil on tekitanud vastuseisu, peetakse partei sees väga oluliseks tema rolli erakonna lagunemise ärahoidmisel. pisi|püsti|[[Jüri Ratas, erakonna esimees alates 2016. aastast]]
Juhatus
Eesti Keskerakonna 22. augustil 2020 valitud juhatusse kuuluvad erakonna esimees Jüri Ratas, aseesimehed Tanel Kiik, Mihhail Kõlvart, Mailis Reps ja Jaanus Karilaid ning juhatuse liikmed Jaak Aab, Taavi Aas, Lauri Laats, Yana Toom, Siret Kotka, Vadim Belobrovtsev, Eha Võrk, Marika Tuus-Laul, Anneli Ott ja Enn Eesmaa. Lisaks kuuluvad juhatusse Keskerakonna noortekogu esimees Kea Kohv ning erakonna volikogu ja riigikogu fraktsiooni esimehed, mille mõlemaid kohti täidab Kersti Sarapuu.
Harilik mandariinipuu
Viljad
Kauplustes müüakse konservitud mandariiniviilusid. Enne konservimist on mandariinid vaja viilutada, muidu muudab viilusid eraldav valge nahk vilja mõruks. Neid viilutatakse füüsikaliste protsesside abil. Kõigepealt vilju loputatakse kuumas vees, et nahk viilude ümbert lahti tuleks, siis nõrgas leeliselises lahuses, mis naha lahustab. Selle käigus viilud eralduvad üksteisest. Lõpuks loputatakse viilusid mitu korda puhta veega.
Frobisheri laht
thumb|400px Frobisheri laht on laht Baffini saare kagukaldal.
Harilik mandariinipuu
Ajalugu
Mandariin on saanud nime ühest päritolupiirkonnast, Mauritiuse saarelt, kus pärismaalased kutsusid selle puu vilju mandaraks. Euroopasse toodi mandariinikultuur 1805 ja Ameerikasse umbes 40 aastat hiljem.
Eesti Keskerakond
Volikogu
Erakonna volikogu esimees on Kersti Sarapuu ja aseesimehed Mihhail Korb ning Marika Tuus-Laul. Keskerakonna volikogusse kuuluvad erakonna piirkondade esimehed, erakonna piirkonna konverentsil valitud volinikud, üks iga 100 piirkonna liikme kohta, erakonna juhatuse liikmed, need Riigikogu Keskerakonna fraktsiooni liikmed ja Keskerakonna Euroopa Parlamendi saadikud, kes on ka Keskerakonna liikmed ning iga erakonna kogu valitud üks volinik, kui sellesse kogusse kuulub vähemalt 50 erakonna liiget.
Frobisheri laht
Kagus on laht ühenduses Labradori merega. Ta ulatub maasse 230 km ulatuses. Lahe laius on kuni 40 km, sügavus kuni 120 m.
Harilik mandariinipuu
Kasvatamine
pisi|Toores mandariin Mandariinipuu on Kagu-Aasia viljapuu, pärit Vietnamist ja Lõuna-Hiinast. Kõige rohkem kasvatatakse teda Aasias, eriti Jaapanis, Hiinas, Indias ja Malaisias. Levinud on ta ka Vahemere maades ning Lõuna- ja Põhja-Ameerikas. Kuna ta lepib pisut jahedama kliimaga kui apelsinipuu, siis on tema kasvatamine hakanud hoogsalt levima Musta mere ääres.
Eesti Keskerakond
Riigikogu fraktsioon
XIII Riigikogus kuulusid Eesti Keskerakonna 25-liikmelisse fraktsiooni selle esimees Kersti Sarapuu, aseesimehed Valeri Korb ja Erki Savisaar ning liikmed Dmitri Dmitrijev, Enn Eesmaa, Helmut Hallemaa, Jaanus Karilaid, Mihhail Korb, Siret Kotka, Igor Kravtšenko, Heimar Lenk, Oudekki Loone, Aadu Must, Anneli Ott, Eevi Paasmäe, Toomas Paur, Mihhail Stalnuhhin, Märt Sults, Karin Tammemägi, Tiit Terik, Marika Tuus-Laul, Viktor Vassiljev, Vladimir Velman, Toomas Vitsut ja Toomas Väinaste.
Frobisheri laht
Lahes on tugevad looded.
Lahe kõige kaugemas sopis asub Nunavuti pealinn Iqaluit.
Harilik mandariinipuu
Kasvatamine
Mandariinipuu ise talub kuivust paremini kui tema vili. Mandariinid on õrnad ja külmad kahjustavad neid kergesti. Sellepärast saab neilt vilju üksnes ekvatoriaalses, lähisekvatoriaalses ja troopilises kliimas.
Eesti Keskerakond
Liikmeskond
2018. aasta 17. augusti seisuga kuulus Keskerakonda 14 789 inimest, olles nii suurima liikmete arvuga Eesti partei.
Meedia
Alates 18. augustist 1999 ilmub erakonna kuukirja Seitse Päeva kõrval ka laiale lugejaskonnale mõeldud nädalaleht Kesknädal.
Harilik mandariinipuu
Kasvatamine
Mandariinist on aretatud palju sorte, mille hulka kuuluvad satsuma, ovari, klementiin ja tangeriin. Mandariini ja apelsini ristandit nimetatakse tangoriks.
Eesti Keskerakond
Välissuhted
pisi|püsti|[[Yana Toom, Euroopa Parlamendi liige]] 2004. aastal sõlmis Keskerakond koostööleppe Venemaa võimuerakonna Ühtse Venemaaga. Lepingu sõlmimise põhjustena on keskerakondlased hiljem välja toonud ühe juhtiva keskerakondlase ärilist huvi saada tänu sellele Venemaal asjaajamises eeliseid, toonaste juhtide usu ja teadmise, et sarnasest koostööleppest on huvitatud ka Res Publica, parteijuhtide hinnangut, et sellise leppe sõlmimine näitab vene valijatele, et just Keskerakonnaga arvestatakse ja Keskerakond on Eesti-Vene suhetes tegija ning lootust, et see parandab Eesti-Vene suheteid. Koostööprotokolli on kritiseeritud nii Keskerakonna sees kui teiste partide poolt. Nii on näiteks Keskerakonda süüdistatud Venemaa huvide teenimises ja Venemaa juhtide poliitiliseks käepikenduseks saamises. Seoses Ukraina sündmustega tõstatati 2014. aastal erakonna sees küsimus leppe tühistamisest, kuid üksmeelele ses osas ei jõutud. Kadri Simsoni sõnul oli see lepe nagunii raugenud, juba aastaid tegelikku koostööd pole olnud ja protokoll pole tähtajaline ega lõpetamise klausliga. Raimond Kaljulaiu sõnul oli lepe seisnenud üksikute Keskerakonna poliitikute suhtluses Venemaa poliitikutega, mitte erakondadevahelises koostöös. Kaljulaid tõi enne 2019. aasta Riigikogu valimisi välja neli põhjust, miks lepingut pole tühistatud: tegu pole pakilise küsimusega, kuna leppel puudub sisuline tähendus; otsus oleks võinud Keskerakonna lõhestada; venekeelsed valijad oleks seda tõlgendanud välisele survele järeleandmisena; leppe üle otsustamiseks on poliitiliselt sobivam aeg pärast 2019. aasta Riigikogu ja Euroopa Parlamendi valimisi. Osutades Venemaa sõjalisele rünnakule Ukraina vastu kuulutas Keskerakonna volikogu 5. märtsil 2022 koostööleppe kehtetuks. Samas toonitati, et sisuliselt ei toiminud see lepe juba ammu.
Keskerakond on Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu liige. Erakonna Euroopa Parlamendi saadik Yana Toom kuulub seal Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu fraktsiooni.
Andres Uibo
pisi|Andres Uibo (2011) Andres Uibo (sündinud 16. aprillil 1956 Kivi-Vigalas) on eesti organist, helilooja, muusikaprodutsent ja -pedagoog.
Eesti Keskerakond
Populaarsus
2010. aasta augustis toetas Keskerakonda 74% mitte-eestlastest valijatest ja 14% eestlastest valijatest. 2011. aasta Riigikogu valimistel sai Keskerakond 23,3% häältest ja 26 kohta Riigikogus. Veebruaris 2015 toetas Keskerakonda 9,9% eestlastest ja 73,2% muudest rahvustest kodanikest.
Andres Uibo
Haridus
Ta on lõpetanud Tallinna konservatooriumi 1981. aastal oreli (prof Hugo Lepnurm) ja koorijuhtimise (prof Lembit Verlin) erialal. Täiendanud end Saksamaal Lübecki Linnavalitsuse stipendiaadina Lübecki Kõrgemas Muusikakoolis prof Hans Gebhardi juures (1992–1994).
Niki
thumb Niki on Austria lennufirma. Selle asutas 2003. aastal Niki Lauda pärast eemalejäämist Lauda Airi juhtkonnast.
Niki lendab Viinist, Salzburgist, Linzist ja Grazist Euroopa ja Egiptuse linnadesse.
Andres Uibo
Töökäik
1981. aastast on Uibo Niguliste muuseum-kontserdisaali organist, aastatel 1984–1989 esines ta organistina ka Sojuzkontserdi solistina.
1994. aastast töötab ka Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppejõuna, 2005. aastast on ta korraline oreliprofessor.
Aastatel 1996–2009 oli ta ka etendusasutuse Eesti Kontsert produtsent.
Akadeemiline tegevus
Märkimisväärne on Uibo tegevus Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia oreliprofessorina. Tema oreliklassi on lõpetanud 30 organisti, kellest on võrsunud väljapaistvaid organiste ja muusikaelu korraldajaid, näiteks Aare-Paul Lattik, Tiia Tenno, Maris Oidekivi, Pille Metsson, Imbi Laas, Tuulikki Jürjo, Anna Humal, Erika Jefimova, Svetlana Kekisheva jpt.
Soolokontserdid
Alates 1980. aastast on Andres Uibo andnud organistina üle 2000 soolokontserdi peamiselt Euroopas, aga ka Jaapanis, Israelis ja Venemaal (ka omaaegses Nõukoguse Liidus). Ta on esinenud sellistes hinnatud kontserdisaalides ja festivalidel nagu Thomas-Kirche Leipzig, Pariisi Jumalaema kirikus, Milano katedraalis, Monaco katedraalis, Zagrebi katedraalis, Riia Toomkirikus, Nidarose katedraalis, Varssavi katedraalis, Lausanne katedraalis, Peterburi Filharmoonia Suures saalis, Moskva Tšaikovski-nimelises kontserdisaalis, Dom Muzõki saalis Moskvas jne.
Helilooming
Uibo on loonud oreliteoseid, kammermuusikat, koorimuusikat ja teoseid sümfooniaorkestrile. Tema heliteosed on kõlanud nimekatel festivalidel ja kontserdilavadel Euroopas, Venemaal, Ameerikas ja Jaapanis.
Salvestised
Uibo on salvestanud muusikat ühtekokku 30 helikandjale (helikassetid, LP-d, CD-d ja DVD-d).
Tema autori-CD "Apocalypsis symphony" on salvestatud Riia Toomkirikus 2005. aastal. Uibo on nii selle plaadi muusika helilooja kui ka interpreet.
Orelimuusikafestivalide korraldamine
Tema algatusel ja juhtimisel korraldatakse 1987. aastast regulaarselt Eesti vanimat järjepidevalt toimunud Tallinna Rahvusvahelist Orelifestivali, 1998. aastast Suure-Jaani Muusikafestivali ja 2012. aastast festivali Tallinnfest BACH.
1991. aastal algatas ta kontserdisarja "Niguliste orelipooltund", mille raames on 2021. aasta seisuga toimunud ligi 3000 üritust (igal laupäeval ja pühapäeval).
Eesti orelite käekäigu eest hoolitsemine
Andres Uibo algatusel ja eestvedamisel on Eesti restaureeritud mitu ajaloolist orelit ja ehitatud viis uut orelit (Niguliste kooriorel, EMTA orelisaali ja oreliklassi orelid, Tallinna Jaani kiriku kooriorel ja Pärnu Kontserdimaja orel).
Eesti orelite ajaloo tutvustamine
2017. aastal alustas Andres Uibo giidi ja reisijuhina reisisarja "Eestimaa kirikud ja orelid" (korraldaja reisibüroo Tiit Reisid). 2022. aasta juulikuu seisuga on selle raames külastatud kokku 166 kirikut.
Liikmesus
Andres Uibo on Rahvusvahelise Artur Kapi Ühingu asutajaliige (asutatud 2001. aastal) ja kauaaegne juhatuse esimees. Ta on Eesti Heliloojate Liidu, Eesti Interpreetide Liidu ja Eesti Orelisõprade Ühingu liige. Andres Uibo on Tallinna Direktorite Klubi (TDK) liige ja on kuulunud klubi juhatusse.thumb|Andres Uibo mängib [[Vigala kiriku orelil]]
Isiklikku
Ta on abielus, peres on kaks poega ja kaks tütart, noorem tütar Mari-Liis Uibo on viiuldaja.
Andres Uibo isa Arthur Uibo (1913–2002) oli Vigala meierei raamatupidaja ja Vigala Maarja koguduse organist ; ka Andres Uibo mängib vahel Vigala kirikus orelit, ta on Vigala Maarja koguduse liige.
Eesti Keskerakond
Populaarsus
2019. aasta maikuus toetas Keskerakonda 15% rahvastikust.
Veregrupid
Veregruppide eristamise aluseks on veres esinevad ained – antigeenid ja antikehad. Veregruppide antigeenid on punastes verelibledes, antikehad aga vereplasmas. Siiani on teada rohkem kui 17 veregrupisüsteemi, millest igaühes on palju erinevaid antigeene. Veregrupp on pärilik ja elu jooksul see ei muutu. Võib julgesti väita, et ei ole maailmas kaht inimest täiesti kokkulangeva veregruppide pildiga. Seepärast peab enne iga vereülekannet sooritama seroloogilised sobivusproovid doonori ja patsiendi verega. Sel puhul segatakse omavahel kokku haige seerum ja doonori punased verelibled. Kui tekib punaste vereliblede kokkukleepumine, on doonori veri haigele ülekandeks sobimatu.
AB0-süsteem
Vereülekande seisukohalt kõige tähtsam on AB0-süsteem. AB0-süsteemi antigeene on kaks – antigeen A ja antigeen B. Veregrupp AB0-süsteemis sõltub sellest, milline antigeen on punastel verelibledel.
On neli võimalust:
Esimese eluaasta jooksul moodustuvad veres AB0-antikehad puuduva antigeeni vastu. Vereülekande puhul peab jälgima, et patsient saaks sellist verd, mille vastu tal antikehi ei ole. Vastasel juhul tekib antigeen-antikeha reaktsioon, mis viib ülekantud punaliblede lõhustumisele.
Reesussüsteem
Eestis on elanikkonnast umbes 83% Rh-positiivsed, ülejäänud 17% on Rh-negatiivsed. Vereülekande puhul tuleb alati jälgida, et D-negatiivne haige saaks D-negatiivse doonori vere, sest muidu võivad tekkida haigel D-antigeeni vastased antikehad, mis järgnevate vereülekannete puhul tekitavad vereülekandejärgseid tüsistusi. D-antigeeni vastased antikehad on ka kõige sagedasemad vastsündinu hemolüütilise tõve põhjustajad kui Rh-negatiivsel emal sünnib Rh-positiivne laps.
Panathenaikoni staadion
Staadioni ehitamine
330 e.m.a. otsustas Ateena rahaasjade korraldaja Lykurgos, et on aeg mõelda rahumeelsemalt, ja hakkas linna kaunistama. Sellega tahtis ta näidata, et Ateena on tagasi saanud endise jõukuse. Oli tõesti. Tema käsul rajati linna esimene kivist teater, Dionysose teater, ja alustati Ilissose jõe kaldale mäekurusse panatenaiade pidamiseks staadioni ehitamist. Läänepoolne, Ardetose mägi moodustas koos selle vastas asuva mäega loodusliku amfiteatri, mis mahutas kümneid tuhandeid pealtvaatajaid. Koht ei kuulunud küll linnale, kuid selle omanik Deinias oli Lykurgose sõber ja patrioot ning kinkis maa linnale.
Töö toimus Lykurgose isiklikul järelevaatamisel. Kuru lõunaossa rajati tamm ja sellele konstrueeriti hiljem staadioni otsakaar. Võistlusareen tasandati ja mäenõlvu kohendati. See nõudis palju aega ja raha, kuid linnakodanikud toetasid ehitust. Kodanik Eudemos näiteks annetas ehituskulude katteks 1000 paari härgi. Areen piirati kivirinnatisega, mis eraldas pealtvaatajaid võistlejatest. Rinnatise taga oli kitsas vihmavee äravoolurenn. Stardi- ja finišipaika asetati kiviplaadid. Kivitribüüne tollal veel polnud: pealtvaatajad istusid maas nagu Olümpia mängudelgi. Vaid kõige tähtsamatele isikutele olid puulavatsid.
Mäenõlvadelt avanes suurepärane vaade mitte ainult staadionile, vaid ka kogu linnale nagu tänapäevalgi. Akropol on näiteks ainult kahe kilomeetri kaugusel.
Staadioni rekonstrueerimine
Tõenäoliselt III sajandist e.m.a. pärineb teade, justkui oleks Athmoneonist pärit Askleapidese poeg Herakleitos staadioni vääriliselt korrastanud, kuid milles see seisnes, pole teada.
Ateena lähedal sündinud roomlane Herodes Atticus valiti 143 m.a.j. agonoteediks ehk panatenaiade peakorraldajaks. Ta oli üks antiikaja rikkamaid mehi, kes nii Kreekas, Roomas kui mujalgi vanu ehitisi taastas ja suurejoonelisi uusi püstitas. Panatenaiade lõputseremoonial teatas ta avalikult: «Luban teile, et meie järgmine kogunemine siin toimub juba marmorstaadionil.»
Seda sai varsti näha. Staadion rekonstrueeriti 4 aastaga täielikult. Kogu pealtvaatajate ala kaeti tõusvates ridades plaatidega, millele asetati marmorpingid. Areen ümbritseti käsipuudega ja selleks, et üle nende näha, tõsteti esimene pingirida maast 1,6 meetri kõrgusele. Tribüünid jagunesid 2 eri kõrgusel olevaks tsooniks, mida eraldas 3 meetri laiune koridor. Lisaks tavalistele istmetele olid tribüünidel ka marmorloožid. Üle Ilissose jõe tõi staadionile sild.
Staadion meenutas kujult pikka kitsast hobuserauda. Võistlusareen oli 33,5 meetrit lai ja jooksurada 177,6 meetrit pikk. Areeni suletud otsas moodustus suur kaar, staadioni teises otsas väike sammastega tempel.
Sportlastele olid staadionil riietusruumid ja saunad, samuti puurid ja tunnelid gladiaatoritele ja metsloomadele, sest staadionil korraldati selliseidki rooma päritolu üritusi. Hiljem ehitati staadionile koguni raudtrellid, mis kaitsesid inimesi metsloomade eest.
Pole teada, kui palju staadionil istekohti oli. Kui iga iste olnuks kolmandik meetrit lai nagu Dionysose teatris, mahutanuks staadion 69 tuhat inimest, aga kui pool meetrit, siis 47 tuhat inimest.
Kaasaegsete ja hilisemategi arvamuste järgi oli Panathinaikó staadion elegantsem koguni Colosseumist Roomas ja Circus Maximumist. Philostratos nimetas seda suurimaks marmorehitiseks, millega ei saa võrrelda ühtki teist teatrit. (Tollal nimetati kõiki hulgale pealtvaatajatele mõeldud areene teatriteks.) Pausanias, kelle Kreeka-kirjeldused on hindamatuks abiks antiigiuurijaile, ütles: «See on ime, mida pole vōimalik kirjeldada.»
Staadion keskajal ja Türgi võimu all
Staadion püsis üle tuhande aasta heas korras. XI ja XII sajandill peeti staadionil rüütliturniire. Üks XV sajandi käsikiri teatab, et paljud marmorpinkide read ja portikused olid endiselt omal kohal. XVII sajandil märkis üks kaputsiini munk Ateena linnaplaanile paljude istmete ja tribüüniga staadioni.
XVIII sajandil hakkasid türklased hävitama antiikaja pärandit. Staadionist sai kivimurd, marmoristmetest hakati lupja põletama. Paljud senikaua säilinud skulptuurid hävitati. Kui marmor oli otsas, pesi vihm mulla mäenõlvadelt alla.
1774 lammutati ka üle Ilissose viiv sild, kuid prantsuse insener Daniel sai sillajäänuseid siiski 1873 uue silla ehitamisel kasutada.
Anatoolia
pisi|Anatoolia piiritlus Anatoolia (vanakreeka nimest Άνατολή (sõnast ἀνατολή 'hommikukaar, ida'); türgi keeles Anadolu) on piirkond Türgi Aasia-osas Väike-Aasia poolsaarel.
Põhjast piirab Anatooliat Must meri, lõunast Vahemeri ja läänest Egeuse meri. Idapiiriks loetakse Antitauruse mägesid.
Antiikajal nimetati Anatooliaks kogu Väike-Aasiat, Osmanite impeeriumis aga üht vilajetti.
Loodus
Anatoolia on mägine piirkond, põhiosa sellest hõlmab valdavalt 800–1500 m kõrgune Anatoolia mägismaa. Selle keskosas paiknevat Anatoolia kiltmaad ääristavad põhjast Pontose ja lõunast Tauruse mäed (idas need mäed ühinevad, moodustades Armeenia mägismaa).
Anatoolias on soolajärvi. Neist suurim on Anatoolia kiltmaal asuv Tuzi järv.
Anatoolia on seismiliselt aktiivne ala, kus esineb tihti tugevaid maavärinaid.
Benetton Formula
thumb|Rooli keeramas [[Johnny Herbert]] Benetton (Benetton Formula Ltd.) on Vormel 1 meeskond, mis asutati 1986. aastal Tolemani meeskonna asemele.
Anatoolia
Loodus
Anatooliat peetakse mitmete kultuurtaimede (näiteks nisu, odra, kaera, lina, herne, mureli ja ploomi) kodumaaks. pisi|[[Väike-Aasia Rooma keisririigis, 2. sajandil eKr]]
Benetton Formula
Meeskonnana tehti debüüt Vormel 1 radadel Brasiilia Grand Prix'l. Viimaseks hooajaks jäi Benettonile 2001. aasta. 2002. aasta hooajast muudeti meeskond Renault F1 meeskonnaks.
Benettoni meeskonnas võisteldes on etapivõite saanud Gerhard Berger, Alessandro Nannini, Nelson Piquet, Michael Schumacher, Johnny Herbert ja Jean Alesi.
Anatoolia
Ajalugu
Oma asendi tõttu Euroopa ja Aasia kohtumiskohal on Anatoolia ala olnud rahvarännete ja vallutuste tandriks. Sealne ala oli hetiidi riigi (1700–1180 eKr) asukohaks. I ja II aastatuhande vahetusel eKr koloniseerisid Anatoolia lääneranniku kreeklased, rajades sinna linnriigid Mileetose, Ephesose ja Halikarnassose. 9.–7. sajandil eKr domineeris Anatoolia loodeosas Früügia, 7.-6. sajandil eKr lääneosas Lüüdia riik. pisi|vasakul|Väike-Aasia ja Anatoolia [[Rooma keisririik|Rooma ja Bütsantsi keisririigis 332 eKr – 395]] 6. sajandil eKr sai võimule Pärsia Ahhemeniidide dünastia. Aastal 334 vallutas Anatoolia ala Aleksander Suur. pisi|Anatoolia alad 264. aastal 1. sajandil eKr langesid Väike-Aasia riigid (Pontos, Bitüünia, Galaatia, Müüsia, Lüüdia, Kapadookia, Kiliikia, Plüükia, Pampüülia, Kaaria) vähehaaval Rooma riigi võimu alla provintsidena. Kui Rooma impeerium 395. aastal jagunes, sai Anatooliast Bütsantsi impeeriumi osa.
Benetton Formula
Edukaim hooaeg oli 1995., kui võideti nii pilootide kui ka konstruktorite karikas.
Anatoolia
Ajalugu
Enne seda, kui Osmanite riik seal 15. sajandist alates pikemaks ajaks võimule jäi, sai Anatoolia näha nii araablaste, turkide, ristisõdijate, mongolite kui ka Timuri armee vallutuskäike.
Eksistentsialism
Eksistentsialism on filosoofiline ja kirjanduslik vool, mis tekkis ja sai populaarseks Teise maailmasõja eelõhtul. Eksistentsialism lähtub inimese mõistmisel tema eksistentsist.
Põhieeldused
Kui varasemas filosoofias räägiti palju inimese loomusest või tema mõistuslikust olemusest, siis eksistentsialistid vastanduvad sellele arusaamale väites, et inimene on eriline olev, kelle puhul ei eelne tema eksistentsile ehk olemasolule mingit etteantud olemust ega ideed, vaid inimene alles loob selle endale. Asjade, eriti artefaktide puhul eelneb nendele idee, kavand või projekt (prantsuse keeles le projet), mille järgi need valmistatakse. Inimene aga pole selline asi, eksistents pole kunagi valmis, kuna puudub mõõdupuu valmisoleku mõõtmiseks, ja on alati ebatäielik, mistõttu pole ka inimene enda jaoks kunagi täielikult haaratav. Sestap ütlevad eksistentsialistid, et inimene on maailma heidetud, ta pole maailmas kunagi päriselt kodus.
Ennast loov otsustamine väljendub valikutes, mida inimene teeb. Inimene saab teha valikuid ainult oma eksistentsi piires, st inimene on vaba valima sellel ajal, mis on tema sünni ja surma vahel, ning need valikud on eksistentsi piires lõplikud, neid saab teha ainult üks kord, iga valik on iseseisev valik inimese olemasolu mingis faasis. Vastavalt arusaamale eksistentsi ainukordsusest ning pinguldatusest sünni ja surma vahele kirjeldavad eksistentsialistid tõelist valikut endaküllasena, mis on ainult inimese enda teha, mis kuulub inimese eksistentsi kindlasse faasi, milles inimene ise otsustab ja vastutab selle valiku eest enda eksistentsi nimel, mida ta on sunnitud looma. Inimene ise visandab või projekteerib enda ja on seega enda-jaoks-olev mitte iseendas-olev.
Vabadus
Vabadus on seega eksistentsialistide arvates raske koorem, kuna sellega kaasneb vastutus, eksistentsi vabaduse puhul vastutus oma ainukordse olemasolu ja selle endast lähtuva loomise eest. Selle koorma kandmise mõju väljendavad eksistentsialistid selliste mõistetega nagu äng, iiveldus, hirm jne. Selliseid inimese eksistentsi määravaid komplekse, aga nende hulka kuuluvad ka vabadus, armastus jms, nimetavad eksistentsialistid Martin Heideggeri eeskujul ka eksistentsiaalideks, mida eksistentsialistid, eriti Jean-Paul Sartre on püüdnud fenomenoloogiliselt kirjeldada, st lähtuvalt inimese faktilisest maailmas-olemisest mitte mõnest teaduslikult positiivsest või ratsionalistlikust teooriast.
Kuna eksistents ei vasta inimese objektiivsele olemisele, vaid tema isiklikule, subjektiivsele olemasolule ja selle subjektiivsuse kogemise viisile, siis on eksistentsialistide jaoks loomulik elada lähtuvalt subjektiivsusest ning väljendada end subjektiivsust rõhutavatel viisidel, sh kirjanduses, kunstis jne.