cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Üürileandja
Üürieseme kasutamise võimaldamine ja korrashoidmine
Kui üüriese on üürnikule üle antud, peab üürileandja tagama, et üürnik saaks seda kasutada ja asja seisund vastaks nõuetele. Üürnik peab saama üürieset takistusteta kasutada kogu lepingu kehtivuse vältel. Näiteks peab üürileandja üürnikule uue ratta võimaldama, kui renditud ratas üürnikust sõltumatutel põhjustel varastatakse ja üürnik seetõttu ratast enam kasutada ei saa.
Korrashoiukohustus
Korrashoiukohustused on jaotatud üürileandja ja üürniku vahel, millest üürileandja kanda on suurem osa kohustusi ning üürniku kanda jääb pisipuuduste kõrvaldamise kohustus, näiteks lambipirni vahetamine ja üüripinna koristamine. Üürileandja korrashoiukohustus sõltub sellest, millises seisus asi üleandmise hetkel on. Kui üürieseme seisund üleandmise ajaga võrreldes halveneb, on tegemist üürieseme puudusega. Tavapärase kulumise tagajärjed peab üürileandja likvideerima, taastades kokkulepitud omadused.
Üürileandja kõrvalkohustused
Üürileandja kõrvalkohustused tulenevad võlaõigusseadusest või pooltevahelisest kokkuleppest. Üürilepingu lõppedes on üürileandjal kohustus üürnikule maksta mõistlikku hüvitist parenduste eest, mis olid tehtud üürileandja nõusolekul, ning arvestama üürniku huvidega üüriesemele parenduste tegemisel.
Üürileandja õigused
Üürileandja peamine õigus on üürnikult saada üürieseme kasutamise eest üüri. Üürnik on kohustatud pärast lepingu lõppemist tagastama asi üürileandja valdustesse. Samuti on üürileandjal oma õiguste kaitseks õigus nõuda tagatisraha.
Üürileandjal on õigus teha töid eluruumis ilmnenud puuduste likvideerimiseks ning üürnik on kohustatud taluma sellest tulenevaid ebamugavusi.
Seaduses on üürileandja õiguste kaitseks ette nähtud pandiõigus.
Lepingu rikkumine üürileandja poolt
Kui üürileandja rikub üürilepingut, näiteks üleandmiskohustust, on üürnikul õigus kasutada üürileandja vastu õiguskaitsevahendeid. Üleandmiskohustus on rikutud, kui üürileandja ei anna üürieset üürnikule õigel ajal ja õiges kohas üle ning kui see ei vasta üleandmise hetkel lepingutingimustele.
São Gonçalo
São Gonçalo on linn ja omavalitsusüksus Brasiilias Rio de Janeiro osariigis.
Üürileandja
Üürilepingu lõpetamine
Üürileandja avaldus peab sisaldama järgmist: üüritud asi, lepingu lõppemise päev, ülesütlemise alus, ülesütlemise vaidlustamise kord ja tähtaeg.
São Gonçalo
São Gonçalo asub Guanabara lahe ääres 25 km kaugusel Rio de Janeirost idas.
Üürileandja
Üürilepingu lõpetamine
Üürileandja võib lepingu ennetähtaegset lõpetamist nõuda, kui üürnik on jätnud mõjuvate põhjusteta rohkem kui kolme kuu üüri maksmata või on lõhkunud üürileandja vara. Samuti on võimalik leping enne tähtaega lõpetada, kui üüripinda ei kasutata sihipäraselt või kui üüripind on allüürile antud kehtivat korda rikkudes.
São Gonçalo
São Gonçalo on Rio de Janeiro järel elanike arvult osariigi teine omavalitsus. Ta oli suuruselt kolmas omavalitsus senikaua, kuni Nova Iguaçust eraldati Mesquita ja järelejäänud Nova Iguaçu osutus São Gonçalost väiksemast.
Linnas valitseb lähistroopiline kliima vihmaste suvede ja kuivade talvedega. Suvel võib õhutemperatuur tõusta +40 °C-ni ja talvel langeda +10 °C-ni. Kuiv ja jahe aastaaeg kestab maist oktoobrini.
São Gonçalo kannatab pidevalt prügi aeglase koristamise käes. Tüüpiline on, et äraviimata praht koguneb tänava äärde. Eriti hull on asi prügikorjajate streikide ajal, näiteks 2008. aasta detsembris ja 2011. aasta jaanuaris, kui mitmel pool linnas jäi prügi enam kui nädalaks koristamata ja seetõttu sanitaarne olukord linnas tunduvalt halvenes.
São Gonçalos sündis Umbanda Branca ususekti asutaja Zélio Fernandino de Moraes (1891–1975).
KGB (Valgevene)
Valgevene Vabariigi Riikliku Julgeoleku Komitee (valgevene keeles Камітэт дзяржаўнай бяспекі Рэспублікі Беларусь, lühend КДБ KDB; vene keeles Комитет государственной безопасности Республики Беларусь, lühend КГБ KGB) on Valgevene ametkond (eriteenistus), mille ülesanne on riikliku julgeoleku tagamine ning luure- ja vastuluuretegevus. Valgevene on üks vähestest endistest Nõukogude Liidu liiduvabariikidest, mis on säilitanud nõukogudeaegse nimekuju KGB (valgevene keeles KDB).
Valgevene KGB-le allub ka Valgevene peamine terrorivastane üksus Alfa grupp, mis aitab vajadusel korda hoida ka miilitsal ja muudel korrakaitseüksustel.
Loosi Põhikool
Loosi Põhikool oli põhikool Võru maakonnas Vastseliina vallas (tänapäevase haldusjaotuse järgi Võru vallas) Loosi külas. Kool suleti 2000.
Kooli viimane direktor oli Piret Pärn.
Ajalugu
Loosi kool asutati külakoolina 1855. aastal Puutlil. 1860. aastatel koliti kool Loosile ja selle nimeks sai Loosi vallakool.
20. sajandi esimeses pooles tegutses Loosi kool 6-klassilise algkoolina. Aastatel 1944–1946 kandis kool nimetust Loosi Mittetäielik Keskkool. 1946–1960 kandis kool nime Loosi 7-klassiline kool. 1949. aastal valmis uus koolimaja Loosi ja Tüütsmäe küla piiril. Tüütsmäe kool ühendati seejärel Loosi kooliga ning õpilaste arv suurenes koolis 164-ni. Aastaks 1960 vähenes õpilaste arv 70-ni. 1960. aasta teisest poolest moodustati Loosi 8-klassiline kool, mille õpilaste arv suurenes 96-ni. 1970. aastaks vähenes õpilaste arv 63-ni ja 1998. aastaks 29-ni.
Merike Vanjuk
alt=|pisi|422x422px|Merike Vanjuk, 2010 Merike Vanjuk (sündinud 3. juunil 1976 Kärdlas) on eesti orienteeruja.
Haridus
Lõpetas 1994. aastal Kärdla Keskkooli ja 1999. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna stomatoloogia erialal.
Töö
Töötab 2005. aastast Tartu Ülikooli Kliinikumi Stomatoloogiakliiniku hambaproteesikeskuse arst-õppejõuna hambaravi erialal.
Sporditulemused
Harrastab orienteerumist 1986. aastast. Aastatel 2001–2014 on võitnud Eesti meistrivõistlustel orienteerumisjooksus 13 kulda, 15 hõbedat ja 6 pronksi, lisaks ühe pronksi suusaorienteerumises.
Aastatel 2006–2010 osales Eesti koondises orienteerumisjooksu MMil, parim tulemus 10. koht lühirajal 2007. aastal. Osales orienteerumisjooksu EMil aastatel 2006, 2008 ja 2010 EMil, parim tulemus 6. koht teatejooksus Eesti naiskonna koosseisus 2008. aastal. Sõjaväelaste MMil orienteerumisjooksus võitnud teates Eesti naiskonna koosseises 2011 kulla, 2013 hõbeda ja 2009 pronksi. Balti meistrivõistlustel orienteerumisjooksus võitis tavarajal 2007 kuld-, 2008 ja 2012 pronks- ning teatevõistluses Eesti naiskonna koosseisus 2005 ja 2011 kuldmedali. Veteranide MMil orienteerumisjooksus võitis 2014. aastal klassis N35 kaks kuldmedalit: sprindis ja tavarajal.
Rogaini maailmameistrivõistlustel saavutas segavõistkondade arvestuses 2008. aastal Karulas 6. koha koos Armo Hiiega ja 2014. aastal USAs Black Hills mäestikus 6. koha koos Neeme Looritsaga.
Aastatel 1997–2005 harrastas indiaca 't ja võitis Eesti meistrivõistlustel 4 kuld-, 2 hõbe- ja 3 pronksmedalit. Tuli Eesti meistriks indiaca ' s 2003. aastal Eesti Telefoni SK/Tartu naiskonna koosseisus ja 2005. aastal Elioni SK Tartu naiskonna koosseisus ning ranna-indiaca ' s 2003. aastal Eesti Telefoni SK/Tartu naiskonnas ja 2004. aastal Elioni SK Tartu naiskonnas. Ta oli Indiaca rahvusvahelise kategooria kohtunik aastatel 2003–2005.
Uuemererahu
thumb|Vaade Sääre ninalt Kadakalaiu poole; lame Uuemererahu on aimatav heleda triibuna kõrgema ja metsaga kaetud Kadakalaiu ees Uuemererahu on 13,6 hektari suurune saar (laid) Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kuri küla alal. Saare rannajoone pikkus on 1,84 kilomeetrit. Saar asub Sääre ninast umbes 3 km ida pool ja Kadakalaiust 1 km lääne pool.
Saarel kasvab rohttaimestikku ja pesitsevad viigerhülged.
Jordan King
pisi|Jordan King (2019) Jordan King (sündinud 26. veebruaril 1994 Warwickis) on Briti võidusõitja.
Algused ja Briti Vormel Renault 2.0
King alustas oma karjääri kardisõidus, seejärel liikus 2010. aasta lõpus ühekohaliste autode juurde, kui astus Briti Vormel Renault 2.0 ja tuli järgmisel aastal meistriks koos Ollie Millroy, Alice Powelli ja Josh Hilliga.
2009. aastal, olles kõigest viieteistkümneaastane, testib King Vormel 2 autot. Ta osaleb 2010. aastal Silverstone'is peetud nädalavahetusel neljal Vormel Palmer Audi võidusõidul, kus õnnestus tõusta poodiumile pärast muljet avaldamist kategooria juhile Jonathan Palmerile. 2011. aastal sõlmis ta lepingu, et sõita kolmel meistrivõistlustel: Spa-Francorchamps, Nürburgring ja Brands Hatch, mis peeti Briti Vormel Renault 2.0 suvepausi ajal koos Ollie Millroy, Josh Hilli ja Alice Powelliga. King on noorim autojuht, kes on kaasajal selles kategoorias osalenud.
GP2 Series/FIA Vormel 2 meistrivõistlustel
2015. aasta veebruaris kolis King GP2-sse, kus ta võistles Racing Engineeringis koos Alexander Rossiga. Ta saab üldarvestuses poodiumi ja 12. koha. 2016. aasta hooajal jätkab ta kategoorias samas meeskonnas koos meeskonnakaaslase Norman Natoga. Ta suudab võita oma kaks esimest võitu selles kategoorias, Red Bull Ringi ja Silverstone'i sprindisõitudel, lõpetades meistritiitli seitsmendal positsioonil. 2017. aasta hooajal jätkab ta GP2-s, mille nimeks sai Vormel 2, kuid vahetab koos Sérgio Sette Câmaraga meeskonna MP Motorsportiks. Hooaja lõpuks püsib ta liigas 62 punktiga üheteistkümnendal kohal.
2019. aasta hooajal naaseb ta kategooriasse, kihutades taas MP Motorsport meeskonnas koos Mahaveer Raghunathaniga. Ta saab kaks poodiumit ja edetabelis üheksanda koha.
IndyCar Series
5. jaanuaril 2018 tehti ametlikuks tema tulek Ameerika IndyCar Series koos Ed Carpenter Racingu meeskonnaga koos Spencer Pigotiga. Ta läbib 11 jooksu, saavutades parima tulemusena üheteistkümnenda koha.
King naaseb 2019. aastal IndyCariga sõitma, teeb oma debüüdi 500 Indianapolises koos Rahal Letterman Lanigan Racing meeskonnaga koos Graham Rahali ja Takuma Satoga ning saavutab võistluse 24. koha.
Vormel 1 ja Vormel E
Manori meeskond valib Kingi 2015. ja 2016. aasta Vormel 1 hooajaks testisõitja ja kolmanda piloodi rollis koos Will Stevensi, Roberto Merhi, Rio Haryanto ja Pascal Wehrleiniga. Ta debüteeris ametlikul Vormel 1 sessioonil 2016. aasta Ameerika Ühendriikide Grand Prix vabatreeningul koos Esteban Oconi ja Pascal Wehrleiniga.
Praegu on ta Vormel 1 Alpine F1 Teami simulaatorisõitja koos Fernando Alonso ja Esteban Oconiga ning Mahindra Racing meeskonna Vormel E koos Rudy van Bureniga.
Poks 2016. aasta suveolümpiamängudel
right|150px|Olümpiarõngad right|150px|Poks Poks 2016. aasta suveolümpiamängudel toimub Rio de Janeiros 9.–21. augustini. Võistlused peetakse näituste- ja messikeskuse Riocentro kuuenda paviljonis.
Mehed võistlevad kümnes ja naised kolmes kaalukategoorias.
Marko Mumm
pisi|Marko Mumm Eesti Kergejõustikuliidu auhindade jagamisel|320x320px Marko Mumm (sündinud 28. oktoobril 1971 ) on eesti fotograaf.
Poks 2016. aasta suveolümpiamängudel
Poksivõistlustel osaleb 286 sportlast (250 meest ja 36 naist).
Marko Mumm
Marko Mumm lõpetas 1991. aastal Tallinna Sidekooli fotograafia eriala.
Poks 2016. aasta suveolümpiamängudel
Val Barkeri karikas
Val Barkeri karika parima tehnikaga poksijale sai helveskaalu (kuni 49 kg) kuldmedali- ja olümpiavõitja Hasanboj Dusmatov (Usbekistan).
Marko Mumm
Pärast seda on ta töötanud fotograafina uudisteagentuuris ETA ning ajalehtedes Hommikuleht, Rahva Hääl ja Eesti Päevaleht.
Poks 2016. aasta suveolümpiamängudel
Helveskaal (kuni 49 kg)
Finaal: 14. august Osavõtjaid: 22 Olümpiavõitja 2012: Zou Shiming, Hiina [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Marko Mumm
2017. aasta seisuga töötab ta vabakutselise fotograafina, ühtlasi annab välja Eesti alternatiivmuusikat vinüülplaatidel.
Poks 2016. aasta suveolümpiamängudel
Kergekaal (kuni 60 kg)
Finaal: 16. august Osavõtjaid: 28 Olümpiavõitja 2012: Vassõl Lomatšenko, Ukraina [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
II kergekeskkaal (kuni 69 kg)
Finaal: 17. august Osavõtjaid: 28 Olümpiavõitja 2012: Serik Säpïev, Kasahstan [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Poolraskekaal (kuni 81 kg)
Finaal: 18. august Osavõtjaid: 26 Olümpiavõitja 2012: Jegor Mehhontsev, Venemaa [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Raskekaal (kuni 91 kg)
Finaal: 15. august Osavõtjaid: 18 Olümpiavõitja 2012: Oleksandr Ussõk, Ukraina [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Kergekaal (kuni 60 kg)
Finaal: 19. august Osavõtjaid: 12 Olümpiavõitja 2012: Katie Taylor, Iirimaa [Ametlikud tulemused] <br style="clear:both;" />
Reet Klettenberg
Reet Klettenberg (sündinud 19. veebruaril 1981 ) on eesti filoloog, kes on tõlkinud peamiselt ungari kirjandust. Budapestis eesti keele lektorina töötatud aastatest pajatab ta raamatus "Minu Ungari: välismaalasest pärismaalaseks".
Ta lõpetas aastal 1999 Suure-Jaani Gümnaasiumi. Aastal 2004 lõpetas ta bakalaureuseõppes Tartu Ülikooli ja aastal 2007 magistriõppes Tartu Ülikooli.
Helgi Maie Pulk
Helgi Maie Pulk (sündinud: Helgi Maie Lahk, 16. augustil 1923 Tartu – 16. november 2012) oli Eesti inglise filoloog.
Elulugu
Helgi Maie Pulk oli töölise tütar ja Jaan Pulga abikaasa.
Lõpetas 1941 Tartu 3. Keskkooli, 1949 TÜ filosoofiateaduskonna inglise filoloogina. Oli 1949–61 TÜ võõrkeelte kateedri vanemõpetaja, 1961–84 inglise keele kateedri vanemõpetaja. Õpetanud inglise keelt põhikeelena, lugenud erikursusi grammatikast ja stilistikast; koostanud õppevahendeid.
Helgi Maie Pulk on maetud Tartu Vana-Peetri kalmistule.
Teadustöö
Uurinud tänapäeva inglise keele grammatikat ja leksikoloogiat. Üle 10 teadustrükise.
Juurdepääs õigusemõistmisele
Juurdepääs õigusemõistmisele (inglise access to justice) on isiku õigus pöörduda kohtusse või muu erapooletu ja sõltumatu organi poole keskkonnaalases vaidlusküsimuses.
Kock
Kock on linn Poolas Lublini vojevoodkonnas Lubartówi maakonnas, Kocki valla halduskeskus. Kock asub Lublini kesklinnast umbes 43 km põhjas.
Kock sai linnaõigused 1417. aastal. 1870. aastal kaotas Kock linnaõigused, kuid sai need 1919. aastal tagasi.
Saksa-Poola sõja ajal toimus Kocki lähedal 1939. aasta 2.–5. oktoobrini Kocki lahing, mis oli selle sõja viimane lahing.
Freden
Freden oli endise Fredeni ühisvalla keskus.
Ursula Franklin
pisi|Ursula Franklin 2006. aastal raamatuesitlusel Ursula Franklin (Ursula Maria Martius 16. september 1921 München – 22. juuli 2016) oli Saksamaalt pärit Kanadas õppinud füüsik.
Tunnustust on leidnud tema kirjutised tehnoloogia mõjust poliitikale ja ühiskonnale.
Elukäik
Ursula Maria Martius sündis Saksamaal Münchenis 16. septembril 1921. Ta ema oli rahvuselt juut ja hariduselt kunstiajaloolane, ta isa oli etnograaf Saksamaa protestantlikust perekonnast. Kui algas Teine maailmasõda, tahtsid vanemad saata ta õppima Suurbritanniasse, et vältida natside terrori ohvriks langemist Saksamaal, kuid Suurbritannia keeldus alla 18-aastasi vastu võtmast. Niisiis õppis Ursula keemiat ja füüsikat Berliini ülikoolis, kuni ka tema langes natside terrori ohvriks. Ta vanemad saadeti koonduslaagritesse ja ta ise sunnitöölaagrisse. Perekond elas aga holokausti üle ja sai pärast sõda Berliinis taas kokku.
1948. aastal lõpetas Franklin Berliini Tehnikaülikoolis doktoriõppe eksperimentaalfüüsika erialal. Ta hakkas otsima võimalusi Saksamaalt lahkumiseks, sest mõistis, et temal kui patsifistil ei ole seal kohta. The Lady Davise fond pakkus Franklinile 1967. aastal järeldokturantuuri võimalust Toronto Ülikoolis ja Franklin kolis Kanadasse. Aastatel 1952–1967 töötas ta nooremteadurina ja hiljem vanemteadurina Ontario teadusfondi The Ontario Research Foundation alluvuses. 1967. aastal sai Franklinist uurija ja dotsent metallurgia ja materjaliteaduste õppekaval Toronto Ülikoolis. Teda edutati 1973. aastal ja 1984. aastal sai temast ülikooli professor, olles esimene naisteadlane, kes sellise au osaliseks on saanud. 1987. aastast elu lõpuni oli ta emeriitprofessor. Ta töötas 1987–1989 ülikooli muuseumi õppeprogrammis ja 1988. aastal oli ta Ontario Instituudi teadur haridusõppe õppekaval. 1989. aastal oli ta vanemteadur Massey kolledžis.
Akadeemiline karjäär
Franklin oli arheomeetriavaldkonna pioneer. Arheomeetria rakendab kaasaegset materjalianalüüsi arheoloogias. Näiteks tegeles ta eelajalooliste pronks-, vask- ja keraamiliste esemete dateerimisega. 1960. aastate alguses oli Franklin üks paljudest teadlastest, kes osales imikuhammaste uuringus – projektis, mille asutasid Eric ja Louise Reiss koos teiste teadlastega, nagu Berry Commoner ning mis uuris strontsium-90 – tuumarelva katsetuste käigus tekkinud radioaktiivses sademes leiduva radioaktiivse isotoobi – sisaldust laste hammastes. See uuring on aidanud kaasa mitmete relvakatsetuste lõpetamisele. Franklin avaldas üle saja teadustöö ja tegi kaastööd raamatutele metallide ja sulamite struktuurist, omadustest ning tehnoloogia ajaloost ja sotsiaalsetest mõjudest. Olles 1970. aastatel Kanada Teadusnõukogu liige, juhatas Franklin mõjukat uuringut loodusvarade säilitamiseks ja looduse kaitsmiseks. 1977. aasta aruandes "Kanada kui säilitav ühiskond" soovitas astuda laiaulatuslikke samme, mis olid suunatud raiskava tarbimise ning sellest tingitud keskkonna halvenemise vähendamiseks. Töö selle uuringu kallal aitas kujundada Franklini arusaama tänapäeva tehnoloogiaühiskonna keerukusest.
Ühiskondlik tegevus
Franklin lõi kaasa organisatsioonis Voice Of Women ('naiste hääl'), praegune Canadian Voice of Women for Peace ('Kanada naiste hääl rahu eest), mis on üks Kanada juhtivaid feministlikke rahuorganisatsioone. 1968. aastal esitas ta koos VOW rahvuspresidendi Muriel Duckworthiga lühikokkuvõtte saadikutekoja komiteele, mis kinnitas, et Kanada ja Ameerika Ühendriigid on sõlminud sõjalised kaubanduslepingud ilma piisava avaliku aruteluta. Nad väitsid, et need ärilised kokkulepped raskendavad Kanada iseseisvat välispoliitilist positsiooni nagu nõuda kohest USA sõjaväe taganemist Lõuna-Vietnamist. 1969. aastal pöördusid Franklin ja Duckworth Kanada Senati Komitee poole palvega soovitada Kanadal lõpetada keemia- ja bioloogiliste relvade uuringud ning kulutada raha selle asemel ennetava meditsiini ja keskkonnauuringutele.
Samuti oli Franklin VOW delegatsioonis, mis kutsus föderaalvalitsust lahkuma NATOst ja asutama spetsiaalset agentuuri Kanada desarmeerimise järelevaatamiseks. 1980. aastal osales Franklin kampaanias võita sõjaväeteenistusest keeldujatele õigus suunata osa oma tulumaksust sõjalise otstarve asemel rahumeelsetel eesmärkidel kasutamiseks. Tema seisukohaks oli, et õigusele loobuda sõjaväeteenistusest südametunnistuse põhjustel peaks lisanduma ka õigus keelduda maksude maksmisest sõja ettevalmistamiseks. Franklin kinnitas, et Kanada Hartas sisalduvate õiguste ja vabadustega tagatud südametunnistuse vabaduse säte garanteerib sellise võimaluse. Tema seisukoht pidi olema Kanada Riigikohtule esitatava kaebuse osa. Nimelt olid alama astme kohtud mitmed makse kinni pidanud isikud tulumaksuseaduse rikkumises süüdi mõistnud. Siiski keeldus Riigikohus aastal 1990 kaebust menetlemast.
Pärast Franklini pensionile jäämist esitas ta koos mitme teise pensionil oleva naisõppejõuga Toronto Ülikooli vastu kohtuhagi, milles väideti, et ülikool on alusetult rikastunud, olles maksnud naisõppejõududele sama kvalifikatsiooniga meesõppejõududega võrreldes vähem palka. Kohtuasi sai lahendi 2002. aastal, kui ülikool tunnistas, et paljud seal töötanud naisprofessorid kannatasid oma karjääri vältel soolise barjääri ja palgalise diskrimineerimise all. Selle tulemusena hüvitati umbes 60-le pensionil olevale naisõppejõule võrdse tasustamise otsusega saadud madalamad palgad ja pensionid.
Ursula Franklin ergutas noori naisi jätkama oma teaduskarjääri, võitles rahu ja sotsiaalse õigluse eest ning pidas loenguid ja kirjutas teaduse ja tehnoloogia sotsiaalsetest mõjudest. Paljud tema artiklid ja kõned patsifismist, feminismist, tehnoloogiast ja õpetamisest on kogutud 2006. aastal avaldatud Ursula Franklin Readerisse (lugerisse). Franklin oli CBC Raadio saatesarja "The Real World of Technology", mis põhineb tema 1989. aasta Massey loengutel, autor.
Feminism
2006. aastal ilmus Franklini raamat patsifismist, feminismist, tehnoloogiast, õpetamisest ja õppimisest. Ursula Franklin selgitab oma 2006. aastal ilmunud dokumentide, intervjuude ja läbirääkimiste kogumiku eessõnas, et enamiku tema tegevuste keskmes on olnud eluaegne huvi struktuuride vastu. Vaadates tagasi peaaegu 40 aastale, lisab ta: "Ma näen, kuidas olen püüdnud maadelda vaid ühe põhimõttelise küsimusega: "Kuidas saab elada ja töötada nagu patsifist siin ja praegu ning aidata luua ühiskonda, milles rõhumine, vägivald ja sõjad väheneksid ning kasvaks koostöö, võrdsus ja õiglus?" "Üha rohkem leidsin ma tavatarkuse olevat minu teekonnal ebapiisav." "Muutusin tõrksaks ja võimetuks suunama oma elu kooskõlas riiklike plaanidega, mis kujutavad ala "meile" ja "neile" ning on koostatud reisimaks isikliku kasu ja edu suunas." Franklin tunnistas, et ta on juhindunud arusaamast, mida ta nimetab "maailmaks patsifismi ja feminismi plaanide järgi". Tema jaoks tähendas feminism uut vaatenurka: "Feminism pole naiste jaoks loodud tööhõivekontor, see on alternatiivne võimalus tellida sotsiaalset ruumi, mille algtüübiks on mehe asemel naine. See põhineb konkurentsi asemel koosööl. Nagu nooruk, mäletan siiani rõõmutunnet, et keegi võib maailma erinevalt näha. See on feminism. Kõik me oleme erinevalt orienteeritud, nähes sama maailma erineva pilguga."
Patsifism ja südametunnistus
Franklini patsifismi keskmes on miski, mida ta nimetab "Kveekeri maailmanägemuseks". Selle nägemuse keskmes on isiku südametunnistus. Sobivaid teid rahu eest tegutsemisele tuleb märgata igas ajahetkes ja kohas "mitte tugineda muutumatute käitumisreeglite dogmale". Franklin on öelnud, et üle 300 aasta tagasi astusid kveekerid vastu sõjale ja vägivallale, vaidlustasid ajateenistuse ja väeteenistusse võtmise. Nad on töötanud leppimise, rahu-uuringute ja desarmeerimise nimel ning paljudes riikides on pääsenud võidule sõjaväeteenistusest keelduja õigus alternatiivteenistusele sõjas osalemise asemel. Franklin märgib, et kveekerite põhimõtted ei ole muutunud, kuid tehnoloogia on muutnud sõja iseloomu. Kaasaegses tehnoloogilises ühiskonnas ei ole enam selget piiri sõja ja rahu vahel. Rahuajal käib pidev sõja planeerimine ning sõja puhkemisel saavad lapsed ja naised sihtmärkideks. Rahvad ei sõltu enam eeskätt sõjaväekohuslaste väeteenistusse värbamisest, vaid toetuvad kaugelearenenud relvasüsteemidele, mille hankimine või ehitamine on kulukas. Ta kirjutab et võidurelvastumine on ajendatud "tehnoloogilisest hädavajadusest", mis nõuab vaenlase kui alalise ühiskondliku institutsiooni loomist:
"Moodsad relvatehnoloogiad koos kohustusliku teadus- ja arendustegevusega on eriti kapitalimahukad ja kulukad. Relvasüsteemide esialgsed teadusuuringud ja arendused võivad kesta kümneid aastaid, mille jooksul peab valitsus tagama projekti finantsilise tagatise ja poliitilise põhjendatuse. Teisisõnu, riik mitte ainult ei rahasta, vaid tunneb ära usutava välisvaenlase, kelle olemasolu õigustab selliseid kulutusi." Franklin märgib, et tehnoloogilise sõja olemus nõuab riikidelt ressursside kaasamist väeteenistusse vajadusega maksta kõrgtehnoloogiliste hävitustöö tarvis kavandatud seadeldiste eest. Seega, sõjavastased inimesed on sunnitud – läbi maksustamise – maksma sõja ettevalmistamise eest, isegi kui see riivab nende isiklikku südametunnistust.
Rahu ja sotsiaalne õigus
Oma 1987. aasta töös "Mõtteid teoloogiast ja rahust" väidab Ursula Franklin, et "rahu ei ole sõja puudumine – rahu on hirmu puudumine". Siiski rõhutab ta, et sõja- ja vägivallahirm ei ole ainus rahu hävitav hirmuliik. Ta hõlmab hirmud, mis tulenevad näiteks majanduslikust ebakindlusest, töötusest ja hädavajaliku peavarju puudumisest. Franklin osutab enda nimetatud "ohusüsteemile" mis juhib inimesi sisendades hirmu ja ebakindlust kõikidel ühiskonna tasanditel.
Franklini jaoks on sotsiaalne õiglus hädavajalik element pagendamaks hirmu ja toomaks rahu. Õiglus tähendab vabadust rõhumisest, kuid eeldab võrdsust kõigi jaoks. "Jumala silmis," kirjutab ta, "on kõikidel olenditel väärtus ja nad on võrdse hoole ja armastuse subjektid, samuti, õigluse ja rahu ühiskonnas, on kõik inimesed võrdselt tähtsad." Franklin väidab, et tarbijatele orienteeritud ühiskondades on sõda ja vägivald saamahimulise elustiili, mis heidab kõrvale hoolivuse ja sotsiaalse õigluse, paratamatu tulemus. Ta tsiteerib ajaloolase Lewis Mumfordi tähelepanekut, et kapitalismi tõusu ajal kasvas ahnus, alpus, rahaahnus ja kadedus ning luksusest sai põhivoorus. Mumford väidab veel, et "kapitalismi ajal aset leidnud moraalset muutust kirjeldab ta kokkuvõtlikult, et inimeste eesmärgid, vajadused ja piirid polnud enam kasutusel tootmise juhtimiseks ja piiramiseks: inimesed töötasid mitte elus püsimiseks, vaid raha ja võimu suurendamiseks ning ego teenimiseks, et leida raha ja võimu kuhjumisega kaasnevat rahulolu." Franklin laiendab Mumfordi argumenti osutades uuele globaalsele tegelikkusele nagu näiteks sõjaväestatud majanduse sõltuvusele relvade tootmisest ja riigipiiride üha rohkemast sulgemisest pagulastele. "Iga kaasaegne rahutehnoloogia," kirjutab ta, "peab minu arvates silmas pidama ülemaailmset tendentsi "tehno-fašismi" suunas, rahva- ja õigsusevastase vormi ülemaailmsest juhtimisest ja võimu jagamisest, mis areneb kogu maailmas."
Globaliseerumine kui sõjapidamine
Franklin väidab, et külma sõja lõpp tõi kaks põhilist muutust. Esiteks, sõjaoht Ameerika Ühendriikide ja Nõukogude Liidu vahel asendati regionaalsete sõdadega väiksemate riikide vahel. Teiseks, sõda transponeeriti, mida Franklin nimetab "teiseks võtmeks" – võitluseks globaalse kaubandusliku ja majandusliku ülekaalu pärast. Ta kinnitab, et uut sõjavormi kutsutakse nüüd globaliseerumiseks ning et selle lahinguväljadeks on maailma aktsia- ja valuutaturud. See majandussõda määratleb vaenlase nagu näiteks need, kes hoolivad kogukonna väärtustest. "Mida iganes ei saa üksnes osta ja müüa," kirjutab Franklin, "mida iganes ei saa väljendada raha seisukohalt ja kasu-kaotuse tehingutes, seisab "turu" teel ja tuleb sarnaselt vaenlase territooriumiga okupeerida, teisendada ja vallutada." Sellise sõjapidamise põhistrateegia on varemalt avalike valdkondade nagu kultuur, tervishoid, haridus ja kinnipidamiskohad erastamine kasumi saamise eesmärgil. Franklin väidab, et uute majanduslike sõjapealike või "turundajate" eesmärk on näiteks suunata "meie naabrite tervisehädad või viletsus läbi investeerimisvõimaluste järgmise ringi kapitalismi." Ta väidab, et ühisturu pooldajad on saanud okupeerivaks jõuks, keda teenivad "nukuvalitsused, kes juhivad riiki okupantide kasumi eest." Franklin on samuti märkinud, et demokraatlikus poliitikas on majandus ainus, mis tundub oluline. "Kanadal pole peaaegu mingisugust välispoliitikat," ütleb ta, "vaid pigem osa üksikasjalikust kaubanduskokkulepete võrgustikust."
Franklin soovitab vastupanuks keelduda rääkimast okupantide keeles. See keel sisaldab termined nagu vahendajad, kasutajad, tervishoiuteenuste pakkujad ja koolituste tarbijad, mis kõik viitavad õpetajatele, tudengitele, meditsiiniõdedele, patsientidele ja kogukondadele. Franklin kutsub üles vastupanule läbi kohtuvaidluste ja " elektroonilise meedia loomingulisele kasutamisele okupatsioonivägede informatsioonikontrollist möödumiseks." Lõpuks on Franklin tugev kodanikupoliitika – kodanikuliikumise, mis keskendub ühiste probleemide, alates rahu puudumisest kuni kodutuseni ja kohalike liiklusummikuteni, praktiliste lahenduste leidmise pooldaja. Laenates kveekerite terminit, kutsub Franklin kodanikke üles tegelema südametunnistusega, istudes üheskoos maha arutamaks ja selgitamaks moraali- ja poliitika ühishuve. Ta kirjutab, et kodanikupoliitika ei taotle eksisteeriva valitsuse kukutamist, vaid selle parandamist "ükskõik kas see siis võimulolijatele meeldib või mitte." Samuti püüab liikumine kaitsta kogukondi. Franklini sõnul kavatsuste vastu "keerata maailm üheks gigantseks kaubanduslikuks ressursibaasiks, keelates samas sobivat ja rahuldavat elupaika paljudele maailma kodanikele."
Sõda, krahh ja 9/11
Ursula Franklin rõhutab oma kirjutistes, kõnedes ja intervjuudes ikka ja jälle, et sõda ja sõjavägivald pole mitte ainult moraalselt vale, vaid ebatõhus, ebapraktiline ja kulukas. Kaks päeva pärast USA-s toimunud 11. septembri rünnakut eetrisse läinud raadiointervjuus väitis Franklin, et vägivald on tänapäeval alati läbi kukkunud isegi selle vägeva jaoks, kes püüab teda kasutada. "Viimase viiekümne aasta jooksul pole midagi lahendatud vägivalla abil," ütles Franklin. "Fakt, et jõud ei tööta isegi selle kasutaja jaoks, vaatab meile näkku." Vahetult enne 9/11 esimest aastapäeva avaldatud artiklis kirjutas Franklin: "On äärmiselt oluline tunnistada, et sõda ja sõjalised meetmed on põhimõtteliselt düsfunktsionaalsed vahendid probleemide lahendamiseks. Vägivald sünnitab vägivalda, sõda toob uusi sõdu, rohkem vaenlasi ja rohkem kannatusi."
Franklin vihjas, et oleks olnud märksa efektiivsem, kui USA selle asemel, et käivitada terrorismivastane sõda, oleks tõlgendanud rünnakuid sõjalise akti asemel poliitilise maavärinana. Ta väitis, et sotsiaalsed ja poliitilised struktuurid on oma olemuselt sama ebastabiilsed kui geoloogilised. "Geoloogilised murrukohad ja inimterroristid on loodud jõukontekstis, mida on võimalik mõista ja kohati leevendada. Mitte kumbagi ei saa kõrvaldada pommitades." Franklin kinnitab, et militarism on hierarhiliste sotsiaalsete struktuuride ja ähvardustel põhinevate süsteemide ülim saavutus. "Need töötavad kõik kaudsel eeldusel, et mõned inimesed on vähem tähtsad kui teised ja et kõik inimesed pakuvad huvi ainult nii kaua, kuni nad on vajalikud süsteemi toetamiseks ja õigustamiseks." Ta nendib, et paljud prominentsed naiste õiguste eest võitlejad nagu Jane Addams ja Sylvia Pankhrust olid patsifistid. "Minu jaoks on võitlus naiste õiguste eest ja vastupanu militarismile kõigi selle vormide osas ühe ja sama mündi kaks külge." Kui intervjueerija CBC Raadiost vihjas Franklinile, et tema ideed rahust ja õiglusest ei seostund sellega, mis tegelikult toimus 9/11 katastroofi tagajärjel, nõustus ta meeleldi. "Jah, teil on täiesti õigus. Nad on täiesti seoseta. Olen veetnud parima aja oma elust püüdes panna need mõtted otsuste tegemise voolu ja alati on see mul suurejooneliselt ebaõnnestunud. See, ma arvan, on peegeldus minu võimele tookordses õhkkonnas, mitte mõtete väärtusele."
Tehnoloogiline ühiskond
Ursula Franklini jaoks on tehnoloogia pigem kogum praktikatest "siin ja praegu" kui erinevate masinate või masinaosade reastus. Samuti on see kõikehõlmav süsteem. "Tehnoloogia hõlmab organisatsiooni, protseduure, sümboleid, uusi sõnu, võrrandeid ja mis kõige tähtsam, mõtteviisi." Tema definitsioon sarnaneb prantsuse mõtleja Jacques Elluli tehnikakontseptsiooniga. Nagu Ellul, kinnitab Franklin, et moodsas maailmas domineerivad tehnoloogilised meetodid. "Tehnoloogia on ehitanud maja, milles me kõik elame," kirjutab ta, "tänapäeval on vaevalt mõnda inimtegevust, mis ei toimu selle maja piirides." Iseenesest võetuna on tehnoloogia siin ja praegu keskne element. "Kõige laiemas tähenduses, on siin ja praegu meie keskkond, kõik mis meid ümbritseb – üha muutuv looduse pealiskoht, ehitatud keskkond, institutsionaalsed ja sotsiaalsed struktuurid, milles toimub inimtegevus, samuti tegevused ise – viis kuidas asjad on ümberringi tehtud." Franklin näeb oma tehnoloogiauuringuid kui katset mõista, kuidas tehnoloogilised praktikad mõjutavad õigluse ja rahu progressi.
Holistilised ja normatiivsed tehnoloogiad
Vastavalt Ursula Franklinile, ei ole tehnoloogia komplekt neutraalsetest töövahenditest, meetoditest või tavadest. Ta väidab, et eri tehnoloogia kategooriatel on märgatavalt erinevad sotsiaalsed ja poliitilised mõjud. Näiteks eristab ta töö- ja juhtimisega seotud tehnoloogiaid. Tööga seotud tehnoloogiad, nagu näiteks elektrilised kirjutusmasinad, on loodud ülesannete lihtsustamise eesmärgil. Arvutipõhine tekstitöötlus lihtsustab trükkimist enamgi. Aga kui arvutid on seotud tööjaamadega – süsteemi osaga – saab tekstitöötlusest kontrolliga seotud tehnoloogia. "Nüüd saab töötajaid ajastada," kirjutab Franklin, "ülesanded ümber formeerida ja teostada töötajate koostoimimise järelevalvet."
Iidne Hiina pronks kõliseb. Franklin kirjeldab normatiivseid meetodeid, mida kasutati selliste rituaalsete anumate tootmisel.Franklin laiendab töö- ja kontrolliga seotud tehnoloogiate vahelist eristamist laiemale mõistele holistilisest ja normatiivsest. See võimaldab tal arvesse võtta sotsiaalseid mõjusid töö tegemisse. Ta kirjutab, et holistilised tehnoloogiad on tavaliselt seotud oskustööga. "Käsitöölised, olgu nad pottsepad, kangrud, metallisepad või kokad, kontrollivad oma tööprotsessi algusest lõpuni." Käsitöölised võivad spetsialiseeruda teatud liiki toote valmistamisele, kuid alati on neil täielik kontroll tootmisprotsessi üle ja iga asi, mille nad teevad või loovad, on unikaalne. Normatiivsed tehnoloogiad teisest küljest lammutavad töö mitmeteks eraldiseisvateks standardiseeritud etappideks. "Iga etapp viiakse läbi eraldi töötaja, või töötajate grupi poolt, kellel peavad olema oskused vaid selle konkreetse etapi teostamiseks." Kuigi normatiivsetele tehnoloogiatele omast tööjaotust seostatakse tavaliselt tööstusrevolutsiooniga, toob Franklin välja, et selliseid tootmismeetodeid on kasutatud iidsetest aegadest saadik. Näiteks Hiina pronksivalu 1200 eKr nõudis rangelt kontrollitud ja hoolikalt jälgitud tootmisprotsessi ning samuti ranget tööjaotust. Franklin kirjutab, et kui ta õppis metallurgiainsenerina Hiina pronksivalu, "koitis mulle normatiivsete tehnoloogiate erakordne sotsiaalne tähendus. Hakkasin aru saama, mida nad määravad mitte ainult seoses pronksivaluga, vaid seoses distsipliini ja planeerimisega, organisatsiooni ja käsuliiniga".
Tehnoloogia järgimise kultuur
Franklin väidab, et tänapäeva ühiskonnas domineerivad kontrolliga seotud normatiivsed tehnoloogiad. "Kui töö on organiseeritud eraldiseisvate jõukohaste sammude jadana, liigub kontroll töö üle korraldajale, ülemusele või juhile," kirjutab ta. "Poliitilises mõttes on normatiivsed tehnoloogiad kuulekuse mudelid." Franklini jaoks on normatiivseid reegleid järgivad töötajad harjunud nägema välist kontrolli ja sisemist nõuetele vastavust normaalse ja vajalikuna. Nad jõuavad samuti arvamusele, et on ainult üks etteantud tee täitmaks mitmesuguseid ülesandeid. "Kuigi me ei tohiks unustada, et need normatiivsed tehnoloogiad on sageli äärmiselt efektiivsed ja tulemuslikud, tulevad nad koos tohutu sotsiaalse pandiga. Pant tähendab, et me elame nõusoleku kultuuris, et me oleme üha rohkem tingitud nõustuma, et vanade tavade järgimine on norm ja et "selle" tegemiseks on ainult üks tee." Franklin toob välja, et normatiivsed tehnoloogiad on materjalide tootmisest liikunud kaugemale: juhtimisalale, valitsemisse ja sotsiaalteenustesse. Ta väidab, et tööülesandeid, mida nõutakse kasvatamisel või inimeste eest hoolitsemisel, näiteks tervishoius ja hariduses, on parim teha holistiliselt. Ometi alluvad säärased tööd kasvavalt normatiivsete tehnoloogiate võimule, tuginedes sellel, mida Franklin nimetab tootmismudeliks. Franklini imetleja, professor Heather Menzies, kirjeldab näiteks, kuidas õendusabi ülesandeid täidetakse kooskõlas arvutisse sisestatud kontrollnimekirjadega, mis jätavad vähe aega ootamatu olukorra puhul omaenda äranägemise kohaselt tegutsemiseks või ka üksildaste ja stressis patsientidega rääkimiseks. Franklin ise märgib, et koolid ja ülikoolid testivad ja edendavad tudengeid kitsastel tootmisajakavadel põhinevate ajakavade järgi, aga "kui kuskil üldse on olnud holistilist (terviklikku) protsessi, protsessi, mida ei saa jagada ettemääratud sammudeks, siis see on haridus".
Tehnoloogia ja võim
Franklin kirjutab, et õmblusmasinate kasutamine kodumajapidamises kui selline, andis teed odavate riiete tööstuslikule tootmisele naistööjõudu kasutavates orjatehastes. Ursula Franklin välistab idee nagu määraks võimsad tehnoloogiad automaatselt kindlaks inimeste töö- ja eluviisi. Ta väidab, et tehnoloogia kasutamine pole ettemääratud, vaid teadlike valikute tulemus. Valitsevad normatiivsed tehnoloogiad loovad võimustruktuure ja kontrollivad nende täitmist, mida Franklin näeb kui mehelikku hierarhiastruktuuri, autoritaarsust, konkurentsi ja tõrjutust. Naistöölised on tihtipeale selliste mustrite ohvrid. Mehaanilised õmblusmasinad võeti kasutusele 1851. aastal lubadusega vabastada naised kodusest tööorjusest. Aga kui need masinad sattusid lõpuks odavate riiete tootmiseks orjatehastesse, kasutati uut tehnoloogiat naistööliste ekspluateerimiseks. "Rangelt normatiivne tehnoloogia koos klassikalise tööjaotusega sündis uute, väidetavalt "vabastavate" kodumasinate kasutuselevõtust," märkis Franklin. "Hilisemas rõivatööstuse arengus suur osa disainimisest, juurdelõikamisest ja kokkuõmblemisest automatiseeriti, sageli kuni täieliku töötajate väljajätmiseni." Ta osutab sarnastele näidetele ka teistes tööstusharudes. Naisoperaatorid aitasid juurutada telefone seni, kuni neid asendas automaatne lülituskilp pärast tehnoloogia edukat väljakujunemist, kuigi sekretärid rabelesid, et kindlustada algsete mehaaniliste kirjutusmasinate toimimine, sattusid nad lõpuks killustatud ja üha rohkem mõttetute ülesannete täitmise meelevalda.
"Paljud tehnoloogilised süsteemid, kui uurida konteksti ja üldist ülesehitust, on põhiliselt inimvastased," kirjutab Franklin. "Inimesi nähakse probleemide allikana, samal ajal kui tehnoloogias nähakse lahendust." Selle tulemusena elavad ja töötavad inimesed heaolu jaoks struktureeritud tehnoloogia tingimustes kuigi tootjad ja edendajad esitlevad uusi tehnoloogiaid alati vabastavatena. Unistused lennust, kiirest eratranspordist, silmapilksest kontinentidevahelisest sidesüsteemist ja kasulikest masinatest, pingetest vabanemisest raskel füüsilisel tööl või kodus rühmamisel." Aga kui tehnoloogia saab tunnustatud ja standardiseeritud, asendab või orjastab see tihti oma kasutaja. Franklin väidab,et jäiga hierarhiata töökohtades saaks töö tehtud vähemate ettekirjutustega juhul, kui me võtame omaks rohkem holistilisi tavasid, mis põhinevad näiteks naiste traditsioonilisel tööl kodumajapidamises või laste kasvatamisel.
Sidetehnoloogiad
Franklin kinnitab, et võimas sidetehnoloogia on ümber kujundanud poliitilist ja sotsiaalset reaalsust, distantseerides inimesi üksteisest ja nende vahetust ümbrusest. Näiteks raadio ja televisioon edastavad silmapilkselt kaugeid sündmusi – teated on eraldatud inimeste igapäeva töö- ja elukeskkonna kogemustest. Franklin peab selliseid teateid ebareaalsuseks. Ta kirjutab,et need põhinevad konstrueeritud piltidel ning on välja valitud ja lavastatud, loomaks emotsionaalseid efekte ja illusiooni osalemisest "osavõtja", mitte "vaatlejana". Seevastu ta kinnitab, et ühesuunalised kommunikatsioonitehnoloogiad vähendavad või kõrvaldavad vastastikkuse, normaalse näost-näkku suhtlemise puhul toimiva andmise ja võtmise. Franklini andmetel valikulised killud või ebareaalsused, mis saavad uudisteks, on valmistatud ligi meelitama ja hoidma inimeste tähelepanu olulise asemel ebaolulisel. Ta tunnistab, et mitte keegi pole jõuga sunnitud televiisorit vaatama või raadiot kuulama: inimesed võivad uurida teisi kommunikatsioonivõimalusi. Kuid meedia poolt loodud pseudoreaalsused on siiski seal ja "maailm on struktureeritud neisse uskuma". Ta väidab, et nagu tohutult võimas okupatsiooni jõud on pildid kaugelt üle võtnud palju meie igapäevaelust. "Ja kuskil, keegi võib küsida, "Kuidas tuli õigus muuta meie vaimset keskkonda – muuta meie mõttekonstruktsioone ja helisid meie ümber – tundub, et see on ära antud ilma kellegi nõusolekuta?"
Vaikus ja tavalisus
"Vaikus," kirjutab Franklin, "evib rabavalt sarnaseid elu- ja kogukonna aspekte, nagu näiteks reostamata vesi, õhk või muld, mida oleme kunagi pidanud normaalseks ja meile antuks, kuid mis on saanud eriliseks ja hinnaliseks tehnoloogiliselt vahendatud keskkondades." Ta väidab, et tehnoloogiline võime eraldada salvestatud heli heliallikast, teeb heli püsivaks nagu Muzak (taustamuusika bränd), mis lõputult mängib avalikes kohtades ilma kellegi nõusolekuta. Franklini jaoks on niisugune konserveeritud muusika manipuleeriv tehnoloogia, mis on programmeeritud tekitama ennustatavaid emotsionaalseid vastuseid, suurendamaks erakasumit. Ta võrdleb seda vaikuse hävitamist Briti tarastusseadustega, mis piirasid taraga erapõllumaa lihtkodanike eest. Franklin väidab, et vaikuse tugevuse tuum seisneb avatuses planeerimata sündmustele. Ta kirjutab, et kveekerid teenivad Jumalat kollektiivses vaikuses. "Ma arvan, et kui keegi teist osaleks kveekerite koosolekul, eriti regulaarselt," ütles ta 1993. aastal toimunud akustilise ökoloogia konverentsil, "leiaks ta äkitselt, et väljaspool vaikust keegi räägib teile millestki, mis on just teie meeltesse sisenenud. See on võõrastav asi, kuid kollektiivse vaikuse tugevus on arvatavasti üks kõige võimsamatest vaimsetest jõududest." Franklini toetajad kaitsevad inimõigust avalikule vaikusele – näiteks läbirääkimised muusikavaba lifti või tagatrepipoliitika vaiksete ruumide eest avalikes hoonetes. Samuti soovitab ta alustada ja lõpetada koosolekud mõne vaikuseminutiga.
Isiklik elu
1952. aastal abiellus Ursula Fred Frankliniga, juudi päritolu Saksa inseneriga, kes Inglismaal elades, kuhu ta oli saadetud natside käest pääsemiseks internaatkooli 1963. aastal ja kus ta viibis kuni Kanadasse emigreerumiseni aastal 1948, oli puutunud kokku kveekerlusega. Neil polnud Kanadas sugulasi ja pärast oma kahe lapse sündi, otsisid nad endale vaimset kodu ning liitusid 1964. aastal kveekerite kogukonnaga. "Me olime eeskätt patsifistid ja alles siis kveekerid," ütles Franklin, "kuid meil oli väga lihtne siirduda kveekerlusse ja see on olnud väga hea kodu ja sugulased meile ja meie lastele." Franklin veetis oma viimased eluaastad hooldekodus koos Frediga, kes elas temast kauem. Ta suri 22. juulil 2016 94-aastaselt.
Annetus Seneca kolledžile
2013. aasta aprillis annetas Franklin oma Hiina kultuurile pühendatud ulatusliku kirjutistekogu Konfutsiuse instituudile Seneca kolledžis Torontos. Kogu sisaldas üle 220 teksti, raamatu, publikatsiooni ja ajakirja, mis tõlgendavad Hiina kultuuri ja ajalugu Lääne teadlaste vaatenurgast. Samuti sisaldas see mõningaid Franklini enda töödokumente ja faile.
Canterno järv
Canterno järv (itaalia keeles Lago di Canterno) on karstijärv Kesk-Itaalias Lazio maakonnas Frosinone provintsis.
Ernici mägedes, 536 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 60 hektarit, suurim sügavus 25 meetrit.
Järve kallastel asuvad Ferentino, Fiuggi, Fumone ja Trivigliano.
1997. aastal moodustati järve ümbritseva märgala kaitseks 1824 hektarilise pindalaga Canterno järve looduskaitseala (Riserva naturale del Lago di Canterno).
Branti (Ranka vald)
Branti on küla (mazciems) Lätis Gulbene piirkonnas Ranka vallas.
Tarmo Teedumäe
Tarmo Teedumäe (sündinud 29. septembril 1970 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Elulugu
Haridusteed alustas Tallinna 1. Keskkoolis aastal 1977. Aastatel 1985–1989 õppis Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis, kus lõpetas tööstus- ja tsiviilehituse eriala. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Eesti Kunstiakadeemias aastatel 1990–1995.
Olulisemad tööd projekti vastutava arhitektina on hotell Johan Kuressaares (kaasautorid Inga Raukas, Toomas Tammis), Rakvere Haigla juurdeehitus (kaasautorid Mart Kadarik, Priit Haamer), Hedon Spa ja Hotell Pärnus (kaasautorid Inga Raukas, Paco Ulman), hotell Lydia (kaasautorid Paco Ulman, Tõnis Savi, Indrek Tiigi) ja Rüütli tn 7 ärihoone (kaasautorid Inga Raukas, Kevin Villem) Tartus.
2013. aasta Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlused
Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses 2013 peeti Ungaris Budapestis.
Korallnarmik
Korallnarmik (Hericium) on kandseente hõimkonna Agaricomycetes klassi kuuluv perekond seeni.
Taiga-peenpoorik
Taiga-peenpoorik (Skeletocutis odora) on seeneliik.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib teda leida mustika, jänesekapsa ja naadi kasvukohatüübist.
Cell (mikroprotsessor)
Cell on mitmetuumaline mikroprotsessori arhitektuur, milles on kombineeritud üldotstarbeline keskmise võimekusega Poweri arhitektuuril kesktöötlusseade ning kaastöötlusseadmed, mis kiirendavad tuntavalt multimeedia ja vektortöötluse programme.
Selle on välja töötanud Sony, Toshiba ja IBM (nende firmade liit on tuntud kui STI). Algne arhitektuuri väljatöötamine ja rakendamine leidsid aset STI arenduskeskuses Texases nelja aasta jooksul. Arendus algas 2001. aasta märtsis ligikaudse eelarvega 400 miljonit USD. Cell on lühivariant täielikust nimetusest Cell Broadband Engine Architecture, mida lühendatakse ka kui CBEA või Cell BE.
Vaidlusalune territoorium
Vaidlusalune territoorium, ka piirivaidlus, on territoorium (regioon, piirkond, paikkond), mille riiklik kuuluvus on kahe või enama riigi territoriaalne vaidlus.
Cell (mikroprotsessor)
Celli protsessori esimene suur kommertsrakendus oli Sony mängukonsool PlayStation 3. Mercury Systems toodab mitmeid seadmeid, näiteks servereid ja PCIe kiirenduskaarte, mis kasutavad Celli protsessoreid. Toshiba kavatses kasutada Celli kõrglahutusega telerites, kuid hiljem siiski loobus sellest kavatsusest. Celli silmapaistvamad omadused, nagu XDR DRAM ja Element Interconnect Bus (EIB), võivad kindlustada protsessorile tuleviku superarvutite valdkonnas. Celli arhitektuur sisaldab mälukoherentsusarhitektuuri, mis annab läbilaskevõimele suurema prioriteedi kui latentsusele ning eelistab suuremat jõudlust lihtsamale programmeerimisele. Sel põhjusel loetakse Celli väljakutset pakkuvaks keskkonnaks tarkvaraarendajatele.
EVEA Pank
AS EVEA Pank oli aastatel 1989–1999 Eestis tegutsenud krediidiasutus.
Cell (mikroprotsessor)
Ajalugu
pisi|Cell BE protsessor Sony PlayStation 3 mängukonsooli emaplaadil
EVEA Pank
Panga asutas 4. juulil 1989 Eesti Väike- ja Keskmiste Ettevõtjate Assotsiatsioon (EVEA).
Cell (mikroprotsessor)
Ajalugu
2000. aastal moodustasid Sony Computer Entertainment, Toshiba Corporation ja IBM liidu, mis on tuntud kui STI, mille eesmärk oli Celli mikroprotsessori arendus ja tootmine.
EVEA Pank
1993. aastal ühines EVEA Pangaga, 1991. aastal asutatud Viimsi Pank.
Cell (mikroprotsessor)
Ajalugu
STI arenduskeskus avati märtsis 2001. Celli arendus kestis neli aastat ning selles osales kokku üle 400 inseneri kõigist kolmest firmast. Perioodi jooksul võttis IBM mitmeid patente, mis puudutavad nii Celli arhitektuuri, tootmisprotsessi kui ka tarkvarakeskkonda. Varajane patenteeritud variant Broadband Engine'ist koosnes neljast "töötluselemendist", mis olid patendis kirjeldatud kui praegu tuntud Power Processing Elementid (PPE). Iga element koosnes 8 APUst, mida praegusel Cellil tuntakse kui SPE. Protsessor töötas kiirusel 4 GHz ja 32 APUga, millest igaühe arvutusjõudlus oli 32 GFLOPS (FP8 täpsusega). Seega oli protsessori kogujõudlus lähedane 1 TFLOPSile. Protsessor valmistati 90 nm tehnoloogias.
EVEA Pank
EVEA pank ehitas 1998. aastal Tallinnas panga- ja büroohoone Pronksi tänav 19, arhitektid Vilen Künnapu, Ain Padrik (AB Künnapu & Padrik). pisi|260px|[[Pronksi tänav 19, EVEA panga panga- ja büroohoone]] 1. oktoobril 1998 tegi Eesti Pank otsuse lõpetada alates 2. oktoobrist 1998 EVEA Panga tegevus ja alustada tema suhtes Tallinna Linnakohtus pankrotimenetlust. Eesti Pank põhjendas oma otsust sellega, et EVEA Pank ei olnud võimeline rahuldama klientide ja võlausaldajate õigustatud nõudeid.
Rotten Tomatoes
pisi|Rotten Tomatoesi logo Rotten Tomatoes on Ameerika Ühendriikide päritolu televisiooni- ja filmiarvustusi koondav veebileht.