cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tasuja Oja
Koolihariduse sai ta Peterburis. Eesti Vabariigi algusest peale oli ta kohaliku omavalitsuse ja riigi teenistuses. Ta oli Tallinna linna teenijate ühingu esimees ja aastast 1922 Ülemaalise asunikkude riigirentnikkude liidu esimees. Ta oli väljaande Asunik toimetaja.
Ta oli 18. juulist 1923 II Riigikogu liige (Arnold Schulbachi asemel), olles Tööerakonna rühma liige. 16. juunist 1926 oli ta III Riigikogu liige (Verner Liigi asemel). Ta astus Riigikogust 1. oktoobril 1928 tagasi, tema asemele asus Mihkel Hellman.
Nõukogude okupatsioonivõimud arreteerisid ta 9. detsembril 1944 Rannamõisas (ta oli Rannamõisas koolmeister) kui omakaitselase ning endise Asunike ja Riigirentnike Liidu esimehe. Talle mõisteti § 58-1a ja § 58-11 järgi 7-aastane vanglakaristus. Oja suri aastal 1946 Leningradi oblasti tapivanglas.
Isiklikku
Tema poeg oli raamatukoguteadlane ja poliitik Kalju Oja.
Varude juhtimise süsteem
Varude juhtimise süsteem (inglise keeles vendor-managed inventory; VMI) on tarnija poolt juhitud kauba süsteem.
See logistiline lahendus on kõige levinum Kesk-Euroopas, kuid kasutusel on see üle maailma. Eestis on VMI-d kasutatud juba peaaegu viimased 20 aastat. VMI lahendust pakuvad Eestis vähesed ettevõtted. VMI-ga vähenevad logistilised kulutused ning klient peab vähem muretsema, et tema kaubavarud oleksid õigel ajal õiges kohas.
VMII-süsteem tähendab, et tarnija kontrollib kliendi kaubavarusid. Tavaliselt töötab kaubaost nii, et tellija esitab tellimuse ja tarnija saadab soovitud kauba kohale. VMI puhul jagab ostja infot läbimüügi ja hetke laoseisu kohta ning tarnija saab saata kaupa vastavalt vajadusele juurde. Klient ei pea ise kaubavarude olemasolu üle muretsema. Tarnija teeb selle osa tööst ära ja peab tagama, et kliendil oleks piisavas koguses kaupa kogu aeg olemas. Sellega hoitakse kokku ka logistilisi kulutusi. Selle asemel, et inimesed käiksid kontrollimas kaubavarusid või koostaksid tellimusi, teevad kogu töö ära arvutid ning inimestel jääb üle vaid asju kontrollida ja kinnitada.
Selleks, et VMI töötaks tõhusalt, on vaja tarnijal täielikku ligipääsu vajalikele andmetele. Oluline on teada, millised on kliendi varude suurused, tarneplaan, tuleviku prognoos ning müügi aruanded. Kahel osapoolel tuleb kokku leppida ka vastutuse osa. Algselt on vastutav tarnija, kuid  mingil hetkel peab vastutus üle minema kliendile. Selleks, et kõik toimiks kasumit tootes, tuleb vajalikud detailid omavahel kokku leppida.
VMI tööprotsessid
VMI koosneb põhiliselt neljast osast: andmeside, arvutused, aruandlus ning jälgimine. Selleks, et süsteem toimiks, tuleb täita kõiki nimetatud punkte. Algselt on kaup toodud tarnija lattu ning vastavalt tellimustele hakatakse kaupa kliendile toimetama. VMI saab alguse kliendist, kes peab edastama tootetugevuse aruande tarnijale. See sisaldab kõike vajalikku müügi ning inventuuri kohta. VMI tarkvara analüüsib seejärel saadud andmeid ning loob tellimused. Erinevad valemid annavad kokku tellimusnimekirja. Arvutustes kasutatakse prognooside, müügi sageduse ning teiste müügitegurite informatsiooni. Seejärel peab tarnija üle vaatama automaatselt tehtud tellimuse ning vajadusel tegema selles parandusi või saatma kinnituse ning ostuarve kliendile. Kui kinnitus on antud, saab tarnija panna kauba teele.
Eesmärk
Peamiselt püütakse ettevõtte tegevuses vähendada raiskamist, kulusid ning arendada ettevõtte ja tarnija vahelisi suhteid selliseks, et nii ostjad kui ka tarnijad saavutaksid vastastikku paremaid tulemusi. Selline tegevus võib kaasa tuua märkimisväärset kulusäästu (5-25%). Kokkuhoid annab võimaluse kasutada raha ja aega mõne teise tegevuse jaoks.
VMI- süsteem on kasulik nii tarnijale kui ka kliendile. VMI annab automaatselt ülevaate kliendi kaubavarude vajadusest ja kogustest. Sellega hoitakse ära pikad tarneajad ja olukord, kus kliendil ei pruugi vaja minevaid tooteid olemas olla. VMI on kasulik mõlemale osapoolele ning toob endaga kaasa säästu nii majanduslikus kui ka ajalises mõttes.
Pedassaar
Pedassaar on 90 hektari suurune saar Põhja-Eestis Kolga lahes. Saar asub rannikust kilomeetri kaugusel ja kuulub Harju maakonda Kuusalu valda Salmistu külla. Salmistu sadamast on võimalik ka saarele pääseda. pisi|Pedassaar – vaade Landvaotsa rändrahnudele pisi|Pedassaar – Landvaotsa liivakiviastangu all
Loodus
Pedassaar on Kolga lahe kõrgeim ja vanim saar, mis kerkis veepinnale ligi 4000 aastat tagasi. Saart lahutab mandrist vaid kilomeetrilaiune väin.
Saar on põhja-lõuna suunas pikliku kujuga, saare põhjarannikul eenduvad kaks poolsaart.
Pinnamood
pisi|Pedassaar – põhjaosa rannik Saare rannad on väga eriilmelised. Landvaotsa astangueelne rand on lai ja tasane, mille jalamit murrutab lainetus kõrge veeseisu ja tugeva tuule puhul. Astang madaldub saare kirdeosas nelja meetrini. Ulguotsa randa ja rannanõlva katab tihe munakividest vöönd. Saare idarand on liigestatud väikeste rändrahnurohkete lahtede ja neemedega.
Saare läänerannik on järsk, loodeosas asub 8–10 m kõrgune Landvaotsa liivakiviastang, mille läheduses meres on kaks rändrahnu (Landvaotsa I ja II). Edelakaldal on kaunis liivarand, kus kallas järsult sügavneb. Kolme meetri kaugusel veepiirist on sügavus juba üle kahe meetri. Veel paar meetrit edasi on sügavus peaaegu 14 meetrit. Saarel ei ole seetõttu sadamat, järsk veealuste kivideta kallas võimaldab randuda ka suure süvisega jahtidel ja kaatritel.
Taimestik
pisi|Pedassaar – saare kirdeots Pedassaarel on tuvastatud 160 liiki soontaimi. Saarel kasvab rand-seahernest ja öövilget.
Saare metsad, kus valdavad eri vanuses liigivaesed nõmme- ja palumetsad, on tulekahjude läbi korduvalt kannatanud. Viimati põles mets saare lõunaosas 1953–1954. Suuremat osa saarest katab männimets, mis istutati sinna aastatel 1957–1965. Saare põhjaosa valgusküllase männiku all mere ääres esineb kukemarjanõmmesid.
Loomastik
Saarel elab metskitsi.
Ajalugu
pisi|Landvaotsa hiidrahnud Pedassaar (Pöddar ehk Pöddre Sahr) esineb juba 1693. aastast pärineval Axel Holmi kaardil. Saare nime on seostatud seal kasvavate mändidega (pedajas = mänd). Kirjanduses esinevad ka nimekujud "Pädasaar" ja "Peedusaar".
Varasemad teated saare asukatest pärinevad 1818. aasta lõpust, mil saarele kolis Rammu juurtega Tõnno Klamas Salmistust. 19. sajandi alguses rajati saarele metsavahikoht. Saarel on peetud lühiajaliselt kõrtsi ning seal on asunud piirivalvekordon. Saare idakaldale on Riigimetsa Majandamise Keskus rajanud matkajate tarvis metsamaja ning läänekaldale varikatusega lõkkekoha. Viimase juurest algab ka 4 km pikkune vaheldusrikas Pedassaare loodusrada.
Joseph Muscat
pisi|Joseph Muscat 2011. aastal Joseph Muscat (sündinud 22. jaanuaril 1974) on Malta poliitik. Ta oli 11. märtsist 2013 kuni 13. jaanuarini 2020 Malta peaminister.
Ta oli 12. jaanuarini 2020 Tööpartei esimees.
Aastatel 2004–2008 oli ta Euroopa Parlamendi liige.
29. novembril 2016 käis Muscat ametlikul visiidil Eestis.
Teda on süüdistatud ulatuslikus korruptsioonis. Organized Crime and Corruption Reporting Project nimetas ta korruptsiooni ja organiseeritud kuritegevuse vallas nn 2019. aasta inimeseks.
Tema tagasiastumine peaministri kohalt oli seotud ajakirjanik Daphne Caruana Galizia mõrva ümber jätkuvate vastuolude ja skandaalidega.
Stasegem
Stasegem on hollandikeelne küla Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Kortrijki ringkonnas Harelbeke vallas.
Lõunas asuvast Harelbeke keskusest eraldab Stasegemi De Gaversi looduskaitseala ja Harelbeke-Stasegemi tööstuspiirkond.
pisi|tühi|püsti|Sint-Augustinuskerk
Oskar Vahtra
Oskar Vahtra (kuni 5. augustini 1936 Oskar Rudolf Valdmann; 3/16. veebruar 1906 Tallinn – 16. november 1992 Tallinn) oli eesti poksija.
Vahtra oli keskkaalus (kuni 72,6 kg) Eesti meister (1926) ja poolraskekaalus (kuni 79,4 kg) Eesti meister (1930).
Vahtra osales poolraskekaalus (kuni 79,4 kg) 3. Euroopa meistrivõistlustel 1930. aastal Budapestis, kuid kaotas oma esimese kohtumise tehnilise nokaudiga esimeses raundis. Tema vastane Thyge Petersen (Taani) oli Pariisi olümpiamängudel 1924. aastal poolraskekaalu (kuni 79,4 kg) hõbemedalivõitja ja Euroopa 1925. aasta meister. Petersen sai hiljem I koha ja Euroopa meistri tiitli.
Siirutaja
Siirutaja ehk vektor on haigusetekitajate edasiandja taimedele või loomadele (sh inimesele).
Haigustekitajaid leidub nt viiruste, bakterite ja ainuraksete hulgas. Taimehaigusi kannavad edasi eriti tirdid ja lutikalised. Inimesel põhjustavad haigusi nt kirbud, puugid, verd imevad kahetiivalised.
Mio, mu Mio
"Mio, mu Mio" on Rootsi kirjaniku Astrid Lindgreni lasteraamat. See ilmus 1954. aastal Rootsis pealkirjaga "Mio, min Mio". Lugu on inspireeritud traditsioonilistest muinasjuttudest ja folkloorist. Teos sai 1956. aastal Saksa noortekirjanduse auhinna ( Deutschen Jugendbuchpreis).
Sündmustik
"Mio, mu Mio" algab Bo Vilhelm Olssoni (hüüdnimega Bosse) tutvustamisega. See on üheksa-aastane poiss, kelle on lapsendanud eakas paar, kellele poisid ei meeldi. Kasupere kohtleb teda halvasti ega hooli temast eriti. Bosse ema suri sünnitusel ja oma isa pole ta kunagi tundnud. Tema ainus sõber on temavanune poiss Benke. Ühel päeval annab lahke poepidaja tädi Lundin talle õuna ja palub, et ta ühe kaardi postkasti viiks. Enne seda heidab Bosse pilgu postkaardile ja näeb, et see on adresseeritud kuningale, öeldes, et varsti tuleb koju tema poeg, kelle tunneb ära kuldse õuna järgi. Bosse vaatab oma õuna ja ühtäkki on see kuldne.
Varsti pärast seda leiab Bosse maast pudeli, mille sees on lõksus üks Vaim. See vaim oli Kaugelt Maalt Bossele järele saadetud, aga vahepeal ulakate poiste poolt lõksu püütud.
Vabastatud Vaim kannab Bosse läbi päeva ja öö teise maailma, kaugele-kaugele. Nad lendavad väga kiiresti. Bosse jääb vahepeal vaimu süles tukkuma ja kui ta jälle silmad avab, näeb ta, et nad hakkavad kohale jõudma. Ta näeb kuninga valget lossi ja ilusat rohelist maad selle ümber. Nad on rännanud üle mere. Parajasti on hommik ja lained sillerdavad päikese käes, kui Vaim Bosse lossi lähedal maha paneb.
Ökosfäär
Ökosfäär (inglise ecosphere) on maa ökosüsteemide kogum.
Mio, mu Mio
Sündmustik
Kohale jõudmisel öeldakse Bossele, et tema pärisnimi on Mio ja et ta on kuninga poeg ja seega ka maa prints. Ta leiab uue parima sõbra Jum-Jumi ja saab isalt valge hobuse Miramise. Oma isa kuningriiki uurides kohtub ta teiste lastega ja sõbruneb nendega. Samas saab ta ka teada, et ka selles maailmas pole kõik nii täiuslik, kui alguses tundus. Maadel, mis asuvad väljaspool kuningriiki, elab kuri kivisüdamega rüütel Kato, kelle vihkamine on nii tugev, et tema lossi ümbritsev maa on viljatu ja sünge. Kato on lähiküladest röövinud mitmeid lapsi ning ta kujutab seal elavatele inimestele pidevat ohtu.
Ühes Jum-Jumi tuttavate peres on õue peal kaev, mille ääres istudes lapsed õhtuti muinasjutte kuulavad (kaev jutustab neid). Mio saab ühe muinasjutu kaudu teada, et tema saatus on võidelda rüütel Katoga. Koos Jum-Jumi ja Miramisega asub Mio oma ohtlikule teekonnale läbi Kato maa, millest on laulnud lood juba tuhandeid ja tuhandeid aastaid.
Kirjanduslik tähtsus
"Mio, mu Mio" on Lindgreni esimene romaan kõrgfantaasia žanris. Tema hilisematest teostest kuuluvad sellesse žanri "Vennad Lõvisüdamed" (1973) ja " Röövlitütar Ronja" (1981).
Filmiversioon
1987. aastal valmis raamatu põhjal film, mis inglise keeles kannab raamatust erinevat pealkirja: "Mio in the Land of Faraway". Filmi rootsi- ja eestikeelsed pealkirjad on samad, mis raamatul: vastavalt " Mio min mio", ja "Mio, mu Mio". Inglise keeles filmitud (ning alles hiljem rootsi ja vene keelde dubleeritud) filmis mängisid Miot Nicholas Pickard, Jum-Jumi Christian Bale, Katot Christopher Lee ja kuningat Timothy Bottoms. Filmi režissöör oli Vladimir Grammatikov.
Rivolto lennujaam
Rivolto lennujaam on sõjaväelennuväli Itaalias Friuli-Venezia Giulia maakonnas Udine provintsis Codroipo omavalitsusüksuse Rivolto fraktsioonis. Lennujaamale on antud lennuäss Mario Visintini nimi.
Rivolto lennujaam on esmajoones tuntud Frecce Tricolori ('Kolmevärvilised nooled') kodubaasina. Itaalia lennuväe 313. vigurlennu treeningsalka (313º Gruppo Addestramento Acrobatico) kuuluv Frecce Tricolori loodi 1961. aastal.
Paul Kaasik
Paul Kaasik (29. november 1925 Ollepa – 25. detsember 1985 Leningrad) oli eesti elektrotehnikateadlane, tehnikadoktor.
Ta lõpetas aastal 1951 elektriinsenerina Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Ta töötas aastatel 1956–1957 Tallinna Polütehnilises Instituudis. Aastatel 1957–1978 töötas ta õppejõuna (aastast 1973 professorina) Leningradi Polütehnilises Instituudis. Aastal 1971 kaitses ta tehnikadoktori väitekirja. Aastast 1978 oli ta Leningradi lennukiaparatuuriinstituudi elektrotehnika aluste kateedri juhataja.
Ta on avaldanud uurimusi elektrimasinate teooria, täiturelektrimootorite ja eriotstarbeliste (sealhulgas kosmoseaparatuuri) elektriajamite kohta.
Hinniala linnamägi
Hinniala linnamägi ehk Päevapööramise mägi ehk Hobuseseljamägi on neemiklinnuse tüüpi linnamägi. Linnamägi asub Võru maakonnas Võru vallas Hinniala külas Piusa jõe ürgoru maastikukaitsealal.
Linnamäe kirjeldus
Pikk järsunõlvaline neemik on kolmest küljest piiratud Piusa jõega. Linnamäe absoluutne kõrgus on 109 meetrit ja suhteline kõrgus 24 meetrit. Linnusekoht paikneb selle otsal. Linnust kaitseb maapoolsel küljel kaelakoht, mille pikkus on 25 m ja laius 1,5 m. Selle taga on 8 meetri laiune ja 2,5 m sügavune vallikraav. Vallikraavist lääne pool paikneb 90 m pikkune eeslinnuse ala. Linnamäel paiknevad vallid platoo idakülje otsavall (1,3 m) ja kagukülje madal (0,40–0,48 cm).
Mälestise ajalugu
Linnamägi oli kindlustatud juba pronksi aja lõpus/rauaaja alguses, hiilgeaeg rahvasterännu perioodil. Enamik leidudest, mis on kaevamiste käigus päevavalgele ilmunud, pärineb keskmisest rauaajast, 5.–7 sajandist.
Rahvapärinus
Linnamäge on pärimuses peetud ohvripaigaks, kus pööripäevade ajal toimusid päiksekultusega seotud riitused.
Lahe Koolipäev
Lahe Koolipäev on Tallinnas igal aastal toimuv noortekonverents; ühtlasi Eesti suurim noortekonverents. Konverentsi korraldab MTÜ Noortekonverentsid.
Konverentsi raames toimub konkurss Hea Eeskuju.
Voldemar Sõjamägi
Voldemar Sõjamägi (30. september 1903 Hummuli vald, Helme kihelkond, Viljandimaa – 29. juuli 1984 Lidingö) oli Nõmme linnapea Saksa okupatsiooni ajal.
Ta õppis aastail 1931–1940 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, lõpetas 1949. aastal Tehnikainstituudi Stockholmis. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Fraternitas Estica ja Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Voldemar Sõjamägi osales Vabadussõjas, oli Tallinna Balti jaama kassapidaja, 1936–1940 Välisministeeriumi raamatupidaja ja majandusjuhataja abi, 1940–1941 Artellide Peavalitsuse revisjonijaskonna ametnik, 1941–1944 Tallinna linnavalitsuse tööstusinspektor, Nõmme linnavalitsuse nõunik ja oktoobrist 1941 Nõmme linnapea.
1944. aastal põgenes ta Rootsi, oli seal aastatel 1949–1963 ehitusfirma konstruktor ja revident Lidingöl, aastatel 1963–1972 iseseisev ehitusettevõtja.
Ta valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.
Tambet Tasuja
Tambet Tasuja (sündinud 25. septembril 1978 Rakveres) on eesti filmimonteerija.
Elem Treier
Elem Treier (12. september 1927 Karula vald, Valgamaa – 21. märts 2012 Tallinn) oli eesti kirjandusloolane, teatrikriitik, näitekirjanik ja stsenarist.
Treier sündis raamatupidaja perekonnas. Alghariduse omandas ta Valgas, keskhariduse Tartus, kus lõpetas 1948. aastal Tartu 5. Keskkooli. Treier jätkas õpinguid Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna loogika-psühholoogia osakonnas, mille lõpetas 1953. aastal.
Elem Treier asus kohe pärast ülikooli lõpetamist tööle Eduard Vilde Memoriaalmuuseumisse. Aastatel 1971–2003 oli ta Eduard Vilde Memoriaalmuuseumi ja aastatel 1978–2003 ühtlasi A. H. Tammsaare Memoriaalmuuseumi direktor.
Treieri kirjandusloolise uurimistöö keskmes oli A. H. Tammsaare elu ja looming. Tema eestvedamisel loodi ka 1978. aastal Tammsaare viimasesse elukohta Kadriorus kirjaniku majamuuseum. Treier on avaldanud kirjanikust uurimusi ja kommentaare, tema silmapaistvaimaks Tammsaare-teoseks on 2002. aastal ilmunud monograafia "Tammsaare elu härra Hansenina". Tema sulest pärineb ka kirjaniku loomingu filosoofilist tausta avav kogumik "Tammsaare ja tema "Tõde ja õigus"" (2000), samuti on ta koostanud 1981. aastal ilmunud aforismikogu "A. H. Tammsaare mõtteid ja mõtisklusi" ning 2001. aastal ilmunud kogumiku "Tammsaare maailmakirjanikuna". Vilde muuseumi teaduri ja direktorina tegeles Treier ka kirjanik Eduard Vilde tegevuse ja pärandi uurimisega, 1960. aastal ilmus tema sulest raamat "Eduard Vilde kaasaegsete mälestustes" (kahasse Karl Mihklaga).
Kirjanikuna on Treier olnud mitme sellise näidendi ja filmistsenaariumi autor, mis on eelkõige puudutanud tema uurimisobjektide Tammsaare ja Vilde elu. Trükis on ilmunud Elem Treieri näidendid "On põgenenud madu" (1964), "Anton Hansen Tammsaare kui saladus" (1991) ning "Anton Hansen-Tammsaare ja Virumaa tüdruk" (1997). Treieri sulest pärinevad Eduard Vilde noorust kajastav kuuldemäng "Kurjal teel" (1965) ja Tammsaare-aineline telenäidend "Imeline inimene" (1978).
Tema stsenaariumite põhjal on valminud filmid "Tõe ja vabaduse nimel" (1958), "Eduard Vilde" (1961, 1965) ja "Tammsaare talu" (1998).
Isiklikku
Kunstiteadlane Heie Treier on tema tütar.
Karavan (täpsustus)
Karavan võib tähendada mitut asja.
Merilin Kotta
Merilin Kotta (sündinud 7. augustil 1982 Haapsalus) on eesti romanist (eelkõige hispanist) ja tõlkija, Tallinna Ülikooli õppejõud.
Haridus
Ta lõpetas 2005. aastal Tallinna Ülikooli bakalaureuseõppe ajaloo erialal ning 2007. aastal Tartu Ülikooli magistriõppe hispaania keele ja kirjanduse erialal. Ta on end täiendanud Girona Ülikoolis, Valencia Ülikoolis ning Baleaari Saarte Ülikoolis.
Töökäik
Kotta oli aastail 2009–2013 Haapsalu Rahvaülikooli hispaania keele õpetaja. Alates 2012. aastast on ta Tallinna Ülikooli hispaania kultuuri õppejõud.
Tõlked
Kotta on tõlkinud eesti keelde kirjandust katalaani, hispaania ja baski keelest.
Broomitud tuleaeglusti
Broomitud tuleaeglusti ehk broomitud leegiaeglusti (inglise brominated flame retardant, lühendatult BFR) on tuld aeglustav aine (tuleaeglusti), kuhu on lisatud organobromiide.
Paljud broomitud tuleaeglustid on sattunud kriitika alla, sest neid kasutatakse laialdaselt majapidamistarvetes ja seetõttu võivad lapsed nendega kokku puutuda.
Mõned Euroopa riigid on ettevaatuspõhimõtet rakendades teatud BFRid keelustanud.
Raiskumsi vald
pisi|Auciemsi mõisa häärber Raiskumsi vald (läti keeles Raiskuma pagasts) on vald Lätis Cēsise piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Cēsise linnaga, Stalbe, Straupe, Priekuļi, Liepa ja Drabeši vallaga ning Valmiera piirkonna Vaidava vallaga.
Valla pindala on 175 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1578 inimest. Valla keskus on Raiskumsi küla.
Ajalugu
Aastal 1935 oli Raiskumsi valla pindala 52 km². 1945. aastal moodustati vallast Raiskumsi külanõukogu,aastal 1954 liideti sellega osa likvideeritavast Kūdumsi külanõukogust, nii et tänapäeva vald asub endiste Raiskumsi, Kūdumsi ja Lenči valdade territooriumil. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Pārgauja piirkonda.
Loodus
Suurimaks jõeks on Koiva jõgi; vald asub osaliselt Koiva ürgorus, osaliselt aga Idumea kõrgustikul. Kõrgeim koht asub Raiskumsi lähistel ja ulatub 103, 5 meetrit üle merepinna. Vallas on ka paar pisikest järve, neist suurim on valla loodeserval asuv Ungurs pindalaga 3,936 km².
Ludvigs Ēķis
Ludvigs Ēķis (11. september 1892 – 7. juuli 1943) oli Läti poliitik ja diplomaat.
Raiskumsi vald
Loodus
Looduskaitse all on Kalējala koobas, Ķelderi pärn, Rootsi tamm, Kvēpenese suurkuusk, Kvēpenese koobas, Kvēpenese tamm, Ēdernieki pank, Ķūķi pank, Mazaiskrogsi allee ja Mazaiskrogsi tamm, osaliselt ka Raiskumsi klint, enamik vallas asuvaid looduskaitsealuseid põlispuid on aga nimetud. Valla lõunaosa asub Gauja rahvuspargis.
Ludvigs Ēķis
18. maist 1934 kuni 16. juunini 1938 oli ta Läti rahandusminister. Lisaks oli ta 1936. aasta 18. aprillist kuni 13. juulini Läti välisministri kohusetäitja.
1935. aastal autasustati teda Kotkaristi I klassi teenetemärgiga.
Raiskumsi vald
Muinsusmälestised
Regionaalse kaitse all on Zaļkalni muinaskalmed, Sveķi nõmme muinaskalmed, Bunde muinaskalmed, Auciemsi keskaegne kalmistu, Baķi keskaegne kalmistu, Emerķi keskaegne kalmistu ehk Kalmemägi ja sealsed ristikivid, Teņņi keskaegne kalmistu ehk Türgi kalmed, Rideļi muinaskalmed ehk Surnumägi, Laiviņi muinaskalmed ja Gailone keskaegne kalmistu ehk Tammeküngas
Kohaliku kaitse all on Ungurmuiža mõisa kõrts, Raiskumsi vallamaja, vallakool, sealsed majapidamishooned ja nende ümber asuv park, Dimdase keskaegne kalmistu, Rūjase keskaegne kalmistu ehk Suurmägi ning Jaunmežciemsi keskaegne kalmistu.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 779 lätlast, 17 venelast, 7 valgevenelast, 3 ukrainlast, 7 poolakat ja 3 leedulast.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Surnud 7. juulil
Siin loetletakse 7. juulil surnud tuntud isikuid.
Repjevka rajoon
Repjevka rajoon (vene keeles Репьёвский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Voroneži oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Repjevka küla.
Rajoon piirneb kirdes Hohholski rajooniga, idas Ostrogožski rajooniga, lõunas ja läänes Belgorodi oblastiga ning loodes Nižnedevitski rajooniga.
Rajooni pindala on 940 km². Elanike arv oli 2012. aastal 15 906, 2009. aastal 16 595 ja 2002. aastal 17 884.
Keisuke Honda
Keisuke Honda (jaapani keeles 本田 圭佑 Honda Keisuke; sündinud 13. juunil 1986 Settsus) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja. Ta mängib Leedu kõrgliiga klubis Sūduva.
Repjevka rajoon
Repjevka rajoonis on 42 asulat, mis kuuluvad üheteistkümne külaasunduse koosseisu.
Keisuke Honda
2010. aastal valiti ta Jaapani aasta jalgpalluriks.
Repjevka rajoon
Rajooni tähtsaim jõgi on Potudan.
Keisuke Honda
Koondisekarjäär
Debüüdi Jaapani rahvuskoondises tegi Honda 22. juunil 2008 mängus Bahreini vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 27. mail 2009 mängus Tšiili vastu.
2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus 14. juunil lõi ta värava mängus Kameruniga ning viimases alagrupimängus 24. juunil värava mängus Taaniga.
2011. aasta Aasia meistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta penaltist värava mängus Süüriaga. Jaapan jõudis turniiril finaali, kus alistati Austraalia tulemusega 1:0 ning tuldi Aasia meistriks. Honda valiti lisaks turniiri parimaks mängijaks ja turniiri sümboolsesse koosseisu.
2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistluste teises alagrupimängus 19. juunil lõi ta värava mängus Itaaliaga.
2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus 14. juunil lõi ta värava Elevandiluuranniku vastu mängides.
2015. aasta Aasia meistrivõistluste esimeses alagrupimängus 12. jaanuaril lõi ta penaltist värava mängus Palestiinaga, teises alagrupimängus 16. jaanuaril penaltist värava Iraagi ja viimases alagrupimängus 20. jaanuaril värava Jordaania vastu.
2008. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Jaapani olümpiakoondisse.
Lonza AG
Lonza Group AG on Šveitsi keemia- ja biotehnoloogiaettevõtte peakorteriga Baselis.
Lonza AG pakub tooteid ja teenuseid farmaatsia ning bioloogiaga seotud tööstustele, sh orgaanilisi peenkemikaale, aktiivseid kemikaale farmaatsiatööstuse tarvis (nt B3-vitamiini, L-karnitiini, peptiide jpm) ja mitmeid seadmeid.
Tooted
Lonza toodab biotehnoloogiliselt (mikroorganism Agrobacterium/Rhizobium) L-karnitiini nii söödaks, toidulisaaineks kui ka ravimitööstuste tarbeks.
Ettevõte toodab vähiravimi trastuzumabemtansiini (kasutatakse HER2-positiivse rinnanäärmevähi raviks täiskasvanutel) aktiivseid osiseid.
Maciej Bardel
pisi|Maciej Bardel Maciej Euzebiusz Walerian Bardel (14. august 1895 – 11. september 1975) oli Poola sõjaväelane.
1933. aastal autasustati teda Kotkaristi III klassi teenetemärgiga.
Vimm
Vimm võib tähendada järgmist:
Ābdul Hāmid
Ābdul Hāmid (bengali keeles আব্দুল হামিদ; sündinud 1. jaanuaril 1944) on Bangladeshi poliitik, kes oli 24. aprillist 2013 kuni 24. aprillini 2023 Bangladeshi president.
Ābdul Hāmid on hariduselt jurist.
Ta on Rahvaliiga (Awami League) liige. Aastatel 1970–2009 on ta seitsmel korral parlamenti valitud.
Mustad lesed
"Mustad lesed" on Eesti draamasari.
Sarja näitab ETV ja toodab Paprika Latino Studios. Sarja esialgse stsenaariumi on kirjutanud Laura Suhonen, Paula Mononen ja Johanna Hartikainen, eestlaste jaoks on stsenaariumi kohandanud Veera Marjamaa.
Välislingid
Mustad lesed ETV
Sheck Wes
Fall on Travis Scotti Cactus Jack Recordsi ja Kanye Westi GOOD Music plaadifirmadega sõlminud lepingu, olles Interscope Recordsi egiidi all.
Dastgāh-e Shūr
Dastgāh-e Shūr (pärsia keeles دستگاه شور‎‎) on üks dastgāh 'idest pärsia muusikas. Klassikaliselt on Pärsia muusika organiseeritud seitsmeks Dastgāhiks ja viieks Āvāzeks, aga üksnes tehnilisest vaatepunktist vaadatuna võivad muusika tundjad seda muusikat pidada ka kaheteistkümnest Dastgāhist koosnevaks
Sheck Wes
Varajane elu
Khamidou Rassoul Cheikh Fall sündis New Yorgi Harlemi linnaosas Senegali immigrantide peres. 5 aastaselt kolisid Fall ja ta ema Milwaukee linna, kus ta järgnevad 9 aastat elas. 14-aastaselt kolis Fall tagasi New Yorki.
Vandenõu
31. jaanuari 2019 väitis Ridge Productions, et Fall keeldus maksmast oma tulevase singli "Mudboy" video eest. Ridge Productions postitas originaalse versiooni, koos lisatud helidega, et maha teha Falli ja ta sõpru leppest tagasiastumise pärast.
2019. aasta veebruaris süüdistati Falli jälitamises ja vägivallas endise partneri ja laulja Justine Skye poolt. Fall eemaldati Major Leauge Socceri reklaamikampaaniast seoses süüdistustega. Skye nõudis kohtupoolset 100 jardist lähenemiskeeldu Falli vastu. Skye nõudmised sisaldasid informatsiooni, et Fall "organiseeris plaani jälitada mind ja julmalt peksis mu poisssõpra ja meie ühiseid sõpru minu ees ja avalikult." ja seda et Skye "ei tunne end turvaliselt ja usub, et ta elu on ohus". Fall eitas kõiki süüdistusi.
Lisaks
Keskkoolis vaimustus ta teatrist ja armastas lavastusi ning oli suur klassikalise muusika fänn, eriti Mozarti.
Eesti Komitee Asemike Kogu valimised 1968
Eesti Komitee Asemike Kogu valimised toimusid veebruaris 1968. 603 hääleõiguslikust komitee liikmest võttis hääletamisest osa 415 (69%). 50 kohale oli üles seatud 60 kandidaati. Saadud häälte järjekorras valiti asemike kogusse:
Williston (LAV)
Williston on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Namakwa ringkonnas, Karoo Hooglandi valla halduskeskus.
Asula on alguse saanud 1845. aastal rajatud misjonijaamast, mille nime oli Amandelboom (afrikaani keeles 'mandlipuu'). Praeguse nime sai Williston 1883. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Willistoni elanikest värvilisi 83,55%, valgeid 9,35%, mustanahalisi aafriklasi 5,55%, India või Aasia päritolu inimesi 0,83% ja teisi 0,71%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 96,27% inimesi, koosa keelt 1,29% ja inglise keelt 1,19%.
Ülemnõukogu Presiidium
Ülemnõukogu Presiidium (vene keeles Президиум Верховного Совета) oli juhtorgan NSV Liidus ja selle liiduvabariikides:
Tallinna Sadamatehased
Tallinna Sadamatehased (alates 1918. aastast Riigi Sadamatehased) oli 1870. aastal Tallinnas ehitatud tööstusettevõte Tallinna sadama Admiraliteedi basseini ääres.
Sadamatehaste kohta kasutati 20. sajandi alguses ka rahvapärast nime "Portu". Kui Peeter Suure Sadama koosseisus rajati Karjamaa, Hundipea ja Tükipealse poolsaare alale uus sadamatehas, jäi vanale tehasele nimi "Vana Portu" ja Põhja-Tallinnas asuvale uuele tehasele "Uus-Portu".
Admiraliteedi töökojad
Admiraliteedi töökojad asutati Tallinna lahe ääres Venemaa tsaari Peeter I korraldusel aastal 1713. Need paiknesid praeguse Vanasadama naabruses, nende järgi on nime saanud ka Vanasadama hilisem Admiraliteedi bassein. See oli sõjalaevade ehitamise ja varustamise koht ning oli osaliselt nõrgalt kindlustatud.
Admiraliteedi töökodade ülesanne oli remontida ja varustada Tallinnas baseeruvaid Venemaa keisririigi sõjalaevastiku. Rajamiseks osteti ära 51 sadama ja linna vahel asunud erakrunti. Töökodadele kuulusid ka Tallinna köiemanufaktuur, ehitusettevõtted, telliselööv ja saeveski. 1722. aastaks olid töökojad kujunenud Tallinna esimeseks suureks tööstusettevõtteks, kus töötas ligi 250 töölist. 1732. aastaks olid peamised töökojad valmis ehitatud rajati ka Admiraliteedi kanal. Tekkis omaette venekeelne Matrosskaja sloboda nimeline asum, mis võttis endal alla kogu nüüdse Mere puiestee, Ahtri, Sadama ja Lootsi tänava piirkonna.
Admiraliteedi töökodasid laiendati 1797–1801 ning tööliste arv ulatus ettevõttes 500ni. Sel ajal valmis töökodades enamik keiserliku Venemaa sõjalaevadest. Kuni 19. sajandi esimese kolmandikuni olid töökojad Tallinna suurim tööstusettevõte.
Dünaburgi kasarmud
pisi|Dünaburgi kasarmud, aastal 2014 Dünaburgi kasarmud on kasarmud Tallinnas aadressil Filtri tee 12.
Sulestik
Sulestik on lindude sulgedest kehakate ehk linnu keha katvad suled koosvõetult.
Tallinna Sadamatehased
Admiraliteedi töökojad
1901. aastal rajati sadamast Tallinn-Väikese raudteejaamani kitsarööpmeline raudteeharu, mille üks haru algas Tallinna sadamast (Tallinn-Sadama raudteejaam).
Sulestik
Eristatakes väikesulestikku (selle moodustavad kattesuled) ja suursulestikku (selle moodustavad hoo- ja tüürsuled).
Dünaburgi kasarmud
Venemaa keisririigi ajal paiknesid kasarmutes Venemaa keiserliku armee Eestimaa kubermangus paiknenud Venemaa Keisririigi 91. Dvina jalaväepolk ja hiljem Esimese maailmasõja ajal 472. Masalski jalaväepolk.
Tallinna Sadamatehased
Admiraliteedi töökojad
Tehaste territooriumil oli ka 1905. aastal ehitatud oma elektrijaam, mis tagas sadamatööstusele autonoomse elektritoite ning ka sadama ja piirkonna tänavate elektrivalgustuse.
Dünaburgi kasarmud
1917. aastal kasutas kasarmuid 1. Eesti jalaväepolk, enne Rakvere piirkonda üleviimist.
Sulestik
Sulgimisest lähtuvalt eristatakse hund- (enne pesitsust) ja puhkesulestikku (pärast pesitsust) ning mõne linnu puhul (nt rabapüü) ka suve- ja talvesulestikku.
Tallinna Sadamatehased
Riiklik Laevaremondi- ja Metallitehas
1860. aastal nimetati töökojad Tallinna Sadamatehasteks. Aastatel 1886–1918 oli tehase nimi Laevaremondi- ja Metallitehas. Saksa okupatsiooni lõppedes oli sadamatehaste juhataja Johan Kesküll.
Riigi Sadamatehased
1918. aastal alanud Eesti Vabadussõja alguses allutati Portu tehased 9. jaanuarist 1919 mereväe tehnilise varustuse valitsuse kaudu Sõjavägede Ülemjuhatajale ning tehaste ülemaks määrati varustusvalitsuse inseneriosakonna töökodade juhataja insener Konstantin Zeren. 1918. aastal nimetati tehas ümber Riigi Sadamatehasteks, esialgu anti see Kaubandus- ja Tööstusministeeriumi käsutusse ning 1919. aastal Eesti mereväele.
Dünaburgi kasarmud
Eesti Vabariigi ajal, 1923. aasta septembris nimetati Dünaburgi kasarmud, Ülemiste kasarmuteks.
Tallinna Sadamatehased
Riigi Sadamatehased
Tehases ehitati esimesed soomusautod, kui firma Federal kolmetonnise kandejõuga veoauto šassiile tehti nurkrauast raam ja sellele kinnitati laevaehituses kasutatud terasplaatidest soomus. Esimene soomusauto valmis 1918. aasta jõulupühade eel ja sai nimeks Estonia ning seejärel valmis soomusauto Tasuja. Hiljem valmistati tehases ka soomusrongide komponente (suurtükivaguneid) laiarööpmelisele soomusrongile nr 6.
Dünaburgi kasarmud
Ülemiste kasarmus dislotseerus Eesti sõjaväe Scouts üksik jalaväepataljon.
Tallinna Sadamatehased
Riigi Sadamatehased
1923. aasta alguses viidi Riigi Sadamatehased Teedeministeeriumi Mereasjanduse Peavalitsuse alluvusse. Riigi Sadamatehaste direktorina tegutses Konstantin Maim. Tehases hakati valmistama ka raadiojaamu, turbamasinaid, sildkraanasid ja trammivaguneid; osa hooneid olid välja renditud väiksematele firmadele.
Remonditi ka Eesti mereväe laevu, 1940. aastal valmis vahilaev Pikker.
1941. aasta augustis süütasid venelastest töölised punasõdurite juhtimisel Sadamatehaste hooned.
Tallinna Laevaremonditehas
Eesti NSV ajal tegutses Tallinna Laevamehaanika Tehas edasi, erastamiseelsel ajal sai see nimeks Tallinna Laevaremonditehas. Ettevõte lõpetati 1994. aastal.
Tallinna Laevaremonditehases oli kalalaevastiku tellimuste täitmiseks ujuvdokid, mehaanikatsehhid, kokillvalu ja raadiomehaanikud. pisi|Sadama turg (mai 2017) Erastamise järel renditi osa hooneid välja ja lammutati teisi. Tehase remonditsehhi hoonest kanali põhjakaldal, millest ehitati väikelaevade terminal ehk Tallinna Reisisadama C-terminal, millest nüüdseks on saanud Sadama turg. Ühte hoonesse rajati kaubanduskeskus Sadamarket, mis on nüüdseks ümber ehitatud. 1990. aastail oli hulk firmasid registreeritud aadressile Sadama tänav 2 – ajal, kui sel aadressil oli säilinud vaid telefoniputka. Hooned Ahtri tänava ja Mere puiestee ristmikul Mere puiestee 10, kus asus Merekeskuse kaubanduskeskus, lammutati aastal 2016.
Kaua püsis kolmelööviline hoone Admiraliteedi basseini ääres. Eesti Meremuuseum plaanis sinna viia allveelaeva Lembit ja sellega seotud ekspositsiooni. pisi|Merekeskus 2010. aastal
Johnny Hardwick
pisi|Johnny Hardwick ([[2004)]] Johnny Hardwick (sündinud Austinis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Daniele De Rossi
Daniele De Rossi, Ufficiale OMRI (sündinud 24. juulil 1983 Roomas) on Itaalia endine jalgpallur.
Itaalia koondisse kuulus ta aastatel 2004–2017. Ta on 2006. aasta maailmameister ning osales maailmameistrivõistlustel ka 2010. aastal. Euroopa meistrivõistlustel tegi ta kaasa nii 2008., 2012. kui ka 2016. aastal.
Castilla–La Mancha ülikool
pisi|Logo Castilla–La Mancha ülikool (hispaania keeles Universidad de Castilla-La Mancha) on ülikool Hispaanias Castilla–La Manchas.
Ülikool asutati 1982.
Ülikoolis õpib üle 30 000 üliõpilase (2006).
Minoru Yoshioka
Minoru Yoshioka (jaapani keeles 吉岡実 Yoshioka Minoru; 15. aprill 1919 – 31. mai 1990) oli Jaapani luuletaja, sürrealist.
Ta sündis 1919. aastal Tōkyōs. Pärast Honjo kõrgema põhikooli lõpetamist töötas ta Hongos asuvas meditsiinikirjastusettevõttes Nanzando. Teise maailmasõja ajal teenis ta Mandžuurias hoolitsedes ohvitseride hobuste eest.
1941. aasta lõpus ilmus tal luulekogu "液體" ("Ekitai" - vedelik).
Pärast sõda hakkas ta tööle toimetaja ja kirjastajana. Töötas alates 1951. aastast kuni 1978. aastani kirjastuses "Chikuma Shobō".
1959. aastal võitis ta noorte luuleauhinna (H auhind) oma luulekogu "僧侶" ("Sōryo" - munk; 1958) eest. 1976 võitis ta Takami Juni auhinna luulekogu "Safrani korjamine" eest ja 1983. aastal Fujimura mälestusauhinna luulekogu "薬玉" ("Kusadama") eest.
Eesti keeles on tema luuletused "Paradiis" ja "Aas" ilmunud Kruusa Kalju tõlkes luulekogus "ing•veri•tee".
Kool piiril
"Kool piiril" (ungari keeles "Iskola a határon") on Géza Ottliku 1959. aastal ilmunud romaan.
Romaan „Kool piiril“ on Géza Ottliku tuntuim romaan. Esmalt ilmus see 1959. aastal, kolm aastat pärast Ungari nõukogudevastast revolutsiooni. Kuna romaanis on eelkõige kirjeldatud sõjakooli karmi võimustruktuuri ja selle mahasuruvat mõju, võib seda seostada ka tolleaegse poliitilise olukorraga. Sellisena sai "Kool piiril" juba oma ilmumisajal tuntuks, kuid just autori poliitika- ja ühiskonnakriitilise hoiaku tõttu jäi see pikaks ajaks tema ainsaks edukaks romaaniks.
Sisu
Oma romaanis "Kool piiril" kirjeldab Géza Ottlik, kuidas 1923. aastal saabuvad Austria piiri lähedal olevasse Köszegi sõjaväekooli seitse 11-aastast poissi. Enamasti rikkamatest peredest pärit poisid peavad kohanema maailmas, millel ei ole nende varasema eluga midagi ühist. Kaitstud ja turvalisest kodust lahkudes saabuvad nad kohta, kus ei ole enam tähtis, kes nad varem olid. Kuid mitte ainult indiviid, vaid ka sõprus, õiglus ja usaldus kaotavad sõjakoolis oma tähtsuse.
"Kool piiril" on lugu kahest vaatenurgast: ühelt poolt koosneb see Gábor Medve mälestustest, kes sooritab mitu kümmend aastat pärast sõjakooli lõpetamist enesetapu ja teiselt poolt tema endise koolikaaslase Benedek Bóthi poolt lisatud märkmetest, kes pärib manuskripti pärast Medve surma. Algselt manuskripti ainult oma kommentaare lisades unustab Bóth Medve maha kirjutatud mälestused peatselt ära ja kirjeldab selle asemel ainult oma versiooni koos sõjakoolis viibitud ajast.
Nii Bóthi kui ka Medve mälestustest selgub koolielus kehtiv range kord. Ilma vastupanuta peavad poisid täitma ohvitseride käske, muul juhul ootavad neid karistused kuni mitmepäevase kartseris viibimiseni. Peale ohvitsere teevad aga uustulnukate elu raskeks ka vanemad poisid, kelle igapäevasesse ellu kuulub teiste mõnitamine ja kiusamine ning kes lasevad neil algusest peale tunda, et nad asuvad sõjakooli sisemise hierarhia kõige alumisel astmel.
Et aga sellises maailmas täis õelust ja jõhkrust toime tulla, peab igaüks leidma oma tee. Ühelt poolt on seal Medve, kes vaatamata kõigele püüab endale truuks jääda, kuid kes just selle tõttu satub tihti hätta ja kannatab teiste all. Bóth teiselt poolt üritab võimalikult hästi kohaneda ja võtab osa ka vanemate poiste vägivaldsusest, eksikombel lootes sellel viisilvõita teiste tunnustamist ja sõprust.
Lutsu tänav (täpsustus)
Lutsu tänav on mitme praeguse ja endise tänava nimi Eesti asulates:
Ohtlik aine
Ohtlik aine on inimese tervist või keskkonda ohustav aine.
Ohtlikud ained võivad olla mürgised, bioakumuleeruvad, korrosiivsed, plahvatusohtlikud jne.
Ohtlik ainete käitlemiseks kehtivad tavaliselt erireeglid ja -nõuded ning nende kasutamise kogust ja kasutamisega kaasnevat keskkonnamõju püütakse minimeerida. Näiteks on Euroopa Liidus vastu võetud RoHS-i direktiiv, mis käsitleb teatud ohtlike ainete kasutamist elektri- ja elektroonikaseadmetes ning mille eesmärk on vähendada mürgiste ainete kasutamist.
Lonza jõgi
Jõgi saab alguse 2100 meetri kõrguselt Langgletscheri liustikult. Lonza suubub Rhône'i Vispi linna lähedal Gampelis. Jõe voolu reguleeritakse Ferdeni paisu abil.
Lonza jõe järgi on nime saanud keemia- ja biotehnoloogiakontsern Lonza AG, mis alustas tegevust Lonza jõe ääres Gampelis 1897. aastal.
Zla Kolata
Zla Kolata (montenegro keeles Зла Колата, Zla Kolata; albaania keeles Kollata e Keqe) on mägi Põhja-Albaania Alpides Montenegro ja Albaania piiril, Montenegro kõrgeim mägi.
Mäe geograafilised koordinaadid on.
Zla Kolata kõrgus on 2534 meetrit.
Taylori maakond (Florida)
Taylori maakond (Taylor County) on maakond Ameerika Ühendriikides Florida osariigis.
Maakonna halduskeskus on Perry.
Ajalugu
Maakond moodustati 1856. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 22 570.
Eesti Hemofiiliaühing
Eesti Hemofiiliaühing (lühend EHÜ) on 07. novembril 1992 Tartus asutatud hemofiiliahaigete ja teiste verehüübimishäiretega inimeste vabatahtlik mittetulunduslik üle-eestiline ühing.
Ühing on Tartus registreeritud ühenduse Eesti Hemofiiliaühendus õigusjärglane.
Ühingu tegevus rajaneb omaalgatusel, liikmete omavalitsusel, ühistegevusel ja koostööl ühendustega World Federation of Haemophilia ja Euroopa Hemofiilia Konsortsium (inglise European Haemophilia Consortium).
17. aprillil tähistatakse paljudes riikides ülemaailmset hemofiilia päeva.
Eesti Hemofiiliaühingu liikmeks on hemofiilia diagnoosiga inimesed, nende pereliikmed ja hemofiiliahaigeid toetavad inimesed, sh tervishoiutöötajad.
Eesti Hemofiiliaühingu eesmärgiks on ühendada Eestis elavaid hemofiiliahaigeid, kaitsta nende huve ja õigusi ning suurendada haigete ja pereliikmete ja ühiskonna teadlikkust hemofiilia haiguse olemusest ning haigete vajadustest.
Bad Bentheimi raudteejaam
Bad Bentheim on raudteejaam, mis paikneb Bad Bentheimis, Alam-Saksi liidumaal Saksamaal. Jaam avati 18. oktoobril 1865 ja paikneb Almelo-Salzbergeni raudteel. Rongiliinidega opereerib Deutsche Bahn koos NS Internationali ja WestfalenBahniga. Jaamas on 3 ooteplatformi.
Eesti Hemofiiliaühing
EHÜ korraldab igal aastal koosolekuid, seminare ja suvelaagreid. Suvelaagrites osalevad lapsed ja noored ning suvelaagri eesmärgiks on õpetada ja julgustada lapsi ning noori haigusega toime tulema iseseisvalt igapäevastes toimetustes.
Bad Bentheimi raudteejaam
Jaam on piirijaam Saksamaa ja Hollandi vahel. Hollandi ja Saksa vedurid vahetuvad siin, kuna riikides on erinev pinge. Bad Bentheimist saavad reisijad sõita rahvusvahelise liiniga Amsterdami. Reisijad saavad minna ka linnadesse nagu Osnabrück, Hannover ja Berliin.
Eesti Hemofiiliaühing
Eesti Hemofiiliaühing on Ülemaailmse Hemofiiliaföderatsiooni ja Euroopa Hemofiiliakonsortsiumi liikmesorganisatsioon. Rahvusvaheline koostöö võimaldab saada kogemusi kuidas teistes riikides on korraldatud hemofiiliahaigete ravi, rehabilitatsioon ja nõustamine ning hemofiiliaorganisatsioonide töö. Rahvusvaheline suhtlus on võimaldanud osaleda haigetel ja tervishoiutöötajatel erinevatel koolitustel, konverentsidel ja kongressidel.
Bad Bentheimi raudteejaam
Jaamast idas on manööverdamisala Bentheimer Eisenbahni jaoks, mis on kaubaveo raudtee Nordhorni ja Coevordenisse.
Rongiliinid
Praegu on Bad Bentheimis järgmised liinid:
Eesti Hemofiiliaühing
Eesti Hemofiiliaühing on hemofiiliahaigete ja tema pereliikmetele väga hea võimalus suhtlemiseks ja info vahetamiseks.
Bad Bentheimi raudteejaam
Rongiliinid
2010. aasta detsembrist 2013. aasta detsembrini oli katse postirongiga Hengelo, Oldenzaali ja Bad Bentheimi vahel, millega opereeris Syntus kui Grenslandi ekspress. See lõpetati 2013. aastal reisijate vähesuse tõttu. 2017. aasta detsembrist on Saksa RB61 pikendatud Hengeloni. Lisaks on kava alustada reisijatevedu Bad Bentheimi, Nordhorni ja Neuenhausi vahel.
Eesti Hemofiiliaühing
Hemofiiliaühing on Eesti Puuetega Inimeste Koja liige.
Hemofiilia on pärilik kaasasündinud eluaegne haigus ja seetõttu on väga oluline kogu hemofiiliahaige pere ja tema lähedaste teadlikkus haigusest ning samas on oluline ka võimalus suhelda teiste sarnaste probleemidega inimestega.
Eesti veksel
Eesti veksel on Tartu Hoiu-laenuühistu-sisene maksevahend, mida Tartu Hoiu-laenuühistu liikmed saavad kasutada omavahelistes arveldustes lisaks eurodele. Vekslitega arveldamist nimetatakse ka vekseldamiseks.
Vekslite eesmärk on suurendada Tartu Hoiu-laenuühistu liikmetevahelist kaubandust, muutes kaasliikmetelt kaupade ja teenuste ostmise soodsamaks kui äriajamise mitteliikmetega. Praegu kasutatakse 1-, 3-, 5-, 10- ja 50-ühikulisi vekslite kupüüre. Eesti vekslid võttis Tartu Hoiu-laenuühistu kasutusele 1. detsembril 2011.
Vekslite soetamine ja kasutamine kaubanduses
Ühistu liikmed saavad soetada Eesti veksleid hinnaga 1 veksliühik = 0,90 eurot, mis tähendab arveldamisel 10% soodustust Tartu Hoiu-laenuühistu liikmest ettevõtja juures. Kasutada saab veksleid Tartu Hoiu-laenuühistusse kuuluvate ettevõtete või eraisikutega äri ajades, kusjuures kauba või teenuse ostmisel on üks euro võrdne ühe veksliga (1 veksliühik = 1 EUR).
Vekslite turva- ja kujunduselemendid
Vekslid on trükitud spetsiaalsele puuvillturvapaberile, mis katsudes on veidi õhem kui traditsiooniline rahapaber. Turvaelementidena on kasutusel vesimärkidena trükitud rõngad (nähtavad esi- ja tagakülge vastu valgust vaadates), UV-märk, UV-kiud ning turvahologramm. Igal vekslil on unikaalne vöötkood. Turva- ja kujunduselemendina kulgevad nii esi- kui ka tagakülgedel pidevad kaarduvad jooned, mis on trükitud Pantone värvisüsteemis.
Taluperenaine
(Talu)perenaine on talu eest vastutav isik või talu omanik ja on talurahva liige. Taluperenaise abikaasa on (talu)peremees.
Fabian Reinhold von Vietinghoff
Vietinghoffide suguvõsast pärit Fabian Reinhol von Vietinghoff sündis Vecmuiža (Sussikas), Mētaga (Metack), Ķēči (Fossenberg) ja Tūja mõisniku ning hilisema Liivimaa aadlilipkonna oobersti Ewold Johann von Vietinghoffi ja Anna Margaretha von Aderkasi pojana. Tema emapoolne vanaisa oli kindralmajor Fabian von Aderkas.
Alates oktoobrist 1689 kuni juulini 1698 teenis ta kapteni ja kompaniiülemana krahv Nils Bielke (1644–1716) jalaväerügemendis Pommeris.
Augustist 1698 kuni vähemalt aprillini 1700 teenis ta kapteni ja kompaniiülemana feldmarssal krahv Jürgen Mellini (1633–1713) jalaväerügemendis Pommeris. Läks 1701 erru.
13. juulil 1710 kinnitas oma pitseriga Liivimaa rüütelkonna truudusvande tsaar Peeter I-le. Suri samal aastal Riias koos abikaasaga katku.
Talle kuulusid Vecmuiža, Mētaga, Ķēči, Jaunburtnieki (Sternhof) ja Urga mõis (Orgishof).
Perekond
Fabian Reinhold von Vietinghoff oli abielus Ursula von Poorteniga (suri 1710 Riias katku), kes oli Tallinna asehalduri Matthias von Poorteni ja Anna Elisabeth von Helmerseni tütar. Abielust sündisid :
Nižnedevitski rajoon
Nižnedevitski rajoon (vene keeles Нижнедевицкий район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Voroneži oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Nižnedevitski küla.
Rajoon piirneb kirdes Semiluki rajooniga, idas Hohholski rajooniga, kagus Repjevka rajooniga, lõunas Belgorodi oblastiga ja läänes Kurski oblastiga.
Rajooni pindala on 1240 km². Elanike arv oli 2012. aastal 20 209, 2009. aastal 21 759 ja 2002. aastal 24 077.
Nižnedevitski rajoonis on 51 asulat, mis kuuluvad viieteistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsaim jõgi on Devitsa.
Doringbaai
Doringbaai on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis West Coasti ringkonnas Matzikama vallas. Doringbaai asub Atlandi ookeani rannikul.
Doringbaai majakas ehitati 1963. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Doringbaai elanikest värvilisi 90,24%, valgeid 6,90%, mustanahalisi aafriklasi 2,70%, India või Aasia päritolu inimesi 0,08% ja teisi 0,16%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 96,45% inimesi ja inglise keelt 2,66%.
Toivo Tänavsuu
Toivo Tänavsuu (sündinud 14. veebruaril 1981 ) on SA Hille Tänavsuu Vähiravifond "Kingitud elu" üks asutajaid ja juhataja.
Elulugu
pisi|Toivo Tänavsuu 2016. aastal Tänavsuu on lõpetanud 1999 Arte Gümnaasiumi ning õppinud Viimsis Concordia Rahvusvahelises Ülikoolis. Tal on audiovisuaalse meedia bakalaureusekraad Tallinna Ülikoolist. 2002. aastast töötas ta Päevalehe majandustoimetuses reporterina. Aastatel 2007–2023 oli ta uuriv ajakirjanik nädalalehes Eesti Ekspress.
Ajakirjanikuna kirjutas Tänavsuu aastate jooksul ligi 4000 artiklit. 2006. aastal pälvis ta Eesti aasta noore ajakirjaniku preemia ning 2020. aastal üleriigiliste väljaannete parima olemusloo preemia 12. veebruaril 2020 Eesti Ekspressis ilmunud artikliga "Agu Uudelepa viimased päevad: „Võtsin kogu jõu kokku, et lastega veel hüvasti jätta".