cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Allosteeriline regulatsioon
Sensorid
Kiire konformatsiooni muutumise ja kõrge spetsiifika tõttu on allosteerilised valgud head biosensorid, sest võimaldavad tuvastada biomolekule isegi madalas kontsentratsioonis. Disaini poolest põhjustab allosteerilise ligandi seondumine valgule fluorestsentsi, pakkudes seeläbi visuaalset tagasisidet ning kvantitatiivset infot ligandi hulga kohta lahuses. Võimaldab määrata ainete hulka sõltumata nende keemilistest omadustest ja nähtavusest.
Sellist lähenemist on kasutatud keskmise pikkusega rasvhapete (C8-C12) tuvastamiseks lahusest. Kasutati G-valguga seotud retseptorit (GPCR), mis pärinevad imetaja rakkudest ja on viidud pärmi rakku. Võimaldab tuvastada rasvhappe hulka läbi fluorestsentsi. Sellise süsteemi tööks on vajalik, et tuvastatav aine oleks lahuses mitte raku enda sees.
Lülitid
Peamine viis allosteeria rakendamiseks sünteetilises bioloogias on lülitite loomine, mis kindla sisendi puhul annavad kindla väljundi. Näiteks Ostermeier lõi TEM1 β-laktamaasi, mille aktiivsus on reguleeritud läbi maltoosi olemasolu. Selline süsteem võimaldab kindla signaali juuresolekul saada kindlat väljundit ehk siis ensüümi aktiivsust.
Osula Vabadussõja mälestusmärk
Osula Vabadussõja mälestusmärk on Võru maakonnas Võru vallas Osula külas asuv Vabadussõda mälestav monument. Mälestusmärk on arvele võetud ajaloomälestisena.
Algselt mälestustahvlina loodud mälestusmärgi esimene asukoht oli Osula kooli saalis, kuhu see paigaldati 1932. aastal. Nõukogude okupatsiooni ajal võeti tahvel saali seinalt maha ning peideti. Taasiseseisvumise järel loodi algsest mälestustahvlist ja maakivirahnust 1990. aastal uus mälestusmärk Osula kooli ees asuvasse parki.
Kennel
pisi Kenneliks nimetatakse tõuregistrit pidavas organisatsioonis registreeritud tõutunnistustega/tõudokumentidega loomade, reeglina koerte ja kasside kasvatusfarmi.
Kennelile on iseloomulik omada ametlikult kinnitatud kennelnime, mis tõudokumentatsioonis lisatakse kennelis sündinud loomade nimele. Kenneliks nimetatakse ka hoonet või aedikut, kus näiteks koerad elavad, kui nad ei ela inimesega samades eluruumides.
Kärssmadu
Kärssmadu (Heterodon) on maoperekond.
Klassifikatsioon
Kärssmadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid :
Levila
Need maod elavad Põhja-Ameerikas.
Käitumine
Inimestega kohtudes käituvad need maod üsna omapäraselt. "Loomade elu" 5. köites, lk 284, kirjeldatakse nende käitumist inimesega kohtudes järgmiselt: "Alguses käituvad nad väga agressiivselt ja püüavad ehmatada: lamendavad kahekordselt keha eesmise osa, laiendavad tunduvalt kaela ja pead, sisisevad valjusti ja sooritavad avatud lõugadega raevukaid sööste vaenlase poole. Kui see hirmutamine mõju ei avaldanud, kaob mao kogu agressiivsus ja hakkab peale vaatemängu teine osa: madu hakkab avatud suu ja rippuva keelega krampi kiskuma ning kui krambid lõpevad, jääb liikumatult maapinnale lamama, kõht ülespoole. Tekib täielik illusioon surmast: madu ei reageeri puudutamisele, ta keha on lõtvunud ja omandab passiivselt sellise asendi, mis talle antakse. Kuid kui eemalduda, siis tõstab madu pea üles, vaatab ringi ja teinud kindlaks, et oht möödunud, pöördub kõhule ning roomab minema.
Paul Greenberg
Paul Greenberg (sündinud 1967) on ameerika esseist ja kirjanik, kelle teoste peamised teemavaldkonnad on loodus ja keskkond ning infotehnoloogia.
Kärssmadu
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Heterodon seisuga 26.04.2014.
Paul Greenberg
Temalt on ilmunud romaan "Leaving Katya" (2002) ja aimeraamat "Four Fish: The Future of the Last Wild Food" (2010), esseid ja artikleid.
Tatjana Jegoruškina
Tatjana Jegoruškina (sündinud 22. juunil 1984) on Eesti näitleja.
Ta on lõpetanud Tallinna Mustamäe Reaalgümnaasiumi ja 2006. aastal Moskva Kunstiteatri (MHAT) kool-stuudio (Igor Zolotovitski ja Sergei Zemtsovi klassis).
Brittany Maynard
Brittany Lauren Maynard (19. november 1984 – 1. november 2014) oli ravimatu ajuvähiga ameerika naine, kes otsustas oma elu lõpetada "siis, kui aeg tundus õige". Ta pooldas abistatud enesetapu legaliseerimist ja propageeris selle lubamist ning temast kujunes üks tuntumaid selle liikumise eestseisjaid USA-s.
Elu ja surm
Maynard sündis USA California osariigis Anaheimis. 2006. aastal sai ta bakalaureuse kraadi psühholoogias ja 2010. aastal magistrikraadi haridusteaduses. Talle meeldis reisida ja ta reisis palju Kagu-Aasia maades, muuhulgas õpetas Nepali orbudekodudes. 2012. aasta septembris abiellus Maynard Daniel Esteban Diazega ja nad kavatsesid pere luua. 1. jaanuaril 2014 diagnoositi tal teise astme astrotsütoom (ajuvähi vorm). Talle tehti osaline kraniotoomia ja osaline temporaalsagara resektsioon. Vähk tuli sellest hoolimata tagasi ja 2014. aasta aprillis anti neljanda astme astrotsütoomi ehk glioblastoomi diagnoos. Prognoosi kohaselt jäi Maynardil elada veel kuus kuud.
Maynard kolis Californiast Oregoni osariiki, et ära kasutada sealset väärikalt suremise seadust (Death with Dignity Law). Maynardi sõnul oli väärikas suremine tema enda ja ta perekonna jaoks parim valik. Koostöös mittetulundusühinguga Compassion and Choices ('kaastunne ja valikud') loodi Brittany Maynardi sihtasutus, mis töötab surmaabi legaliseerimise nimel nendes osariikides, kus seda praegu ei lubata. Maynard kirjutas ka CNNis avaldatud arvamusartikli "Minu õigus 29-aastaselt väärikalt surra" ("My right to death with dignity at 29").
Oktoobri alguses andis Maynard teada, et oli surma kuupäevaks valinud 1. novembri, ja surm saabub arsti väljakirjutatud medikamentide abil. Oktoobris külastas Maynard ka Grand Canyonit ja oli sellega täitnud kõik soovid oma surmaeelsete soovide nimekirjas. Veel 29. oktoobril ütles ta, et "praegu ei tundu õige aeg olevat," kuid ta tahab kindlasti oma elu lõpetada. 2. novembril 2014 andsid ajakirjandusväljaanded teada, et Maynard oli lõpetanud oma elu ümbritsetuna enda jaoks olulistest inimestest. Kooskõlas Oregoni seadustega märgiti surmatunnistusele surma põhjusena ajukasvaja.
Maynard andis ka oma viimases Facebooki postituses teada, et valis ise väärikalt lahkumise.
Surres oli Maynard elanud juba kauem, kui arstid talle aprillis lootust andsid. Sellega seoses on tõstatatud küsimusi, kui usaldusväärsed on arstid patsientidele veel elada jääva aja prognoosimisel.
Aktivism ja pärand
Surmaeelsetel nädalatel sai Maynardist USA eutanaasiateemalise debati nägu. Veebilehel People.com avaldatud lugu luges üle 16 miljoni inimese.
Meditsiinieetikaga tegelev Arthur Caplan kirjutas, et kuna Maynard oli "noor, elujõuline, veetlev... ja väga teistsugune" tavalisest suremisabi soovivast patsiendist (Oregonis keskmiselt 71-aastane), muutis ta "debati optikat" ja pani enda põlvkonna inimesed teema vastu huvi tundma. Marcia Angell kirjutas, et Maynardi tegevus oli tulevastele sama valikut soovivatele patsientidele suureks abiks. Teiselt poolt kritiseerisid mitmed surmahaigust põdevad patsiendid assisteeritud enesetapu propageerimist ja saatsid Maynardile kirju, et ta ümber mõtleks.
Kolm päeva pärast Maynardi surma mõistis üks kõrge Vatikani ametnik suremisotsuse hukka ja ütles: "Enesetapp ei ole hea. See on halb, kuna see ütleb ei elule ja kõigele, mida elu tähendab, meie missioonile siin ilmas ja meid ümbritsevatele inimestele." Kriitiline oli ka abordi- ja eutanaasiavastane ühing National Right to Life Committee, mis süüdistas Maynardiga koostööd teinud MTÜ-d Compassion and Choices Maynardi haiguse ekspluateerimises.
Maynardi ema kaitses tütre otsust ja kirjutas: "Minu 29-aastase tütre otsus surra rahulikult, selle asemel et füüsiliselt ja vaimselt alla käia ja suurte valude käes kannatada, ei peaks olema miski, mida taunivad teises maailmajaos olevad võõrad, kes ei tunne teda ega tea tema olukorra üksikasju." Maynardi surma ajal olid väärika suremise seadused kolmes USA osariigis, mitmes osariigis käisid eutanaasiateemalised vaidlused. Eutanaasia lubamise või mittelubamise küsimuses ameeriklaste arvamused lahknevad, üksmeel puudub. 9. juunil 2016 jõustus Maynardi koduosariigis Californias seadus, mis annab surmahaigetele inimestele võimaluse teatud tingimustel saada abi oma elu lõpetamiseks.
Omedu puupapivabrik
Omedu puupapivabrik oli vabrik Tartumaal Omedu asulas. Vabrik oli Kodavere kihelkonna üks tähtsamaid tööstusettevõtteid.
Vabrik tegutses 1920. aastatel. Vabriku omanik oli aktsiaselts Silva.
1923 töötas vabrikus üle 200 inimese.
Chełmno piiskoppide loend
Chełmno piiskoppide loend loetleb Chełmno piiskopkonna ülemkarjaseid alates 1466. aastast. Varasema kohta vaata: Kulmi piiskoppide loend.
Crystal (Colorado)
pisi|[[Crystal Mill Crystali jõe ääres. Crystal Mill on üks kõige kuulsamaid Colorado kummituslinnade vaateid]] Crystal on mahajäetud endine kaevanduslinn USA-s Colorado osariigis Gunnisoni maakonnas.
Asukoht
Crystal jääb maanteest State Highway 133 26 km kaugusele kagusse. Sinna viib tee Marble'ist, mis on läbitav ainult neljarattaveol. Crystal paikneb Crystali jõe orus ning on ümbritsetud kõrgete mägede ja männimetsadega. Crystali linn asub Crystali jõe ääres paiknevast Crystal Millist umbes 300 meetri kaugusel.
Ajalugu
1880. aastal avastas grupp maavaraotsijaid Rock Creeki (hiljem Crystali jõe) kaldal kristallisarnase kvartsi ja nimetas jõe kaldale loodud asula Crystal Cityks. 1883. aastal rajati linna korralik tee, mida mööda said veovankrid maaki vedada. Crystalist arenes paarisaja elanikuga linn. Suurem osa elanikest töötas Black Queeni, Lead Kingi ja Shreep Mountain Tunnelis ääres paiknenud Whopperi, Cinnamon Pride'i, Daisy ja Laura kaevanduses.
1880. aastate keskapaigaks ilmus Crystalis kohalik ajaleht Crystal River Current ning linnas oli kaks universaalkauplust, paarkümmend maja, paar salooni ja Crystal Club, kus pakuti vaid meesklientidele mitmesuguseid mänge ja jooke.
Tänapäeval
Crystali suurim vaatamisväärsus tänapäeval on Crystali jõe ääres paikneva maalilise Crystal Milli jäänused. See on populaarne fotografeerimise koht. Crystal Mill on endine elektrijaam.
Linda Eensaar
Haridus
Ta on õppinud Tartu Erakoolis ja Hugo Treffneri Gümnaasiumis ning kõrghariduse omandas Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituudis ajakirjanduse ja kommunikatsiooni erialal, kus sai 2016. aastal bakalaureusekraadi ning kaitses 2019. aastal magistritöö teemal "Juutuuberite video sisu analüüsi metoodika".
Töö ja ühiskondlik tegevus
Eensaar on töötanud Eesti Rahvusringhäälingus (teadusportaalis Novaator, Vikerraadio saates Huvitaja ) ja Äripäevas.
Ksenia Agarkova
Ksenia Agarkova (sündinud 11. oktoobril 1978 Taras Omski oblastis) on Eesti näitleja.
Ta lõpetas 2001. aastal B. Štšukini nimelise Teatriinstituudi.
Pärast instituudi lõpetamist töötas ta lühikest aega Moskva Satiiriteatris. Aastast 2002 on ta Vene Teatri näitleja.
Tuxer Joch
thumb|Tuxer Joch Weitentalist lõunasse vaadatuna
Tuxer Joch on mäekuru Zillertali Alpides kõrgusel 2338 m, mis ühendab Zillertali alumise oru Brenneri marsruudiga kohe Brenneri mäekurust põhjas. Kirdes kohe tipu all asub Tuxer Joch-Haus.
Ajalugu
Varasematel aegadel oli Brenneri marsruudilt üle Tuxer Jochi Zillertali orgu vilgas ratsatee. Juba eelajaloolistel aegadel oli sadul inimestele teada. Kivist valmistatud tööriistade leiud näitavad, et Tuxer Jochi ületasid kiviaja inimesed. Kurust leiti pronksiajast pärit dekoratiivne sõlg. Põllumehed ajasid oma kariloomi üle sadula ning põllumehed ja kaupmehed ületasid kuru ka kohalikke tooteid vedades. Aeg-ajalt möödusid seda teed pidi ka matuserongkäigud, kuna Tuxi küla kuulus kord Schmirni kihelkonda sadula teisel küljel, nii et surnuid tuli sinna kanda. Hiljem muudeti seda koguduse struktuuri, kuid ilmalikku halduskorraldust muudeti alles 1926. aastal. Kuid Tuxer Tal oli olnud pikka aega orienteeritud Zillertalile ja kui seda hiljem 19. sajandil maantee ühendas, kaotas Tuxer Joch oma tähtsuse kohaliku liikluse jaoks ja on sellest ajast alates tegutsenud üksnes jalutajate transiidina.
Aastatel 1940/41 tekkis plaan rajada Tuxer Jochi kohale turismitee ja töötati välja täielik projekt. See projekt ei olnud loodud ainult turismi eesmärgil, sest kõrvalteel Brenneri mäekuruni oli märkimisväärne sõjalis-strateegiline tähtsus Wehrmachti jaoks.
Aladin Šišić
Aladin Šišić (sündinud 28. septembril 1991 Cazinis) on Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Bosnia ja Hertsegoviina kõrgliiga klubis FK Sarajevo.
2013–2014 mängis ta Eesti Meistriliiga klubis JK Tallinna Kalev (31 liigamängu ja kaheksa väravat). Aastatel 2014–2016 mängis ta Sloveenia kõrgliiga klubis NK Domžale. Alates 2016. aastast on ta mänginud Bosnia ja Hertsegoviina kõrgliigas, kuni 2018. aastani Doboj Kakanj FK Mladostis ja seejärel Sarajevos. Hooajal 2018–19 tuli ta Sarajevoga riigi meistriks.
Loogikaanalüsaator
pisi|Tektronix TLA5204 eraldiseisev loogikaanalüsaator Loogikaanalüsaator on mõõteseade digitaalsignaalide mõõtmiseks. Digitaalsetes elektroonikaskeemides kasutatakse valdavalt kahendloogikat kus on kaks võimalikku olekut: 0 (madal, väär) ja 1 (kõrge, tõene). Neile kahele olekule vastab füüsikaline suurus, milleks on tavaliselt elektriline pinge. Viimast mõõdetakse maa ehk üldjuhtme suhtes.
Loogikaanalüsaatorid võeti kasutusele ligikaudu samal ajal kui ilmusid esimesed mikroprotsessorid. . Kuigi ostsilloskoobiga saab digitaalsignaale hästi mõõta, on keerulisemate digitaalahelate mõõtmisel peamiseks piiranguks ostsilloskoobi väike sisendite arv.
Liigitus
Loogikaanalüsaatorid liigitatakse kolmeks:
Kasutusviisid
pisi|Arvutipõhise loogikaanalüsaatori ajalise analüüsi näide Loogikaanalüsaatoril on kaks peamist kasutusviisi. Esimene kasutusviis on olekute analüüs. See hõlmab uuritava seadme olekute kontrollimist ja võrdlemist soovituga. Siinjuures on skeemi või skeemiosa olek kõigi uuritavate ahelate (näiteks andmesiini) kahendväärtuste (üksikute olekute) kogum. Olekut vaadatakse olukorras kus andmed on kehtivad ehk taktsignaali väljakujunenud olukorras. Kuvatavaks väljundiks võib olla kahendkood, olekute graaf (lõplik olekumasin) või dekodeeritud andmed (näiteks SPI või I2C protokollide käsud). Teine kasutusviis on ajastuse analüüs. Sel juhul uuritakse signaalide ajalisi kestusi ning nende omavahelisi ajalisi viiteid. Siin on väljundiks ajadiagramm ning sarnaselt ostsilloskoobiga kuvatakse ka loogikaanalüsaatori x-teljel aeg ja y-teljel signaali väärtus. Peamine erinevus ostsilloskoobist seisneb aga loogikaanalüsaatori y-telje väärtuste diskreetsuses. Teisiti öeldes on y-teljel ehk vertikaalteljel kuvatavad väärtused kas kõrgel nivool (loogiline 1) või madalal nivool (loogiline 0). Seega näitab vertikaaltelg loogikanivood, mitte signaali pinge amplituudi. Mitme signaali mõõtmisel kuvatakse iga signaal eraldi real.
Tööpõhimõte
Loogikaanalüsaator käivitatakse trigeri seadistamisega. Trigeri rakendumisel hakkab analüsaator sisendsignaali diskreetima ajahetkedel, mis on määratud diskreetimissagedusega. Diskreetimissagedust saab kasutaja muuta. Suurema väärtuse korral saab signaali ajaliselt vähem salvestada, kuna seadme mälumaht on piiratud. Võendamissageduse valimisel lähtutakse Nyquisti-Shannoni teoreemist, mille järgi peab võendamissagedus olema vähemalt kaks korda suurem sisendsignaali suurimast sagedusest. Selle nõude eiramisel saadakse valed tulemused: lühikene impulss võib jääda märkamatuks, kui see satub kahe võendamishetke vahele. Kui aga lühike impulss satub võendamishetkele kuvatakse see kogu kahe võendamishetke ulatuses. Mitme järjestikuse lühikese impulsi korral võib väljundsignaal oluliselt erineda tegelikust signaalist. Seda tüüpi tulemusi nimetatakse alias-diskreetmoonutusteks.
Mõõdetud kahendväärtused salvestatakse puhvermällu. Seejärel saab salvestatud signaali uurida olekute analüüsi või ajalise analüüsi vahenditega. Andmete mällu salvestamiseks on kaks meetodit: esiteks iga diskreedi salvestamine, teiseks ainult oleku muutuste salvestamine. Viimane on mälu kasutuselt kokkuhoidlikum.
Triger
Eristatakse kolme tüüpi trigereid. Diskreetimise käivitamise võib lubada ka alles pärast teatud arvu trigeri sündmuste läbimist. Mõned seadmed näitavad signaali väärtusi ka enne trigeri käivitumist. Sel juhul loogikaanalüsaator pidevalt küll mõõdab sisendsignaali kuid ekraanil kuvatakse signaal alles pärast trigeri käivitumist.
Olulisemad parameetrid
Järgnevalt on toodud loogikaanalüsaatori Tektronix TLA5204 olulisemad parameetrid. Ehituselt on Tektronix TLA5204 kohandatud personaalarvuti, mis kasutab Microsoft Windows XP operatsioonisüsteemi ja loogikaanalüüsiks tarvilikke rakendusprogramme.
Loogikaanalüsaatorite sisendkanalite arv varieerub erinevatel seadmetel alates mõnest kuni mitmesajani.
Puhvermälu mahust sõltub, kui palju diskreete saab loogikaanalüsaatorisse salvestada. Sellest sõltub ka mõõteakna ajaline kestus.
Wertingen
Wertingen on linn Saksamaal Baieri liidumaal Švaabimaa ringkonnas Dillingeni kreisis, Wertingeni valla keskus. Asub Dillingenist 13 km kaugusel idas ja Augsburgist 28 km kaugusel loodes.
Aivar Priidel
Aivar Priidel (sündinud 12. mail 1977) on eesti endine jalgpallur.
Ta mängis mitmetes Eesti klubides, sh FC Levadia Tallinn.
1995 mängis ta kaks mängu Eesti jalgpallikoondises.
Larissa (eesnimi)
Larissa (vene keeles Лариса) on naisenimi.
Moštšun
Moštšun on küla Ukrainas Kiievi oblastis Butša rajoonis.
Larissa (eesnimi)
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 60. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Larissa 2458 naisel.
Moštšun
Ajalugu
Küla on asutatud 1664. aastal.
2022. aasta sõjategevus
21. märtsil 2022 õnnestus Ukraina vägedel asulast Vene väed välja tõrjuda.
Luggenhusen
Luggenhusen oli Eestimaa vasallisuguvõsa. Suguvõsa nimi tuleneb Lüganuse külast ja Lüganuse kihelkonnast.
1534 on ürikutes mainitud Tartu piiskopi vasalli Robert Jürgen de Luggenhusen'it.
Kahvatu seensamblik
Kahvatu seensamblik (Baeomyces carneus) on samblik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (2012).
Eestis on teda leitud eriti Kagu-Eestist.
Lidija
Lidija (vene keeles Лидия) on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 703. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Lidija 114 naisel.
Laanerünk
Laanerünk on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Laanerünk uueks perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Lampe. Rudolf Laanerünga palvel kanti Laanerünk perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 148 all (Siseministeeriumi teadaanne 4. septembrist 1935).
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Brookusmägi
pisi|Vaade [[Olevimägi|Olevimäele Sulevimäelt]] Brookusmägi (ka Brokusmägi) on ajalooline piirkond Tallinna vanalinna Tallinna all-linna kirdeosas. Paikkond sai nime vanalinna Pika tänava ääres maju omanud Brockhusenite kaupmehesuguvõsa järgi. Johannes Bruckhusen, omandas juba 1380. aastal kinnisvara praegusel Sulevimäel, vana vene kiriku vastas (1410. aastal on mainitud vene kirikut asuvat juba uues kohas – Vene tänaval). Ka hiljem leidus seal sama perekonnanimega majaomanikke, seetõttu on raske tänavanime tekkeaega ja konkreetset nime andjat kindlaks määrata. Brookusmäge on esmamainitud 1648. aastal.
Tallinnas on Brookusmäe nime kandnud kaks tänavat: Suur Brookusmägi ja Väike Brookusmägi (saksa keeles vastavalt Grosser Brokusberg ja Kleiner Brokusberg; vene keeles Большая Брокусова гора, Малая Брокусова гора). Piirkonna vanimad nimed olid mons arene (1332) ja Zantberg (1337), mõlemad tõlkes 'liivamägi'. Sellest tulenevalt nimetati ka Väikest Rannaväravat 1368. aastal porta sant.
1935. aastal nimetati Suur-Brookusmäe tänav Olevimäe tänavaks ja Väike-Brookusmäe tänav Sulevimäe tänavaks. Nende ristumiskohta nimetati 1989. aastal Brookusplatsiks.
Juris Jurašs
Juris Jurašs (sündinud 6. augustil 1975) on Läti poliitik. Ta oli 2018–2022 Läti Saeima liige ja erakonna parlamendifraktsiooni esimees. Ta on 2017. aastast Uue Konservatiivse Erakonna liige.
Elulugu
Juris Jurašs sündis 6. augustil 1975 Burtnieki külas tulevase hobusekasvataja Jānis Jurašsi peres. Ta lõpetas 1999. aastal Läti Politseiakadeemia bakalaureuseõppe ja 2007. aastal Läti Politseiakadeemia magistri.
2017–2018 oli ta Riia linnavolikogu liige. 2018. aasta parlamendivalimistel valiti Jurašs Kurzeme ringkonnas Läti 13. Seimi. 2020. aastast on ta Seimi Uue Konservatiivse Erakonna fraktsiooni esimees ja õiguskomisjoni kriminaalõiguspoliitika allkomisjoni sekretär. Märtsis 2022 loobus Jurašs Läti Seimi saadikukohast ja läks Ukrainasse vabatahtlikult võitlema Venemaa sissetungi vastu Ukraina relvajõudude poolel. Ta võitles Irpinis ning 5 kuud Izjumi all.
Tarmo Tagamets
Tarmo Tagamets (sündinud 14. märtsil 1978) on eesti näitleja ja lavastaja.
2001. aastal lõpetas ta Viljandi Kultuuriakadeemia teatrikateedri näitleja erialal. Samast aastast on ta Eesti Näitlejate Liidu liige.
Ta oli aastatel 2001–2006 vabakutseline näitleja, seejärel 2006–2009 Võru Teatriateljee näitleja. Aastatel 2009–2012 töötas Võru Linnateatri kunstilise juhina. 2012–2014 oli ta vabakutseline näitleja ja lavastaja. Rakvere Teatri näitlejaks oli Tarmo Tagamets 2014–2021. 2021. aastal liitus teatriga Müüdud Naer.
Sibulkuppel
Sibulkuppel (vene keeles луковица, луковичный купол või луковичная глава) on katuse või tornikiivri erivorm, mida iseloomustab sibula kuju. Sibulkupli laius ületab kuplit toetava tambuuri või torni läbimõõdu ja sibulkupli kõrgus ületab kupli laiuse. See katusevorm esineb enim tornikuplina Ukraina ja Venemaa kirikuarhitektuuris ning nendest mõjutatud neostiilides, aga ka muudes ehitustraditsioonides Lähis-Idas, Indias, Kesk-Euroopas näiteks Baierimaa, Austria ja Põhja-Itaalia katoliku kirikutel.
Kuigi sibulkuppel seostub tänapäeval suures osas õigeusu kirikuarhitektuuriga, pole see sealgi ainuke võimalik katusevorm. Õigeusu kirikarhitektuuri teised kuplikujud on ukraina barokis esinev pirnjas kuppel ja Kiievi-Vene keskaegsetele kirikutele iseloomulik kiiverjas kuppel.
Ajaloost
Sibulkuppel ei esine Kiievi-Vene vanemas, veel Bütsantsi mõjudega arhitektuuris. Vanemate, enne mongolite vallutust ehitatud kirikute kuplid olid poolkerajad nagu Bütsantsis või kiiverja kujuga nagu näiteks Vladimiri Jumalaema Uinumise katedraalil. Sibulkuppel hakkab Venemaa arhitektuuris laialt levima Ivan Julma valitsusajal, näiteks on sibulkuplitega tornid Kaasani vallutamise auks ehitatud ja 16. sajandist peaaegu muutumatult säilinud Jumalaema Kaitsmise kirikul Moskvas.
Hüpoteese selle katusevormi kohta on erinevaid, mõned uurijad peavad seda elementi islamimaadest laenatuks, teised on otsinud nende lähtekohta vanavene puitarhitektuurist, milles nii telkkatus kui ka botška-katus ei võimalda lume kogunemist katusele. Vanavene arhitektuuri uurijad Nikolai Voronin ja Sergei Zagrajevski on kirjalikele ja pildilistele allikatele toetudes paigutanud oma töödes sibulkuplite kasutuse alguse 16. sajandist varasemasse aega, 12.-13. sajandisse.
Mõõtetehnoloogia
Mõõtetehnoloogia on mõõtetehniliste võtete ja mõõtevahendite kogum teatud mõõtmiste teostamiseks.
Samas tähenduses kasutatakse ka termineid "mõõtemeetodid" ja "mõõtmiste metoodika" ja "mõõtetehnika".
Kitsamas tähenduses võib mõõtetehnoloogia tähendada teatud mõõtmistehnilise või signaalitöötluse meetodi kasutamist. Näiteks elektroonsetes mõõtevahendites võidakse kasutada signaali sünkroonmuundamist (lock-in technology), elektritakistuse mõõtmiseks võidakse kasutada mõõtesilda jms.
Sara Teitelbaum
Sara Teitelbaum (20. juuli 1910 Tapa – 7. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane, võrk- ja korvpallur.
Aastatel 1926–1933 tuli ta Eesti meistrivõistlustel individuaalselt 16 korda Eesti meistriks (5 korda 100 m jooksus, 3 korda kaugushüppes ja kettaheites, 2 korda 400 m jooksus ja kuulitõukes ning 1 korra odaviskes) ning võitis 11 hõbe- ja 4 pronksmedalit. 1930 võitis ta Eesti meistrivõistlustel 4 x 100 m teatejooksus.
Suri tuberkuloosi.
Isiklikku
Ta vend oli tõstja Rubin Teitelbaum.
Neresheim
pisi|Vaade [[Neresheimi klooster|Neresheimi kloostrile]] Neresheim on linn Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal Ostalbkreisis, Neresheimi valla keskus. Asub Heidenheimist 16 km kaugusel kirdes ja Aalenist 20 km kaugusel kagus.
Linna juures asub Neresheimi klooster.
Intermetso
Intermetso ehk intermezzo (itaalia intermezzo, keskladina sõnast intermedium, või ladinakeelsest intermedius 'vahepealne') on itaaliakeelne termin, mis kõige üldisemas tähenduses on vahemäng kahe suurema osa vahel lavateoses, näiteks draamas või ooperis, või pikemas muusikateoses. Laiemas tähenduses sama mis intermeedium. Muusikaajaloos on see sõna erinevatel ajastutel kandnud erinevaid tähendusi.
Renessanss
15.-16. sajandil nimetati intermetsot intermedio ja see oli õukonnapidustustel etendatud muusikat, värssteksti, tantsu ja pantomiimi ühendav kostümeeritud etendus, enamasti vahemänguna sõnalavastuse vaatuste vahel.
Hispaania kuldajastu teatris oli entremés ehk paso koomiline lühistseen, mis lõppes muusika ja tantsuga ja mida esitati draamaetenduse vaatuste vahel.
Barokk ja ooperi-intermezzo
17. ja eriti 18. sajandil oli intermezzo Itaalias koomiline lühikese ooperi taoline vahemäng opera seria vaatuste vahel. Intermezzo oli iseseisva süžeega, kuigi lühem kui opera seria, mille vahele oli see lülitatud; tüüpiliselt oli intermetsode sisu kontrastina opera seria ' le koomiline ja olmeline, tegelaskujud pärit madalamate klasside hulgast või oli tegelaste hulgas mõni commedia dell'arte karakter. Naljad sündmustikus olid sageli burlesksed, kasutati slapstick-komöödia elemente, maskeeringu ja ümberriietumise motiive, murdekeelt ja roppusi. Kuulsaim intermezzo sellest ajast on Pergolesi "La serva padrona", mida peetakse ühtlasi esimeseks koomiliseks ooperiks (opera buffa) ja mis vallandas pika sõnasõja itaalia ja prantsuse esteetika pooldajate vahel opera buffa ' s (Querelle des Bouffons 'koomikute kähmlus).
Intermetso-repertuaar kasvas ja levis jõudsamalt kui opera seria, seal esinesid sageli nimekad lauljad, koomiline sisu tagas populaarsuse ja intermetsosid oli lihtsam ja odavam lavastada. 1730. aastal olid koomilised intermetsod jõudnud igasse Euroopa nurka ja isegi Moskvasse kaua enne kui seal lavastati opera seria ' t.
Intermezzo Prantsusmaa ekvivalent intermède oli oluline kohaliku muusikateatri mõjutaja ooperi kõrval ja sellest kasvasid 18. sajandi jooksul välja vodevill ja opéra comique. Erinevalt Itaalia intermezzo ' st, mis tervenisti lauldi, kasutati Prantsusmaal vahemängudes muusika kõrval proosateksti ja see element kandus hiljem edasi neist kujunenud žanridesse.
Hilisem intermezzo muusikateatris
Richard Straussi kahevaatuselise ooperi "Intermezzo" (1924) nimi kannab iroonilist tähendust.
Intermezzo instrumentaalmuusikas
19. sajandil tekkis sõnale "intermezzo" uus tähendus, seda hakati üha enam kasutama instrumentaalmuusika kontekstis. See tähistas ikka väikest vaheosa instrumentalteose suuremate osade vahel, kuid stiililt ja funktsioonilt leidus väga erinevaid intermetsosid.
Bernard Bolzano
Bernhard Placidus Johann Nepomuk Bolzano (Bernard Bolzano; 5. oktoober 1781 Praha – 18. detsember 1848 Praha) oli matemaatik, loogik, filosoof, teoloog, katoliku preester ja antimilitarist, kelle emakeel oli saksa keel.
Bolzano postuumselt ilmunud raamatut "Paradoxien des Unendlichen" ("Lõpmatuse paradoksid") imetlesid paljud hilisemad silmapaistvad loogikud, nende seas Charles Sanders Peirce, Georg Cantor ja Richard Dedekind. Tema tuntuim töö on siiski 1837. aastal ilmunud "Wissenschaftslehre" ("Teadusõpetus"), neljaköiteline teos, mis käsitles mitte üksnes teadusfilosoofiat, vaid ka loogikat, epistemoloogiat ja teaduspedagoogikat. Selles töös arendatud loogikateooriat peetakse tänapäeval teedrajavaks. Tema teiste kirjutiste hulka kuuluvad neljaköiteline "Lehrbuch der Religionswissenschaft" ("Religiooniteaduse õpperaamat") ja metafüüsikaalane "Athanasia", mis kaitseb hinge surematust. Samuti on Bolzanol väärtuslikke kirjatöid matemaatikas, mis jäid praktiliselt tundmatuks, kuni Otto Stolz avastas paljud ta kaotsiläinud artiklid ja avaldas need 1881. aastal.
Tema mõju filosoofiale näis algselt jäävat põgusaks. Hiljem avastasid Bolzano teosed siiski Edmund Husserl ja Kazimierz Twardowski, kes mõlemad olid Franz Brentano õpilased. Nende kaudu kujundas Bolzano oluliselt nii fenomenoloogilist kui ka analüütilist filosoofiat.
Sünkroonmuundamine
Sünkroonmuundamine on signaali või energia muundamise meetod, mille puhul protsessid toimuvad sünkroonselt juht- või tugisignaaliga. Matemaatiliselt on selle vasteks korrutamine tugisuurusega. Korruti kasutamise korral on selleks tugisignaal ise.
Energia muundamisel tähendab sünkroonsus tihti sünkroonsus elektrivõrgu vahelduvpingega. Näites toitealadites võidakse kasutada dioodalaldi asemel ökonoomsemat sünkroonsete lülititega sünkroonalaldit.
Mõõtetehnikas võidakse sünkroonalaldit kasutada sellele lähedasel põhjusel elektronlülititele omase lineaarsuse tõttu, mis võimaldab alaldada ka madala pingega signaale (näiteks millivoldiseid).
Mõõtetehnikas on sünkroonmuundamise kasutamisel ka teisi põhjuseid. Üks nendest on see, et sünkroondetekteerimisel ei toimu madala nivooga signaalide mõõtedetekteerimise puhul signaaliga kaasneva müra detekteerimist (kuigi toimub müra spektri teisendamine sagedusvallas). Teine põhjus on vektromõõtmise realiseerimise võimalus.
Poola eriväed
Väeliik loodi praegusel kujul 24. mail 2007. Väeliigi juhatus asub Krakówis.
Bruno Pontecorvo
pisi|Bruno Pontecorvo Bruno Pontecorvo (vene keeles Бруно Максимович Понтекорво; 22. august 1913 Marina di Pisa – 24. september 1993 Dubna, Moskva oblast) oli juudi päritolu Itaalia ja Nõukogude Liidu füüsik.
Bruno Pontecorvo oli pärit ettevõtja perekonnast. 1933. aastal lõpetas ta füüsika alal Rooma Ülikooli ja asus tööle Enrico Fermi laboratooriumis. Alates 1936. aastast töötas Fermi Pariisis Frédéric Joliot-Curie ja Irène Joliot-Curie laboratooriumis. Seal tutvus ta itaalia kommunistlike emigrantidega ja astus Itaalia Kommunistlikku Parteisse. Pavel Sudoplatovi väitel tekkisid ta sel ajal ka kontaktid Nõukogude luurega. 1940–1948 töötas Pontecorvo Ameerika Ühendriikides ja Kanadas, 1948–1950 Suurbritannias. 31. augustil 1950 lahkus Bruno Pontecorvo koos oma naise ja kolme lapsega salaja Nõukogude Liitu. 1950. aasta septembril lõpus asus ta tööle Teaduste Akadeemia Elektrofüüsika laboratooriumis (mis hiljem nimetati ümber Teaduste Akadeemia Tuumaprobleemide Instituudiks). 1958. aastal valiti ta Nõukogude Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks, 1964. aastal aga akadeemikuks. 1955. aastal astus Bruno Pontecorvo Nõukogude Liidu Kommunistlikku Parteisse.
Mokakilbis
Mokakilbis (ladina scutum labiale, sün labiale, mitm scuta labialia) on paljudel soomuselistel pead katva naha soomus.
Asare mõis
pisi|Endine mõisavalitseja maja Asare mõis (läti keeles Asares muiža, saksa keeles Assern) on mõis Lätis Aknīste piirkonnas Asare vallas Asares.
Teavet mõisa varasemate omanike kohta saab Asare luteri kiriku vitraažidelt, kus on kujutatud mõisa omanikke. Aastail 1561–1748 olid need Weissid, 1748–1756 Grimberg Altenbockide perest, 1756–1834 Holtid ja sealt võõrandamiseni von Valterid. Kui Jaunsubate kirikla oli veel Asare mõisa karjamõis, asus seal piirkonna suurim viinaköök. Aastast 1924 tegutses peahoones kool, aga see hävis aastal 1926. Säilinud on arvukad kõrvalhooned, ühes neist asub vallamaja.
Mõisakompleks hakkas kujunema 1741 aastal, olles piirkonnas üks esimesi uusgooti stiili näiteid. Aastaks 1840 olid mõisakompleksis kõik hooned sellele stiilile vastavalt uuendatud. 1749. aastal ehitatud peahoonest on järele jäänud vaid varemed, ent mõisakompleks ise on hästi säilinud. Alles on mõisavalitseja maja ja teenijate maja, ait, puuviljaaait, kaks pruulikoda, pruulmeistri maja, pruulikodade majandushooned, aidad, aedniku maja, laut, sepikoda. Mõisa juures olid ka kirik ja kõrts. Veidi eemal asuvad mõisa küünid ja tuuleveski varemed. Mõisakompleksi juurde kuulub ka mõisa rahula.
Park rajati 18. sajandil ja on vabakujundusega. Parki piirab graniidist (maakivist) kiviaed. Park oli liigirikas, seal kasvavad praegugi mitmed võõrliigid: Douglase kuusk, euroopa nulg, siberi nulg. Pargis asub nn Templimägi, kust avaneb hea vaade mõisale.
Franz Brentano
pisi|Franz Brentano Franz Clemens Honoratus Hermann Brentano (16. jaanuar 1838, Marienberg am Rhein, Reinimaa, Preisi kuningriik – 17. märts 1917, Zürich, Šveits) oli Saksa filosoof ja psühholoog. Tema tööd mõjutasid muuhulgas Sigmund Freudi, Edmund Husserlit, Kazimierz Twardowskit ja Alexius Meinongit.
Elulugu
Brentano sündis Boppardi lähedal Marienbergis. Ta õppis filosoofiat Müncheni, Würzburgi, Berliini ja Münsteri ülikoolides. Ta huvitus Aristotelesest ja skolastilisest filosoofiast. Oma väitekirja "On the manifold sense of Being in Aristotle" kirjutas ta Tübingenis. Seejärel asus ta õppima teoloogiat ning liitus Müncheni ja seejärel Würzburgi usukooliga. Ta määrati katoliku preestriks 6. augustil 1864. Aastatel 1865–1866 kirjutas ja kaitses ta oma lõputöö, seejärel töötas lektorina Würzburgi ülikoolis. Tema õpilaste hulka kuulusid teiste seas Carl Stumpf ja Anton Marty. Aastatel 1870–1873 oli Brentano tugevalt seotud paavstliku eksimatuse debatiga. Selle dogma täieliku oponendina loobus ta preesterkonnast ja senisest ametist aastal 1873. 1879. aastal lahkus ta kirikust. 1874 avaldas Brentano oma põhitöö "Psychologie vom empirischen Standpunkte" ("Psühholoogia empiirilisest vaatepunktist"). Aastatel 1874–1895 õpetas ta Viini Ülikoolis. Tema õpilaste hulka kuulusid Edmund Husserl, Alexius Meinong, Christian von Ehrenfels, Rudolf Steiner, Tomáš Masaryk, Sigmund Freud, Kazimierz Twardowski jpt. Alustades oma professorikarjääri, sunniti ta 1880. aastal loobuma oma Austria kodakondsusest ja professoriametist, et abielluda. Ülikooli lubati tal jääda privaatdotsendina. Pensionile jäämise järel kolis ta Firenzesse Itaalias, naastes Zürichisse Esimese maailmasõja ajal. Brentano suri 1917. aastal.
Fraisse-sur-Agout
Fraisse-sur-Agout [fres sür ag'uu] on asula ja vald Lõuna-Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus.
Kukka rahu
Kukka rahu (varem ka 1. Kukka rahu) on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kukka lahes asuv 5,4 hektari suurune saar (rahu). Rahu rannajoone pikkus on 1,8 kilomeetrit. Kukka rahust 200 meetri kaugusel asub Pikkrahu (varasema nimega ka 2. Kukka rahu).
Franz Brentano
Taju teooria
"Psühholoogia empiirilisest vaatepunktist" järeltrükis ütles ta aga oma eelmisest vaatest lahti. Ta püüdis seda teha ilma oma eelmisi argumente ümbertöötlemata, kuid selgus, et seda saatis täielik ebaedu. Uue vaate kohaselt kuuleme me teatud heli kuuldes midagi välisest maailmast, sisemise taju füüsilist fenomeni pole olemas.
Kukka rahu
Rahu on liivase pinnamoega ja kuulub Väinamere hoiualasse.
Franz Brentano
Otsustuse teooria
Brentanol on otsustuse teooria, mis on erinev praegu üldkehtivast (Frege anlikust) vaatest. Brentano otsustuse teooria keskmeks on idee, et otsustus sõltub esitluse olemasolust, kuid see esitlus ei pea olema kinnitav. Tema idee kohaselt ei ole kinnitus piisav otsustuse tegemise jaoks, sest leidub ka otsustusi ilma kinnitava sisuta. Lisaks on otsustused alati eksistentsiaalsed. See eksistentsiaalsuse väide viitab sellele, et kui keegi hindab, et S on P, siis otsustab ta, et eksisteerib mingi S, mis on P Brentano eitas ideed, mille kohaselt esinevad kõik otsustused stiilis S on P. Tema enda sümbolite järgi esinevad otsustused stiilis +A (A on olemas) või –A (A pole olemas). Brentano kolmanda fundamentaalse väite kohaselt on kõik otsustused kas positiivsed (otsustus, et A on olemas) või negatiivsed (otsustus, et A pole olemas). Seega võime kujutleda olukorda, kus me kahtleme selles, kas kääbused on olemas või mitte. Sel hetkel on meie mõtteis olemas esitlus kääbusest. Juhul, kui me otsustame, et kääbuseid pole olemas, siis otsustame me sellega, et esitlus, mis me peas on, ei vasta millelegi tegelikult eksisteerivale. Me ei pea seda sõnades väljendama või mingl muul moel seda otsustust kinnitama. Otsustus leiab aset olemasoleva esitluse eitamisel või tõeseks tunnistamisel. Brentano otsusutuse teooria probleem ei seisne mitte selles, et kõik otsustused on eksistentsiaalsed otsustused, vaid selles, et ta ei teinud mingisugust vahet esitlusel ja objektil endal. Esitlus eksisteerib objekti kujutlusena meie peades, mistõttu ei saa me päriselt otsustada, et A ei ole olemas, sest sellisel juhul otsustame me, et ka kujutlust pole olemas (mis on võimatu kui arvestada Brentano ideed, et kõigil otsustustel on objekt, mis eksisteerib ka esitluses). Twardowski teadvustas seda probleemi ning lahendas selle eitades, et objekt on võrdne selle esitlusega. See on küll üksnes Brentano taju teooria muudatus, kuid sel on omad tagajärjed otsustuse teoorial, mistõttu võime järeldada, et meil võib olla esitlus (mis eksisteerib), kuid samal ajal saame otsustada, et seda objekti ei eksisteeri tegelikkuses.
Kukka rahu
Rahu koordinaadid on.
Marella Discovery
Marella Discovery (kuni 2016 Splendour of the Seas, TUI Discovery) on teine Vision-klassi ristluslaev. See kuulub ettevõttele UK Cruise Charter 1 ja seda opereerib laevakompanii Thomson Cruises.
Ehitamine
Laev telliti 1. märtsil 1993. Kiil pandi laevale tehasenumbriga B31 Prantsusmaal Saint-Nazaire'is Chantiers de l’Atlantique'i laevatehases 4. septembril 1994. Vettelaskmistseremoonia toimus 17. juunil 1995. 15. märtsil 1996 sai laev valmis ja anti omanikele üle. Laev ristiti 29. märtsil 1996 Southamptonis, ristiemaks sai Lisa Wilhelmsen. Laev asus esmareisile 31. märtsil 1996 Southamptonist Barcelonasse.
Splendour of the Seas moderniseeriti tublisti 2001 ja 2011. Viimase remondi ajal tehtud muudatustest on väljast vaadates kõige silmatorkavam uute rõdude paigaldamine.
Tehnilised andmed
Marella Discovery on 264 m pikk, 32 m lai, 50 m merepinnast kõrge ja tema süvis on 7,9 m. Laeva kogumahutavus on 69 130 ja veeväljasurve 35 396 t. Laeva suurim kiirus on 24 sõlme ning sellelt kiiruselt täieliku seismajäämiseni kulub 6 minutit ja 45 sekundit, selle ajaga sõidab laev 1,892 km.
Laeva peamasina moodustavad 5 Wärtsilä Vasa 12 V 46B mootorit, millest igaühe võimsus on 11,7 MW ehk kokku 58,5 MW. Laeva sõuseadme moodustavad 2 fikseeritud propellerit, millest kummagi läbimõõt on 5,8 m. Peale selle on laeval kaks 1,5 MW vööripõtkurit ja 1,728 MW ahtripõtkur. Laevale on paigaldatud ka kaks 6,1 m pikka ja 10,8 m² pindalaga stabilisaatorit.
Reisijate ala
Laeval Marella Discovery on 11 tekki, millest reisijate kasutada on 2.–7. tekk. Laeval on 902 kajutit, kus on kohti 2074 reisijale. Laevapere suurus on 720–750 liiget. 9. ja 10. tekil asuvad laeva peaujula, solaarium, üheksaauguline minigolfirada ja mägironimissein. Kõige ülemisel, 11. tekil asub restoran. Laevapere kajutid on 1. tekil. Laeval on teater, kasiino ning mitmesugused kauplused ja söögikohad.
Kõigis kajutites on seif. Kuna laev on mõeldud sõitmiseks Euroopa ja Ameerika vahet, on igas kajutis nii 110 W kui ka 220 W pistikupesa. Kõigis kajutites on telefon, millega saab teha nii sisekõnesid teistesse kajutitesse kui ka väliskõnesid satelliitside kaudu mandrile. Laeval on internetikohvik ja mitu traadita interneti ala. Internetti saab kasutada ükskõik mis kellaajal, kaasa arvatud merel, kuid see on tasuline.
Laeval olevad seadmed suudavad valmistada iga päev 1100 m³ magevett, aga keskmiseks tarbimiseks hinnatakse 600 m³ magevett päevas.
Reisid
Talviti korraldati laevaga TUI Discovery 3–12 päeva pikkusi reise Lõuna-Ameerikas, need väljusid Brasiiliast. Suviti korraldati temaga 7 ööd kestvaid reise Vahemere idaosas ja need väljusid Veneetsiast.
Lilija
Lilija (vene keeles Лилия) on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 586. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Lilija 165 naisel.
Ain Tammus
Ain Tammus (sündinud 15. juulil 1969) on Eesti endine jalgpallur (väravavaht) ja väravavahi treener.
Klubikarjäär
1997–1998 mängis ta kolm mängu Eesti jalgpallikoondises.
Lepassaare raudteejaam
pisi|300px|Lepassaare raudteejaam aastal 2021 Lepassaare raudteejaam (varasema nimega Vastseliina raudteejaam; vene keeles Нейгаузен ) on raudteejaam Võru maakonnas Võru vallas Lepassaare külas.
Juss Haasma
pisi|Juss Haasma, 2008 Juss Haasma (sündinud 23. augustil 1985 Tallinnas ) on eesti näitleja ja muusik.
Lepassaare raudteejaam
Reisirongid peatusid Lepassaares (liinil Valga–Veski) kuni 2001. aastani. Lepassaare raudteejaamale eelnes sellel liinil Valga poolt tulles Otsa raudteepeatus ja järgnes Tuderna raudteepeatus. Praegu kasutatakse raudteed ja jaama vähesel määral üksnes kaubaveoks.
Barcelona krahvkond
thumb|Barcelona krahvkond (punane) [[Aragóni krooni poolsaarel laienemise kontekstis]]
Juss Haasma
Muusikaline tegevus
Juss Haasma õpetab Tallinna huvikeskuses Kullo trummimängu. Ta mängib ka kitarri ja flööti ning laulab.
Barcelona krahvkond
Barcelona krahvkond (Comtat de Barcelona) vastab Barcelona krahvide poolt 9.–18. sajandini valitsetud territooriumile, millest ajalooliselt moodustus poliitilise üksusena Kataloonia.
Lepassaare raudteejaam
Ajalugu
pisi|vasakul|"[[Ühistöö" meditsiini- ja toitluspunkti personal Vastseliina raudteejaamas. Vasakult kolmas 2. Diviisi sidumissalga nooremarst Arthur Amon, paremalt kolmas punkti juhataja sõjaväeametnik Artur Klimberg, 1919]] pisi|Eesti kaitseväelased Lepassaare vaksalis (1930. aastad) Läbi Lepassaare kulgeb laiarööpmeline Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva raudteest. Jaam kandis algul nime Vastseliina raudteejaam, kuigi Vastseliina kiriku juurest on Lepassaare jaama 14 km. 1921. aastal nimetati jaam ümber Lepassaareks. Raudtee ja jaama tekkimine mängis olulist rolli piirkonna majanduse ja elanikkonna kasvus.
Barcelona krahvkond
Eellugu
8. sajandi alguses võtsid muslimid enda kontrolli alla Läänegootide kuningriigi põhjaterritooriumid, mis tänapäeval on Kirde-Hispaania ja Lõuna-Prantsusmaa. Pärast muslimite sissetungi tagasitõrjumist sügavale Karolingi monarhide juhitavasse Frangi riiki loodi Hispaania mark. See saavutati territooriumide ülevõtmisega piki Püreneesid ja Pürenee poolsaare kirdeosas. Selle tulemusel moodustus grupp väikseid krahvkondi.
Lepassaare raudteejaam
Ajalugu
Jaam jäi avamise ajal Vastseliina kihelkonda Loosi mõisa maadele ja liigitus Vene keisririigi tolleaegse süsteemi kohaselt IV klassi.
Juss Haasma
Muusikaline tegevus
2015. aasta sügisel võitis ta TV3 telesaate "Su nägu kõlab tuttavalt" ning annetas võidetud 10 000 eurot Tartu Ülikooli Kliinikumi Lastefondile.
Lepassaare raudteejaam
Ajalugu
Kuigi raudteel praeguseks enam reisirongiliiklust ei toimu, asub Lepassaare jaamas tänini terviklik jaamahoonekompleks ning lisaks peateele üks kõrvaltee koos kahe pöörmega. Aegade jooksul on kõrvalteede arv järjest vähenenud. Möödunud sajandi lõpus asus jaamas kokku kolm kõrvalteed ja kaubaplatvormi äärde viinud tupiktee.
Barcelona krahvkond
Frankide võim
Frangid domineerisid piirkonnas pärast Girona vallutamist (785) ja eriti pärast seda, kui 801. aastal vallutati Frangi riigi, Akvitaania kuninga Ludwig Vaga poolt Barcelona ja liidendati Frangi riiki. Seal loodi Barcelona krahvkond, mis allus frangi kuningatele. Esimene Barcelona krahv oli Berà (801-820).
Juss Haasma
Muusikaline tegevus
2016. aasta juulis toimus Juss Haasma, Ott Leplandi ja Liis Lemsalu ühine kontsertetenduste turnee "Backstage", mille jaoks valmis ka nende ühislaul “Nägupidi seebivahu sees” (muusika: Juss Haasma, sõnad: Felix Kütt).
Vanalinna Hariduskolleegiumis õppimise aegu asutas ta ansambli Trikster, kus ta pärast pikemat pausi 2017. aastast taas kitarri mängib ja laulab. Koos ansambli ja Lenna Kuurmaaga on ta andnud sarja jõulukontserte (2017) ja suvekontserte (2018). 2020. aastal pakkus sama koosseis meelelahutust Tallinki Rootsi kruiisidel.
Lepassaare raudteejaam
Ajalugu
Tänapäeval on Lepassaare raudteejaam automaatseadmetega juhitav (st alaliselt inimesi kohapeal ei viibi), kuid varem oli jaamas korraga tööl üle 20 inimese: jaamaülem, jaamakorraldajad, mehaanikud, enne 1980. aastaid ka pöörmeseadjad jne. Veel sajandivahetuse paiku tegutses jaamas teemeistri jaoskond, mille tegevuseks oli tupikteel mootordresiin.
Barcelona krahvkond
Autonoomia ja ühendamine
Sellest hoolimata nõrgenesid sidemed Kataloonia krahvkondade ja frangi monarhia vahel. Autonoomia tugevnes, kui krahvkonna perekonnad hakkasid kinnitama oma pärimisõigusi. Selle liikumisega kaasnes ühendamise protsess suuremate poliitiliste üksuste moodustamiseks krahvkondade seas. Krahv Wilfred Karvane (katalaani keeles Guifré el Pilós), Sunifredi poeg ja viimane frangi monarhia poolt nimetatud krahv, jälgis seda liikumist. Ta ühendas arvukalt krahvkondi oma võimu alla ja jättis need pärandina oma lastele. Wilfred suri hiljem muslimite käe läbi. Kuigi ta jagas oma krahvkonnad oma laste vahel, jäi Barcelona, Girona ja Osona krahvkondadest moodustatud tuum jagamatuks.
Juss Haasma
Muusikaline tegevus
2020. aastal oli Juss Haasma üks Jaak Joala laulude esitajaid maestro 70. sünniaastapäeva kontsertidel "Kuulsuse ahelad" (teised esinejad: Märt Avandi, Ivo Linna ja Lexsoul Dancemachine).
Lepassaare raudteejaam
Ajalugu
Lepassaare viimane jaamaülem oli Hilja Kolt.
Barcelona krahvkond
Sõltumatus
pisi|[[Kapetingide Prantsusmaa alad ja Barcelona krahvkond ca 1030]] 10. sajandi jooksul tugevdasid Barcelona krahvid oma poliitilist võimu ja eemaldusid veelgi frangi mõju alt. Aastal 985 rünnati krahv Borrelli valitsetud Barcelonat Al-Mansuri juhitud muslimite poolt ja see põletati maha. Krahv varjus Montserrat mägedesse, oodates frangi kuningalt abi, mida ei saabunud, põhjustades meelepaha. Aastal 988 Karolingide valitsemine lõppes ja asendati Kapetingide dünastiaga. Borrell II pidi vanduma truudust uuele Prantsuse kuningale, kuid pole tõendeid, et Barcelona krahv oleks vastanud kutsele, kui Prantsuse kuningas läks põhja konflikti lahendama. Seda on tõlgendatud lähtepunktina krahvkonna de facto sõltumatusele. Täielik sõltumatus saavutati kuningas Jaume I poolt Corbeili lepinguga (1258).
Juss Haasma
Muusikaline tegevus
2022. aasta mais tutvustati Eesti Televisiooni saates "Hommik Anuga" Haasmate pereansamblit, kuhu kuuluvad peale Juss Haasma tema õde Minna, vend Uku, ema Epp ja isa Arne Haasma. Jussi sõnul on pereansambel ärgitanud teda harjutama flöödimängu.
Lepassaare raudteejaam
Jaamahoone
pisi|Lepassaare jaamahoone Raudtee põhjaküljel asetseb 1889. aastal valminud jaamahoone, millest kummalgi pool asuvad ka jaamakompleksi kuuluvad pagasikuur ja käimla.
Juss Haasma
Muusikaline tegevus
Kuna Juss Haasma on isa töö tõttu lapsest peale kaasas käinud paljudel ansambli Kukerpillid kontsertidel ja ringreisidel, on teda nimetatud Orkestri Pojaks ja ta ise on võtnud endale Kukerpillide statistiku rolli. Statistikuna avalikustas ta Kukerpillide 50. tegevusaasta puhul järgmist : Ta laulab ja mängib trummi ansamblis Pikapäevarühma poisid.
Spordiga seotud tegevus
Koolipõlvest saati jalgpalli mänginud Juss Haasma ühendab aeg-ajalt oma jalgpalli- ja muusikaarmastuse, näiteks 2015. aasta jalgpalligalal esinedes või esitades 31. augustil Eesti-Malta jalgpalli maavõistlusel Eesti hümni.