cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Herman Evert
Elukäik
Ta osales Vabadussõjas ning sai Irboska all haavata. Pärast viibimist aastatel 1921–1923 Ameerika Ühendriikides õppis ta aastatel 1923–1931 Tartu Ülikoolis kaubandust. Ta osales Üliõpilasselts Liivika tegevuses, olles selle põhimõtete kujundaja ja alleshoidja ning seltsi peaideoloog 1930. aastatel.
Ta oli 1924. aastast Eesti Kirjanduse Seltsi büroo juhataja Tartus.
Pärast Eesti okupeerimist oli ta aastatel 1945–1950 Leningradi oblastis vangis.
Seejärel elas ta Türil ja Tallinnas. Ta korraldas 1966. aastal Tartus Eesti Kirjanduse Seltsi arhiivi säilinud osa.
Ta on maetud Everti talu kalmistule.
Isiklikku
Ta oli aastatel 1930–1936 abielus Renate Kaasikuga.
Magnar Freimuth
Ta lõpetas neljandana 3×10 km meeskonnasõidus 1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris. Freimuthi parim isiklik saavutus on 14. koht 15 km individuaalsõidus Norras 1994. aastal.
Conecuh' maakond
Conecuhi maakond (Conecuh County) on maakond Ameerika Ühendriikides Alabama osariigis.
Maakonna halduskeskus on Evergreen.
Ajalugu
Maakond moodustati 1818. aastal.
Leisi mõis
Leisi mõis (saksa keeles Laisberg) oli riigimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Conecuh' maakond
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 13 228.
Dario Antonio Úsuga
Dario Antonio Úsuga David (hüüdnimi Otoniel; snd 15. septembril 1971) on colombia narkokaubitseja. Ta juhib narkokartelli Clan del Golfo (hispaania keelest lahe klann). Úsugat süüdistatakse muuhulgas kümnete kokaiinilaadungite saatmises Ameerika Ühendriikidesse, politseinike tapmises, alaealiste värbamises ja laste seksuaalses kuritarvitamises. Ta oli üle kümne aasta Colombias tagaotsitav, võimud tabasid ta oktoobris 2021 ning andsid mais 2022 Ameerika Ühendriikidele välja. Tema kinnipidamise hetkeks oli tema kohta väljastatud 132 vahistamismäärust.
Ērgala
Ērgala on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Madona piirkonnas Indrāni vallas.
Ērgala asub valla idaosas Aiviekste jõe kaldal. Aastail 2007–2021 kuulus küla Lubāna piirkonda.
Aastal 2007 oli külas 10 elanikku.
Silindrilised koordinaadid
pisi|240x240px|Silindrilised koordinaadid mille nullpunkt on tähistatud O, polaarteld on tähistatud Aja pikitelg L. Punkt asub nullpunktist radiaalsel kaugusel \rho = 4, nurga all ja kõrgusel z = 4. Silindrilised koordinaadid on kolmemõõtmelises ruumis kasutatav kõverjooneline koordinaadisüsteem, milles punktide asukoht määratakse kaugusega nullteljest, nurgaga valitud nullsuunast ja kaugusega nullteljega ristiolevast nulltasandist. Viimane kaugus võib olla positiivne või negatiivne näitamaks kummal pool nulltasandit punkt asub.
Teisendused ristkoordinaatidega
Ristkoordinaadid on silindrilistest koordinaatidest leitavad teisendusega: ja polaarkoordinaadid ristkoordinaatidest
Colberti maakond
Colberti maakond (Colbert County) on maakond Ameerika Ühendriikides Alabama osariigis.
Maakonna halduskeskus on Tuscumbia.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 54 428.
Vecumi (Indrāni vald)
Vecumi on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Indrāni vallas.
Vecumi asub valla keskosas Aiviekste jõe kaldal. Aastail 2007–2021 kuulus küla Lubāna piirkonda.
Jeremy Meeks
pisi|Jeremy Meeks Jeremy Ray Meeks (sündinud 7. veebruaril 1984 Tacomas) on Ameerika Ühendriikide kurjategija ja modell. Tema politseifoto, mis avaldati Facebookis 2014. aastal, omandas tohutu populaarsuse. Jeremy Meeksi hakati foto internetis avaldamise järel nimetama "maailma kuumimaks kurjategijaks", naised palusid ennast temaga vangikongi kokku lukustada, modelliagentuurid hakkasid ridamisi pakkumisi tegema. Ta oli varem kandnud 9aastast vanglakaristust varguse pärast. Pärast vanglast vabanemist 2016. aastal alustas Meeks modellikarjääri, rikastus, ja omas The Suni andmeil 612 000 jälgijat. Ta lahutas hiljem oma naisest ja abiellus Chloe Greeniga, kes on Briti miljardäri Sir Philip Greeni tütar. Noorpaari laps sündis 29. mail 2018. aastal (Jeremy Meeksil juba oli laps eelmise naisega).
Ka Jeremy Meeksi vanemad on kurjategijad. Tema isa on mõrvar ja vägistaja, kes on vangis istunud 33 aastat. Jeremy Meeksi ema oli heroiinisõltlane, kes käis pidevalt vanglavahet.
Loja mõis
Loja mõis (saksa keeles Loja) oli Suuremõisa mõisa kõrvalmõis Pühalepa kihelkonnas Läänemaal.
Šelehhov
Šelehhov (vene keeles Шелехов) on linn Venemaal Irkutski oblastis, Šelehhovi rajooni halduskeskus. Šelehhov asub Irkutski kesklinnast ligikaudu 15 km lääneedelas.
Linnas asub Irkutski alumiiniumitehas.
Šelehhov sai aleviks 1956. aastal ja linnaks 1962. aastal.
Ugo Reiljan
Ugo Reiljan (1. september 1937 Sulevi küla, Abhaasia – 8. veebruar 2021 ) oli eesti aktivist Sotšis.
Elukäik
Ta sündis Sulevi külas Abhaasias. Algkoolis käis ta Sulevi küla koolis, seejärel õppis põhikoolis Sotšis. 1960. aastal lõpetas Tihemetsa Põllu- ja Metsamajandustehnikumi statsionaarselt metsanduse erialal ning hiljem kaugõppes auto- ja traktorimehaaniku erialal. Ta on õppinud ka Moskva Polütehnilises Instituudis automehaanikat.
Pärast Tihemetsa tehnikumi lõpetamist töötas ta Punase Lageda metsapunktis: algul meistrina, siis tehnikajuhina ja lõpuks juhatajana. Kui ta tehnikumist teise diplomi sai, asus ta mehaanikuna tööle Adlerisse (ühte Sotši rajooni), tõusis ehitustrusti peamehaanikuks. 1972. aastal suunati ta tööle autoinspektsiooni, algul oli Adleri rajooni autoinspektsiooni ülem, siis 1978. aastast Sotši autoinspektsiooni ülema asetäitja ning aastatel 1981–1994 Sotši autoinspektsiooni ülem. Erru läks ta polkovniku auastmes. 1994–2009 Venemaa Keskpanga juures asuva Sotši inkassatsiooni jaoskonna ülem. 2010. aastast aktsiaseltsi Sotšistroitrans peadirektori asetäitja.
Aastatel 1990–1995 oli ta Sotši linna rahvasaadikute nõukogu saadik, linnanõukogu komisjoni esimees.
Ta on rajanud eestlaste kultuurikeskuse Abhaasias ja on löönud kaasa rahvuskaaslaste seltsielus. Sotši linna aukodanik aastast 2012.
Isiklikku
Tema poeg on Juri Reiljan.
Harry Tani
Ta lõpetas 1950. aastal Tartu Elektromehaanika Tehnikumi ja aastal 1959 Prof. M. A. Bontš-Brujevitši nim. Leningradi Elektrotehnika Sideinstituudi.
Tani õppis aastatel 1959–1961 Leningradi Polütehnilises Instituudis arvutustehnikat ja sai sealt arvutustehnika inseneri kutse.
Teoseid
Koos Enn Velmrega koostas ta seni praktiliselt ainsa eestikeelse pooljuhtelektroonikat käsitleva ja ka laiemalt tutvustava raamatu, mis ilmus aastal 1967. Raamatust on ilmunud kordustrükke ning see on saadaval ka pdf-faili kujul. Seda kasutatakse jätkuvalt õppevahendina elektroonika ja sellega seotud erialade omandamisel, ja mõnedel juhtudel ka praktilises inseneritöös.
Särav täht
"Särav täht" ("Bright Star") on 2009. aasta film inglise luuletajast John Keatsist. Filmi pealkiri viitab Keatsi sonetile "Bright star, would I were stedfast as thou art".
Filmi stsenarist ja režissöör oli Uus-Meremaa filmitegija Jane Campion. Stsenaariumiks sai ta inspiratsiooni Andrew Motioni 1997. aastal avaldatud Keatsi biograafiast.
Vihhorevka
Vihhorevka (vene keeles Вихоревка) on linn Venemaal Irkutski oblastis Bratski rajoonis. Vihhorevka asub Bratskist ligikaudu 38 km edelas.
Särav täht
Filmi tegevus põhineb Keatsi (keda mängib Ben Whishaw) elu kolmel viimasel aastal ja keskendub tema armusuhtele Fanny Brawne'iga (keda mängib Abbie Cornish).
Vihhorevka
Linna läbib Baikali-Amuuri magistraalraudtee.
Vihhorevka raudteejaam rajati 1947. aastal. Raudteejaama juurde tekkinud Vihhorevka asula sai aleviks 1957. aastal ja linnaks 1966. aastal.
Porkuni maastikukaitseala
Porkuni maastikukaitseala on maastikukaitseala Lääne-Viru maakonnas. Kaitseala pindala on u 1145 ha.
Kaitseala ajalugu ulatub aastasse 1978, kui kaitse alla võeti Võhmetu-Lemküla-Porkuni karstijärved ja oosid (Võhmetu-Lemküla kaitseala).
17. novembril 2022 valmis Porkuni maastikukaitsealast ja karstijärvedest dokumentaalfilm "Kohad, mis kardavad maailma...".
Rein Kamarik
Rein Kamarik (sündinud 8. juulil 1939 Haapsalus) on eesti vehkleja, vehklemistreener ja sporditegelane.
Ta on lõpetanud 1957. aastal Haapsalu 1. Keskkooli ja 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Vehklemist hakkas harrastama 1953. aastal Haapsalu Spordikoolis Endel Nelise juhendamisel. Ta kuulus aastatel 1956–1965 Eesti floretikoondisse. 1961. aastal tuli individuaalselt floretis Eesti meistriks ning aastatel 1961 ja 1963–1965 meeskondlikult Eesti meistriks.
Ta töötas ligi kaks aastakümmet vehklemistreenerina Haapsalus ja Tartus. 1979. aastal sai temast spordiühingu Dünamo Tartu haru juht, 1989. aastal spordiseltsi Põhjakotkas Tartu osakonna juhataja.
Ta on osalenud paljude Tartu ja üle-eestiliste spordiürituste korraldamisel eri spordialadel: jalgrattasport, ujumine, vehklemine, triatlon jms. Tartu maratoni, rattaralli ja sügisjooksu korraldaja, pikka aega ka Tartu maratoni peakorraldaja. Tema algatusel on sarja lisatud laste spordiüritused. 1980. aastatel sai Tartu maratonist tema eestvedamisel massiüritus, mis viis lõpuks Tartu maratoni arvamiseni ülemaailmsesse pikamaasuusatamise sarja Worldloppet ning selle keskuse toomiseni Tartusse.
Isiklikku
Tema abikaasa on iluvõimleja ja võimlemistreener Maire Kamarik.
Mtsenski rajoon
Mtsenski rajoon (vene keeles Мценский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Orjoli oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Mtsenski linn (ei kuulu rajooni koosseisu).
Rajoon piirneb põhjas Tula oblastiga, idas Korsakovo rajooniga, kagus Novosili rajooniga, lõunas Zalegoštši rajooniga, edelas Orjoli rajooniga ja läänes Bolhovi rajooniga.
Rajooni pindala on 1665,8 km². Elanike arv oli 2012. aastal 19 085, 2009. aastal 18 615 ja 2002. aastal 20 757.
Mtsenski rajoonis on 262 asulat, mis kuuluvad neljateistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Zuša ja Tšern.
Magnus Friedrich von Wolffelt
Magnus Friedrich von Wolffelt (1656-1710?) oli Rootsi sõjaväelane, kes osales Põhjasõjas ning juhatas Pärnu maakaitseväepataljoni.
Elulugu
Magnus Friedrich von Wolffelt sündis 1656. aastal Keblaste mõisas (Keblas). Tema vanemad olid Johan Wolffelt ja Catharina von Maydell.
Wolffelt asus musketärina teenima ihukaitseväes ning sai hiljem Philip Sasse rügemendis lipnikuks. 1679. aastal sai ta Eesti tragunirügemendis (nimetati hiljem ümber Eestimaa aadlilipkonnaks) kapteniks.
Põhjasõja algul oli ta kapten Läänemaa jalaväerügemendis, kuid juba järgmisel aastal tõusis ta ooberstleitnandiks ning asus juhatama Pärnu maakaitseväepataljoni. Selle pataljoniga kuulus ta Schwengelmi Liivimaa jalaväerügementi, ning viibis Pärnus kuni 1710. aastani, mil linn venelaste poolt ära võeti.
11. augustil 1710 võttis ta osa von Schwengelmi korraldatud sõjanõukogust, kus arutati linna kaitsmise võimalust. Tema koos teise rügemendi ooberstleitnandi, Niklaes von Vetterniga, arvas, et ,,Kuna ei ole näha mingit abi ega pääsemist ning mingi kaitsetegevus ei ole enam mõeldav, siis ei näe nad, kuidas võiks mõistlikult kauemini vastu pidada."
Pärnu langemisel sattus ilmselt ka Wolffelt vangi.
Isiklik elu
Magnus Friedrich von Wolffelt abiellus 1682. aastal Ebba Maria von Wangersheimiga.
Neil oli üheksa last: Magnus Johann, Adam Johann, Magnus Friedrich, Carl Reinhold, Margareta Dorothea, Christina, Magnus Gustav ja Johanna von Wolffelt.
Adam Johann, Magnus Friedrich ja Carl Renhold teenisid samuti Schwengelmi rügemendis.
Libatse mõis
Libatse mõis (saksa keeles Wildenau) oli rüütlimõis Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal.
Mõisa omanikud olid Nasackinid, Derfeldenid.
Dilma Rousseff
Dilma Vana Rousseff (sündinud 14. detsembril 1947 Belo Horizontes) on Brasiilia poliitik.
Tema isa, Petǎr Rusev (hilisema nimega Pedro Rousseff) oli sündinud Bulgaarias Gabrovos. Ta oli aktiivne kommunist ja põgenes jälitamise eest Prantsusmaale ja sealt edasi 1930ndatel Brasiiliasse.
Dilma Rousseff on õppinud majandusteadust.
Ta kuulub Tööliste Parteisse. Aastatel 2003–2005 oli ta Brasiilia mäendus- ja energiaminister, seejärel kuni märtsini 2010 valitsuse kantseleiülem.
31. oktoobril 2010 peetud presidendivalimiste teises voorus valiti ta Brasiilia presidendiks. Tema ametiaeg algas 1. jaanuaril 2011. Oktoobris 2014 peetud presidendivalimistel valiti ta uueks ametiajaks, mis algas 1. jaanuaril 2015.
12. mail 2016 otsustas Senat peatada kuueks kuuks Dilma Rousseffi volitused presidendina seoses süüdistustega, mis puudutavad riigieelarvega manipuleerimist. 31. augustil 2016 ta tagandati.
Coosa maakond
Coosa maakond (Coosa County) on maakond Ameerika Ühendriikides Alabama osariigis.
Maakonna halduskeskus on Rockford.
Ajalugu
Maakond moodustati 1832. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 11 539.
Järva-Jaani II maailmasõja matmispaik
pisi|Järva-Jaani II maailmasõja mälestusmärk Järva-Jaani II maailmasõja matmispaik on Teise maailmasõja aegne matmispaik Järva maakonnas Järva vallas Järva-Jaani asulas. Matmispaik on arvele võetud kultuurimälestisena.
Paika on maetud 26 sõdurit, kes 1940 Punaarmee sõduritena võitlesid Järva-Jaani lähedal toimunud lahingutes. 1952 püstitati ühishauale mälestussammas, mille kavandas Laasi.
Sambal on eesti ja vene keeles kiri "Igavene au kangelastele, kes langesid võitluses Nõukogude kodumaa vabaduse ja sõltumatuse eest."
Dmitri Budõlin
Dmitri Budõlin (sündinud 1. märtsil 1974 Tallinnas) on Eesti judoka.
Isiklikku
Tema vend Aleksei Budõlin on samuti judoka.
Kinel
Kinel (vene keeles Кинель) on linn Venemaal Samara oblastis, Kineli linnaringkonna ja Kineli rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Kinel asub Samara kesklinnast ligikaudu 33 km idas.
Linna läbib Samara–Orenburgi raudteeliin.
Asula on rajatud 1837. aastal. Kineli raudteejaam ehitati 1877. aastal. Kinel sai aleviks 1930. aastal ja linnaks 1944. aastal.
Gundegas (Indrāni vald)
Gundegas on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Indrāni vallas.
Gundegas asub valla keskosas Aiviekste jõe kaldal. Seal asub Gundegase bussipeatus. Aastail 2007–2021 kuulus küla Lubāna piirkonda.
Tamm ümbermõõduga 4,3 meetrit ja Ligzdiņase tamm on looduskaitse all. Küla läbib kaitsealune Lubāna-Meirāni allee.
Täna rikun ma reegleid
"Täna rikun ma reegleid" on Helen Adamsoni debüütplaat, mis ilmus esinejanime Hylene all. Plaadi andis välja 2007. aastal plaadifirma TopTen. Tegu on tantsumuusikaplaadiga, kus leidub nii tuntud lugude kavereid kui ka uusi laule.
Jung Yu-mi
Jeong Yu-mi (korea keeles 정유미; sündinud 18. jaanuaril 1983 Busanis) on Lõuna-Korea näitleja, kes 2006. aastal võitis auhinna Blue Dragon Award.
Crenshaw' maakond
Crenshawi maakond (Crenshaw County) on maakond Ameerika Ühendriikides Alabama osariigis.
Maakonna halduskeskus on Luverne.
Ajalugu
Maakond moodustati 1866. aastal.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 13 906.
Borodino (Eesti)
Kihelkondlikult kuulus küla Hargla kihelkonda. Küla kaotati 1970. aastatel.
Sinna rajatud Vargamäe talus toimusid 2017–2018 filmi "Tõde ja õigus" võtted.
Nový Bor
Nový Bor (kuni 1948. aastani Hajda, saksa keeles Haida) on linn Tšehhis Libereci maakonnas Česká Lípa ringkonnas. Nový Bor asub Saksamaa piirist ligi 12 km kaugusel, Česká Lípast vähem kui 9 km põhjas ja Liberecist ligikaudu 35 km läänes.
Asula rajati 1692. aastal, linnaõigused sai 1757. aastal.
Nový Bori vanalinn on alates 1992. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala.
Laiuse õlemuuseum
Laiuse õlemuuseum (ka Laiuse käsitöökoda "Kuldne Õlg") on Jõgeva vallas Laiuse asulas olev muuseum, kus saab näha õlest tehtud esemeid, ehistöid ja toakaunistusi.
Kuninglik Ajalooakadeemia
pisi|Kuningliku Ajalooakadeemia hoone Kuninglik Ajalooakadeemia (hispaania keeles Real Academia de la Historia) on üks Hispaania kuninglikest akadeemiatest.
Kuninglik Ajalooakadeemia asutati aastal 1738 Madridis kuninga Felipe V dekreediga. Vastavalt dekreedile on akadeemia missioon uurida nii antiikset kui tänapäeva poliitilist, tsiviil-, kiriku-, sõja- ja teadusajalugu, kirjanduse ja kunstiajalugu, kokkuvõttes kõigi elualade, tsivilisatsiooni ja Hispaania rahva kultuuri ajalugu".
Alates 1836 asub ajalooakadeemia 18. sajandil ehitatud hoones, mille projekteeris uusklassitsistlik arhitekt Juan de Villanueva.
Mõned Hispaania ajaloolased peavad seda iganenud inimvaenulikuks institutsiooniks, mis tegeleb peamiselt kuningate ja lahingute ajaloo uurimisega.
Liikmeskond
Akadeemial on 2006. aasta seisuga umbes 370 liiget, sealhulgas akadeemikukohtade arv on konstantne (36).
Putšeži rajoon
Putšeži rajoon (vene keeles Пучежский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Ivanovo oblastis, asudes oblasti idaosas. Rajooni keskus on Putšeži linn.
Kuninglik Ajalooakadeemia
Liikmeskond
Põhiosa liikmetest on korrespondentliikmed ja neid on kahe staatusega:
Putšeži rajoon
Rajoon piirneb põhjas Jurjevetsi rajooniga, idas Nižni Novgorodi oblastiga (ja Volga jõel asuva Gorki veehoidlaga), lõunas Nižni Novgorodi oblastiga, edelas Pestjaki rajooniga, ja läänes Luhhi rajooniga.
Kuninglik Ajalooakadeemia
Biograafiline leksikon
2011 avaldas akadeemia esimesed köited 20-köitelisest biograafilisest leksikonist "Diccionario Biográfico Español", millele tegi kaastööd 5 tuhat ajaloolast. See koostati riigi raha eest.
Putšeži rajoon
Rajooni pindala on 784,60 km².
Putšeži rajoonis on 165 asustatud punkti ja nad kuuluvad ühe linna (Putšeži) ja nelja külaasunduse koosseisu.
Kuninglik Ajalooakadeemia
Biograafiline leksikon
Ometigi ei tekitanud kõige suuremat nördimust elavate inimeste kohta käivad artiklid, vaid üldine frankistlikus Hispaanias elanud inimeste kirjeldamisviis. Näiteks artikkel Francisco Francost, mille kirjutas akadeemik Luis Suárez Fernández, ei nimetanud Francot diktaatoriks, vaid autokraatlikuks riigipeaks. Seevastu nimetati diktaatoriks viimast Franco-eelset demokraatlikult valitud Hispaania peaministrit Juan Negríni.
Taisi
Taisi on eesti naisenimi.
Taisi oli keskmiselt 39 aasta vanune (mediaanvanus oli 36). Kõige populaarsem oli eesnimi Taisi vanuserühmas 30–34, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 1,72 ning Tartu maakonnas.
Hatiku
Hartiku oli küla Põlvamaal. Küla jääb tänapäeval Aarna küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Põlva kihelkonda. Küla kaotati 1930. aastatel.
Päevane kaunitar
"Päevane kaunitar" on 1967. aasta film.
Paul Greengard
Paul Greengard (11. detsember 1925 – 13. aprill 2019) oli Ameerika neuroloog, tuntud neuronite molekulaar- ja rakufunktsiooni puudutava töö poolest. 2000. aastal pälvisid Greengard, Arvid Carlsson ja Eric Kandel Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna avastuste eest närvisüsteemi signaaliülekande kohta. Ta oli professor Rockefelleri ülikoolis ja töötas Cure Alzheimer's Fundi teaduslikus nõuandekomisjonis ning Aju ja Käitumise Uuringute Fondi teadusnõukogus. Ta oli abielus kunstnik Ursula von Rydingsvardiga.
Päevane kaunitar
Filmi lavastas Luis Buñuel, peaosas mängis Catherine Deneuve.
Paul Greengard
Elukäik
Greengard sündis New Yorgis koomik Benjamin Greengardi ja Pearl Greengardi (sündinud Meister) pojana. Tema vanem õde oli näitleja Irene Kane, kellest sai hiljem kirjanik pseudonüümiga Chris Chase, ta suri 2013. aastal 89-aastaselt. Nende ema suri sünnituse ajal ja isa abiellus uuesti 1927. aastal
Päevane kaunitar
"Päevane kaunitar" võitis Veneetsia filmifestivali peaauhinna Kuldlõvi (1967).
Paul Greengard
Elukäik
Teise maailmasõja ajal teenis ta Ameerika Ühendriikide mereväe alluvuses Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis tehnikuna ja töötas kamikazevastase varajase hoiatamise süsteemi kallal. Pärast II maailmasõda õppis ta Hamiltoni kolledžis, mille lõpetas 1948. aastal bakalaureusekraadiga matemaatikas ja füüsikas. Ta otsustas katkestada füüsika kraadiõppe, sest enamik sõjajärgseid füüsikauuringuid keskendus tuumarelvadele, ja hakkas selle asemel tegelema biofüüsikaga.
Greengard alustas doktoriõpinguid Johns Hopkinsi ülikoolis Haldan Keffer Hartline'i laboris. Alan Hodgkini loengust inspireerituna hakkas Greengard tööle neuronitega. Ta sai doktorikraadi 1953. aastal ning tegi järeldoktoritööd Londoni ülikoolis, Cambridge'i ülikoolis ja Amsterdami ülikoolis. Seejärel sai Greengardist Geigy uurimislaborite biokeemia osakonna direktor.
Pärast lahkumist Geigyst 1967. aastal töötas ta lühikest aega Albert Einsteini meditsiinikolledžis ja Vanderbilti ülikoolis, enne kui asus Yale'i ülikooli farmakoloogia osakonna professoriks. 1983. aastast töötas ta Rockefelleri ülikoolis. Greengard oli Scripsi uurimisinstituudi teadusjuhatajate nõukogu liige. Ta oli Alzheimeri uurimisfondi Fisheri keskuse esimehe kohusetäitja ja töötas Michael Stern Parkinsoni uurimisfondi juhatuses.
Ta suri 13. aprillil 2019.
Töö
Greengardi uurimistöö keskendus neurotransmitterite põhjustatud sündmustele neuronis. Katsetes näitasid Greengard ja tema kolleegid, et kui dopamiin interakteerub neuroni rakumembraani retseptoriga, põhjustab see rakus tsüklilise AMP koguse suurenemist. See tsüklilise AMP suurenemine aktiveerib omakorda valgu, proteiinkinaas A, mis lülitab fosfaatrühmade lisamisega fosforüülumisena tuntud reaktsioonis teisi valke sisse või välja. Fosforüülimise teel aktiveeritud valgud võivad rakus teha mitmeid muudatusi: DNA transkribeerimine uute valkude saamiseks, sünapsi rohkemate retseptorite liigutamine (ja seeläbi neuroni tundlikkuse suurendamine) või ioonikanalite liigutamine rakupinnale. 2000. aasta Nobeli füsioloogia- ja meditsiiniauhinda jagas ta Arvid Carlssoni ja Eric Kandeliga regulatoorset valku DARPP-32 puudutava töö eest.
Pearl Meister Greengardi auhind
Paul Greengard kasutas Nobeli auhinna honorari, et rahastada naisteadlaste auhinda – Pearl Meister Greengardi auhinda. Auhind on nime saanud tema sünnituse ajal surnud ema järgi. See loodi 2004. aastal, et esile tõsta märkimisväärseid naisteadlasi. Auhind antakse igal aastal silmapaistvale naisele, kes teeb uurimistööd biomeditsiini vallas.
Merike Lillo
Merike Lillo (sündinud 25. juunil 1944) on Eesti pedagoog.
Paul Greengard
Isiklikku
1985. aastal abiellus Paul Greengard rahvusvaheliselt tuntud skulptori Ursula von Rydingsvardiga, kes on saanud arvukalt auhindu, sealhulgas kaks Rahvusliku Kunsti Sihtkapitali preemiat, Guggenheimi stipendiumi, Skowhegani skulptuurimedalit ja kolm auhinda rahvusvahelise kunstikriitikute ühenduse Ameerika Ühendriikide kategoorias. Von Rydingsvard on Ameerika Kunstiakadeemia liige ning tema kunstiteosed kuuluvad New Yorgi moodsa kunsti muuseumi, Metropolitani kunstimuuseumi, Brooklyni muuseumi, Nelsoni-Atkinsi kunstimuuseumi, Walkeri Kunstikeskuse ja Rahvusgalerii püsikogudesse.
Merike Lillo
1976. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse õpetaja erialal. 1980. aastast töötab ta Tartu lasteaias Helika. Ta on kirjutanud luuletusi, muinasjutte ja mõistatusi, loonud mänge ja lavastanud näidendeid. Lastes äratab ta huvi nii kunsti ja kirjanduse kui ka looduse vastu, korraldades õppekäike ja matku.
Ta juhendab Tartu Ülikooli haridusteaduskonna ja MTÜ Hea Alguse Koolituskeskuse praktikante ning korraldab koolitusi mitmel pool Eestis.
Isiklikku
Merike Lillol on neli last.
Libumäe mõis
Libumäe mõis (saksa keeles Libbomäggi) oli Väike-Rõude mõisa kõrvalmõis Martna kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Lääne-Nigula valda.
Turán
Turán oli Ungari tanki nimetus. Valminuna oleks ta kaalunud 18 või rohkem tonni.
Znamenskoje rajoon
Znamenskoje rajoon on mitme rajooni nimi:
Florence Fuller
Florence Ada Fuller (1867 Port Elizabeth – 17. juuli 1946 Gladesville, Uus-Lõuna-Wales) oli Lõuna-Aafrikas sündinud Austraalia kunstnik.
Korsakovo rajoon
Korsakovo rajoon (vene keeles Корсаковский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Orjoli oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Korsakovo küla.
Dambīši
Dambīši on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Indrāni vallas.
Lontova mõis
Lontova mõis (saksa keeles Blücher, Port-Kunda) oli poolmõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal.
Vruda
Vruda (vene Вруда) on mitme Venemaa geograafilise objekti nimi:
Korsakovo rajoon
Rajoon piirneb põhjas ja idas Tula oblastiga, lõunas Novoderevenkovski rajooniga, edelas Novosili rajooniga ja läänes Mtsenski rajooniga.
Rajooni pindala on 690,9 km². Elanike arv oli 2012. aastal 4693, 2009. aastal 5233 ja 2002. aastal 5586.
Korsakovo rajoonis on 72 asulat, mis kuuluvad seitsme külaasunduse koosseisu.
Dambīši
Dambīši asub valla põhjaosas Liede jõe kaldal. Aastail 2007–2021 kuulus küla Lubāna piirkonda.
Korsakovo rajoon
Rajooni tähtsamad jõed on Zuša, Rakovka, Grjaznaja ja Filinka.
Dambīši
Aastal 2007 oli külas 15 elanikku.
Florence Fuller
Fuller sündis Port Elizabethis toonases Briti Kapimaa koloonias. Tal on mitu venda ja õde, teiste seas Amy ja Christie, kellest said lauljad. Tema perekond kolis Melbourne'i, kui ta oli veel lapseeas. Melbourne'is õppis ta maalimist oma onu Robert Hawker Dowlingi ja kunstiõpetaja Jane Sutherlandi käe all. Ta õppis ka Victoria Rahvusgalerii kunstikoolis. 1880. aastate lõpus sai ta kutseliseks kunstnikuks.
1892. aastal lahkus ta Austraaliast ja suundus esmalt Lõuna-Aafrikasse, kus ta kohtus ja maalis Briti päritolu Lõuna-Aafrika ärimehe Cecil Rhodese jaoks. Pärast seda läks ta Euroopasse, kus ta järgneva kümnendi elas ja õppis. Aastatel 1895–1904 eksponeeriti tema töid kunstinäitusel Pariisi Salongis ja Londoni Kuninglikus Kunstiakadeemias.
Jüri Kulasalu
Jüri Kulasalu (sündinud 28. jaanuaril 1940 Tartus) on Eesti insener, muinsuskaitsja ja kultuuritegelane.
Florence Fuller
1904. aastal naasis ta Austraaliasse ja asus elama Perthi. Ta sai Teosoofia Seltsi aktiivseks liikmeks ja maalis osad oma tuntumad tööd, sh "Golden Hour", mida on Austraalia Rahvusgalerii nimetanud "meistriteoseks". 1908. aastal reisis ta palju ringi, elas mõnda aega Indias ja Inglismaal. Lõpuks kolis ta Sydneysse, kus õpetas Kaunite Tarbekunstide Koolis aktijoonistust. Kooli olid avanud Uus-Lõuna-Walesi naiskunstnike ühing. 1927. aastal paigutati ta Gladesville'i vaimuhaiglasse, kus ta 1946. aastal suri. Ta on maetud Rookwoodi kalmistule.
Jüri Kulasalu
Insenerina on Kulasalu töötanud peamiselt restaureerimise valdkonnas. 1971. aastast töötas ta Vabariiklikus Restaureerimisvalitsuses. Esimene suurem objekt oli 1973. aastal Vargamäel. Hävinud Vargamäe Põhja talu hoonete piiride tuvastamiseks tuli tegema väljakaevamisi. Praegu juhib ta ettevõtet ARC Projekt. Tema osalusel või juhatusel on koostatud näiteks Tartu Jaani kiriku, Tartu toomkiriku restaureerimis- ja konserveerimisprojektid, aga ka Tartu Ülikooli peahoone, Tartu raekoja, Mooste mõisa, Pilistvere kiriku, Sangaste lossi, Vana-Nursi mõisa valitsejamaja, Kambja kiriku, Võrus asuva Kreutzwaldi majamuuseumi restaureerimisprojektid jne
Florence Fuller
Fuller maalis peamiselt portreid ja maastike. 1914. aastal oli Fuller esindatud kolmes Austraalia ja ühes Lõuna-Aafrika galeriis, mis tegi temast sel ajal kunstigaleriides enim esindatud Austraalia naiskunstniku. Ta langes seejärel unustusse ja sageli jäeti ta välja ka Austraalia kunstnike teatmeteostest. Praegu on paljud tema maalid Austraalia kunstikogudes: Lõuna-Austraalia Kunstigaleriis, Lääne-Austraalia Kunstigaleriis, Austraalia Rahvusgaleriis, Victoria Rahvusgaleriis ja Austraalia Rahvuslikus Portreegaleriis.
Jüri Kulasalu
1970. ja 1980. aastatel oli Jüri Kulasalu ka aktiivne mälumängur, mälumängude korraldaja ja kohtunik. Ta oli toonaste asutustevaheliste kilvaturniiride üks korraldajaid, küsimuste koostajaid, mängujuhte ja sagedane peakohtunik. Tema eestvedamisel kujunes Nõukogude ajal Tartu kultuurihoones ülelinnaliste mälumängude traditsioon, mis on Tartus katkematult kestnud üle 40 aasta. Ta on korraldanud asutuste ja linnade vahelisi võistlusi (nt Tartu-Tallinna mängud).
Tõmbepuit
Tõmbepuiduks (tension wood) nimetatakse lehtpuu puidus seda osa, kus puidumass on koondunud koormatud osa välispoolsesse külge. Sellise puidu kiud on pikemad, sisaldavad rohkem tselluloosi ja tunduvalt vähem ligniini kui normaalse puidu kiud ning seepärast on heledama värvusega.
Petteri Taalas
pisi|Petteri Taalas (2017) Jukka Petteri Taalas (snd 3. juulil 1961, Helsingis Soomes) on soome meteoroloog, Genfis asuva Maailma Meteoroloogiaorganisatsiooni peasekretär. Ta valiti peasekretäriks 1. jaanuaril 2016 ning teiseks ametiajaks 13. juunil 2019. Aastatel 2002–2005 ja 2007–2015 oli ta Soome Meteoroloogiainstituudi peadirektor.
Loomulikud tappurrakud
Loomulikud tappurrakud ehk loomulikud tapjarakud ehk NK-rakud (ladina lymphocytys K) on paljude selgroogsete loomade vere ja lümfisüsteemi (ka immuunsüsteemi) suured rakud. Loomulikud tappurrakud kuuluvad leukotsüütide hulka.
Loomulikud tappurrakud on kaasasündinud immuunsüsteemi osad ning omavad suurt rolli peremeesrakkude kaitsmisel kasvajarakkude ja viiruslikult nakatunud rakkude eest.
Loomulikud tappurrakud küpsevad luuüdis, lümfisõlmedes, põrnas, kurgumandlites ja harkelundis.
Imetajatel
Hiirtel tuvastatud LTi-rakud võivad, olenevalt molekulidest, diferentseeruda loomulikeks tappurrakkudeks.
Inimestel
Loomulikud tappurrakud moodustuvad Th1-rakkude diferentseerumisel.
Loomulike tappurrakkude peamised pinnamarkerid on CD16 ja CD56. NK-rakud eristavad retseptorite vahendusel normaalseid, terveid rakke kasvajarakkudest ja viiruslikult nakatunud rakkudest, tuvastades rakkude pinnal kõrgmolekulaarseid glükoproteiine ja muutusi I klassi MHC molekulides.
Loomulikud tappurrakud aktiveeritakse kokkupuutel infitseeritud rakuga ja NK-raku graanulitest vabanevad mitmed aktiivsed ained (tsütolüsiin, perforiin, interferoonid (kuuluvad tsütokiinide perekonda). Aktiveeritud NK-rakud eritavad graanuleid, mis hävitavad muundunud rakke.
Nimi
Nimetus „natural killer cells“ tuleneb esialgsest arvamusest, mille kohaselt need rakud ei vaja eelnevat aktiveerimist (sensibiliseerimist) oma sihtmärkrakkude surmamiseks.
Piemontekeelne Vikipeedia
pisi|Logo Piemontekeelne Vikipeedia (piemonte keeles Wikipedia an lenga piemontèisa) on Vikipeedia piemontekeelne versioon.
Piemontekeelne Vikipeedia sai alguse 27. märtsil 2006.
72% piemontekeelse Vikipeedia artiklitest on bottide loodud.
Anna Faris
pisi|Anna Faris Anna Kay Faris (sündinud 29. novembril 1976 Marylandi osariigis Baltimore'is) on USA näitleja ja laulja.
Hilisantiikaeg
Hilisantiikaeg on Lääne-Euroopas ajavahemik klassikalise antiigi ja varakeskaja vahel (u 200–550).
Ajaline piiritlus
Hilisantiigi ajaline piiritlemine Lääne- ja Ida-Euroopa jaoks on erinev. Ajaloolase Peter Browni järgi on see ajavahemik alates teisest kuni kaheksanda sajandini (Bütsantsis).
Hilisantiigi alguseks on loetud:
Ida-Euroopas on antiigi lõpuks peetud 602 toimunud Rooma keisrite järjepidevuse katkestanud võimupööret, üleminekut kreeka keelele ja kreeklaste muutmist ülekaalukaimaks rahvaks. Lääne-Euroopas on hilisantiigi lõpp seotud 5–6 sajandil alanud varakeskajaga.
Kliima
Klimaatiliselt seostub hilisantiigi algus Rooma aja kuuma aja (200 eKr–50 pKr) lõppemisega. Aastat 450 on peetud juba järgneva külma aja alguseks.
Ajastu pöördsündmused
Aastal 83 pKr asus Rooma kindlustatud piiri ehitamisele ja üleminekule kaitseseisundisse. 98–117 oli Rooma oma võimsuse tipul (suurim ulatus). Seejärel asus riik kaitse- ja rahupoliitikale.
Hilisantiik muutub tervikuna hõlmatavaks ja mõistetavaks, kui vaadelda 2. sajandi lõpus toimunud sündmusi:
Rooma dominaat
Hilisantiigiaegsele dominaadile panid alguse Severused, et piirata Rooma linna ja Itaalia huve väljendava senati võimu. Kaugemate provintsideni ulatumiseks kujundati pärast aastat 220 välja õukonnatseremoniaal, milles keiser ametlikult samastati või seostati mõne jumalusega (dominus).
Keiser Diocletianus (284–305) viis riigi päästmiseks läbi põhjalikud reformid. 297 loodi ametnike riik: sõjalis-bürokraatlik absoluutne monarhia – dominaat. Vabad maaharijad muudeti kolonaatideks, kes rentisid maavaldajatelt maad. Maksureformi käigus seoti talupojad nende poolt haritava maa külge. Sõdureid kohustati keisrile ohverdama.
Dominaat sai oma täieliku kuju Constantinuse ajal, kes võttis vastu kristluse. Kristlus tagas Roomale senise uskude, keisrite ja jumalate paljususe asemel ainsa ja järjepideva ainujumaluse. Just ainus, algul mitte jõuga pealesurutud, autoriteedina võetav ideaal oli mõistetav nii Rooma barbariseerunud armeele kui ka riigi kirjule elanikkonnale.
Hilisantiik germaani hõimude juures
Germaani hõimudest seostuvad hilisantiigiga goodid (etniliselt kirju kogum erinevaid rahvaid). 2. sajandi lõpus asusid nad elama Musta mere rannikule. 230. aasta paiku rajasid Lõuna-Venemaal oma riigi. 238 tungisid goodid Rooma Möösia provintsi. Rooma maksis neile tribuuti. 332 said läänegootidest Rooma föderaadid. Umbes aastal 341 tõlkis goot Wulfila (311–383) Piibli läänegooti keelde luues selleks oma tähestiku. Tema rajatud kirik (omakeelne kirikuteenistus, kleerus teenis hõimu huvisid, kuningas oli kirikujuht) leidis gooti hõimude hulgas kiire omaksvõtu. See kristluse vorm mõisteti II oikumeenilisel kontsiilil hukka. Selle gooti "ariaanluse", ehk täpsemalt "homoiuusliku" kristluse, võtsid 4.–6. sajandil vastu kõik idagermaani hõimud. Germaanlikke kirikuid omavahel ühendav side oli Wulfila piiblitõlge, tänu millele on gooti keel ainus tänaseni tuntud idagermaani keel.
Gran Teatre del Liceu
pisi|Gran Teatre del Liceu Gran Teatre del Liceu (tuntud ka kui El Liceu, hispaania keeles Liseo; 'lütseumi suur teater') on Kataloonia pealinna Barcelona suurim ooperiteater, mis asub kesklinnas jalakäijate tänaval aadressiga La Rambla 51-59.
Algus
9. novembril 1705 tuli Austria ertshertsog Carlos Puerta Barcelonasse, et muuta Barcelona euroopalikuks linnaks. Ta oli ooperisõber ning korraldas Barcelona õukonnas ooperi esmakordse ettekandmise. Selleks oli Antonio Caldara ooper "Il più bel nome". Ooper meeldis ja esitamisele võeti veel Caldara teoseid, samuti Carlo Pollarini, Francesco Gasparini, Andreas Fiore ja teiste Itaalia heliloojate oopereid. Carlos Puerta lahkus 1715. aastal Barcelonast Viini, kuid ooperipisik jäi.
1837. aastal organiseeris rahvuskaardi ülem Manuel Gibert Convent de Montesió juures muusikaharidusliku kallakuga lütseumi Liceo Filodramático de Montesión, et aidata kaasa noortele muusikalise hariduse andmisel ning organiseerida Liceo (lütseumi) õpilastele ooperietendusi. 1838. aastal muudeti kuninganna Isabel II auks lütseumi nime ja uueks nimeks sai Liceo Filarmónico Dramático de S. M. Isabel II.
Erinevalt teiste Euroopa riikide praktikast, kus tavaliselt monarhid hoolitsesid ooperikunsti arendamise ja ooperimajade rajamise eest, võttis Barcelona üldsus selle teatri oma südameasjaks ja ülalpidamisele. Loodi aktsiaühing (societat), mis seadis eesmärgiks uue ooperimaja ehitamise. Aprillis 1845 algas 3500-kohalise hoone ehitamine. Projekt arhitekt Miquel Garrigalt järgis Itaalia ooperiteatrite arhitektuurilisi ja akustilisi põhimõtteid.
Hobuserauakujulise vaatesaaliga ooperimaja avati 4. aprillil 1847 hispaania zarzuela ja balleti galaetendusega. Esialgu esitati segakavu, kus oli sümfoonilisi kontsertpalu, näidendeid, zarzuelasid ja ooperikatkendeid. Esimese täispika ooperina esitati mõni päev pärast avamist Gaetano Donizetti "Anna Bolena". Järgnesid Ferdinand Héroldi "Zampa" (1848), Carl Maria von Weberi "Der Freischütz" (1849), Giacomo Meyerbeeri "Robert le diable", Auberi "La muette de Portici" (1852) ja "Fra Diavolo" (1853) ning Giuseppe Verdi "Il trovatore" (1854) ja "La traviata" (1855). 1866. aastal võeti esimest korda kavva Mozarti ooper, milleks oli "Don Giovanni".
Karmid ja keerulised ajad
Hispaania neutraliteet Esimese maailmasõja ajal lubas hoida Liceu erinevalt teistest Euroopa juhtivatest teatritest tegutsevana. 1915–1947 kujundas teatri kunstilise näo impressaario Josep Mesters Cabanes. Tema eestvedamisel kujunes teatrist 1920. aastate lõpuks Hispaania rahvusvaheliselt tuntuim ooperiteater. Sel perioodil moodustasid repertuaaris tähtsa koha Itaalia ooperite ja Hispaania zarzuelade kõrval ka vene heliloojata Mussorgski, Rimski-Korsakovi ja Borodini ooperid. 1920. aastatel oli Liceu Barcelona jõuka kodanluse kohtumispaik. Ülemisi neljandat ja viiendat rõdukorrust, kus olid kõige odavamad piletid, kutsuti kanamajaks. Seal käisid kehvema majandusliku seisuga ooperifännid. Kuid nad olid asjatundjad ja suhtusid etendustesse kriitiliselt. Nemad panid häälekalt lauljad kas õnnestuma või ebaõnnestuma.
Pärast Hispaania teise vabariigi väljakuulutamist 1931. aastal sattus erateatrina tegutsenud ooperitrupp rahalistesse raskustesse ning suutis püsida vaid tänu Barcelona munitsipaalvõimude toele. Teater läkski erakätest munitsipaalalluvusse ja sai nimeks Teatre del Liceu – Teatre nacional de Catalunya. Hispaania kodusõja aastatel 1936–1939 oli teatrimaja suletud. 1939. aastal anti teater endistele omanikele (societat) tagasi. 1942. aastal alustati vastkomplekteeritud uue trupiga regulaarsete etendustega. Enne seda oli teater täitnud teatud propaganda funktsioone, pakkudes esinemiseks ruume Saksamaalt tulnud truppidele, kes tegid Wagneri ooperite esitamisega reklaami Suur-Saksamaa aarialikule kultuurile. Kuid Wagneri teosed kadusid mängukavast pärast Teise maailmasõja lõppemist.
Hispaania juhtiva ooperimaja rollis
Franco diktatuuri ajal oli sai Barcelona teatrist taas Hispaania juhtiv ooperite etendaja. Aastatel 1947–1980 juhtis teatrit Joan Antoni Pàmas, kes kujundas ümber kogu Barcelona ooperielu ideoloogia. Ta taastas 1955. aastal Wagneri ooperite esitamise traditsioonid, mis on püsinud tänini. Pàmas pani tugeva rõhku ka Mozarti teostele, mis seni polnud publikut eriti huvitanud.
1961. aastal, kui maailma esiettekandel oli Manuel de Falla ooper "Atlàntida", algas periood, mille jooksul pandi endisest rohkem rõhku 20. sajandi rahvusvahelisele ooperitoodangule. Repertuaaris olid Sergei Prokofjevi "Armastus kolme apelsini vastu", Leoš Janáčeki "Káťa Kabanová" ja "Z mertvého domu", Bohuslav Martinůi "Řecké pašije", Igor Stravinski "The Rake’s Progress", Alban Bergi "Lulu", Benjamin Britteni "Billy Budd" ja Kurt Weilli "Mahagonny". Suuremat tähelepanu pöörati ka balletile. Külalisesinemistel käisid Leningradi Kirovi teatri (Maria teater) ja Kuuba rahvusballeti trupid.
Demokraatia taastamine Hispaanias 1977. aastal ja eriti Pàmase surm 1980. aastal viisid trupi suurtesse rahalistesse raskustesse. 1981. aastal muudeti ära Liceu otsene eraomanduslik staatus ning loodi Gran Teatre del Liceu konsortsium (sellest ajast teatri praegune nimi), mille liikmeteks jäid ka endised omanikud. Eraettevõtted hakkasid teatrit rahastama, kuid trupp allutati halduslikult linnavõimudele. Konsortsium põhineb aktsiaühingu printsiipidel. Suurimad aktsionärid saavad teatrisaalis oma looži. Aktsionäride nõukogu juhib impressaario. Teatri materiaalse baasi eest hoolitseb spetsiaalne fond, mille ülesandeks on leida sponsoreid.
Hirviklased
Hirviklased (Tragulidae) on sugukond imetajaid sõraliste seltsist. Nad meenutavad väikeseid tervakoonulisi sarvedeta hirvi või väiksemaid antiloope. Hirvikud on kõige väiksemad nüüdisaegsed sõralised: neist väikseima, kääbuskantšili õlakõrgus on keskmiselt 30 cm ning pikkus 45 cm.
Arduino
300px|pisi|Pilt Arduino IDE-st, mis näitab LED-ide vilgutamise programmi pisi|Arduino mikrokontrolleri suuruse võrdlus
Gran Teatre del Liceu
Laastav tulekahju
31. jaanuaril 1994 hävis valdav osa teatrihoonest järjekordses tulekahjus. Selle päeva hommikul kella enne kolmveerand kümmet, kui kaks töölist parandasid raudset eesriiet, mis tulekahju korral pidi takistama tule levikut lavalt saali, süttisid keevitamise sädemetest kulissid. Mõned põlevad riidetükid kukkusid põrandale ja kuigi töölised kiirustasid neid kustutama ja raudne eesriie langetati, oli kõik kasutu. Leegid olid juba haaranud sametkardinad ja sealt edasi levinud dekoratsioonide ruumidesse ja lakke. Tuli oli kontrolli alt väljunud, kui tuletõrje mõni minut pärast kella ühtteist kohale jõudis.
Arduino
Arduino on lihtne avatud lähtekoodiga ühe plaadi mikrokontroller. Arduino riistvara koosneb lihtsast vaba riistvara disainiga trükkplaadist, millel on enamasti Atmel AVR protsessor, ning mugavamaks kasutamiseks välja toodud sisend- ja väljundviigud. Tarkvara koosneb standardsest programmeerimiskeele kompilaatorist ja mikrokontrolleris olevast alglaadimise haldurist.
Hirviklased
Hirvikuid leidub Lõuna- ja Kagu-Aasia metsades. Vaid üks liik, vesihirvik, elutseb Kesk- ja Lääne-Aafrika vihmametsades.
Arduino
Arduinot programmeeritakse enamasti Wiring-keelel põhineva programmeerimiskeele abil, kasutades Processing-keskkonnal põhinevat integreeritud arenduskeskkonda. Arduino programmeerimiseks kasutatav keel sarnaneb C++ keelega, mõne muudatuse ja lihtsustusega.
Gran Teatre del Liceu
Laastav tulekahju
Alates taasavamisest 1999. aastal on majas kasutusel erakordselt keerukas lavatehnoloogia, mis võimaldab lavakomplekte kiiresti ja hääletult vahetada, lavapinna osi tõsta ja langetada jm. Etendused toimuvad peaaegu iga päev. Repertuaar hõlmab kogu spektri klassikalisest ooperist operetini, Broadway muusikalidest hispaania zarzueladeni. Esimest korda ooperimaja ajaloos etendati seal 25. juulil 2014 muusikali. Selleks oli Hollandi trupi ette kantud Les Misérables. Toimuvad ka sümfooniakontserdid. Iga aasta uuendatakse repertuaari kahe-kolme lavastusega.
Arduino
Arduino projekt tõsteti esile 2006. aastal Prix Ars Electronica autasustamisel digitaalsete kogukondade kategoorias.
Läänemere kultuurikeskus
Läänemere kultuurikeskus (inglise The Baltic Sea Cultural Centre, lühendatult BSCC) on Poolas Gdańskis asuv kultuuriasutus, mis keskendub Läänemere-äärsete riikide kultuurialasele koostööle. BSCC asutati umbes 1992.
Arduino
Ajalugu
Projekt algas 2005. aastal Itaalia Ivrea linnas (arvutifirma Olivetti poolt), et luua seade, millega oleks võimalik sel ajal saadaval olevate süsteemidega võrreldes odavamalt ja lihtsalt kontrollida õpilaste ehitatud disainiprojekte. 2010. aasta veebruariks oli müüdud enam kui 120 000 Arduino plaati. Arduino loojad Massimo Banzi ja David Cuartielles nimetasid projekti Ivrea Arduini järgi, kes oli Ivrea kuulus ajalooline tegelane. Arduino on mehelik itaaliapärane eesnimi, mille tähendus on "tugev sõber".
Gran Teatre del Liceu
Muusikajuhid ja dirigendid
Liceu muusikajuhtide ja dirigentide nimekiri on pikk ja muljetavaldav. Seal on läbi aegade orkestri ja kooriga tööd teinud Marià Obiols, Albert Coates, Antal Dorati, Karl Elmendorff, Franco Faccio, Manuel de Falla, Aleksandr Glazunov, Josef Keilberth, Erich Kleiber, Otto Klemperer, Hans Knappertsbusch, Franz Konwitschny, Clemens Krauss, Joan Lamote de Grignon, Joan Manén, Jaume Pahissa, Ottorino Respighi, Josep Sabater, Max von Schillings, Georges Sebastian, Richard Strauss, Igor Stravinsky, Hans Swarowsky, Arturo Toscanini, Antonino Votto, Bruno Walter, Gerd Albrecht, Aleksandr Anissimov, Harry Bicket, Richard Bonynge, Sylvain Cambreling, Paolo Carignani, Frédéric Chaslin, Franz-Paul Decker, Rafael Frühbeck de Burgos, Romano Gandolfi, García Navarro, Lamberto Gardelli, Armando Gatto, Miguel Ángel Gómez Martínez, Cristóbal Halffter, Janos Kulka, Peter Maag, Riccardo Muti, Woldemar Nelson, Vaclav Neumann, David Robertson, Antoni Ros-Marbà, Julius Rudel, Pinchas Steinberg, Peter Schneider, Silvio Varviso, Sebastian Weigle ja Michael Boder. Praegune muusikajuht on alates 2012. aastast katalaan Josep Pons.
Maailma tipplauljad Liceus
Barcelona ooperimaja laval on oma karjäärile aluse pannud rahvusvaheliselt tunnustatud lauljad Victoria de Los Angeles, Montserrat Caballé, José Carreras, Alfredo Kraus, Eva Marton, Plácido Domingo, Giacomo Aragall, Enedina Lloris jt. Rahvusvahelise mainega solistidest on selles teatris laulnud Rosina Storchio, Enrico Caruso, Tito Schipa, Beniamino Gigli, Ettore Bastianini, Fjodor Šaljapin, Roberto Alagna, Titta Ruffo, Vladimir Atlantov, Agnes Baltsa, Teresa Berganza, Beverly Sills, Rockwell Blake, Renato Bruson, Franco Corelli, José van Dam, Maria Callas, Kirsten Flagstad, Nicolai Ghiaurov, Nicolai Gedda, Dmitri Hvorostovski, Kiri Te Kanawa, Pilar Lorengar, Lauritz Melchior, Mario del Monaco, Luciano Pavarotti, Ruggero Raimondi, Samuel Ramey, Matti Salminen, Renata Scotto, Renata Tebaldi, Leyla Gencer, Gösta Winbergh, Ingvar Wixell, Reneé Fleming, Elisabeth Schwarzkopf, Lucia Popp, Christa Ludwig, Edita Gruberová, Birgit Nilsson, Rolando Villazón, Joan Sutherland jt.
Maailma esiettekanded
Liceus on alates 1847. aastast olnud maailmaesiettekandel 62 hispaania helilooja ooperit, operetti ja zarzuelat (valikuliselt):
Tarmo Virki
pisi|Tarmo Virki oma raamatu "Minu Helsingi. Ärge tapke sõnumitoojat" esitlusel [[Solarise keskuse Apollos Foto: Ave Maria Mõistlik, 19. veebruar 2015 ]] Tarmo Virki (sündinud 29. juulil 1974) on eesti ajakirjanik.
Arduino
Ajalugu
Arduino loojad võtsid alguses kasutusele avatud lähtekoodiga Wiring platvormi ning hakkasid seda edasi arendama, luues sellega täiesti iseseisva projekti. Wiring loodi Colombia programmeerija ja kunstniku Hernando Barragáni magistritööna. Wiringu kaasloojaks oli Mehhikost pärit elektriinsener Diego Gonzalez Joven. Nende juhendajaks olid Massimo Banzi ja Casey Reas. Wiring põhineb Processingu programmeerimiskeelel, selle integreeritud arenduskeskkonna lõid Casey Reas ja Ben Fry.
Läänemere kultuurikeskus
BSCC direktor on Larry Ugwu. Varem on direktor olnud Adam Hlebowicz.
Arduino
Riistvara
Arduino plaat koosneb 8-bitisest Atmel AVR mikrokontrollerist koos täiendavate komponentidega, et lihtsustada programmeerimist ja ühilduvust teiste kiipidega. Arduino tähtsaks eripäraks on see, et tema ühendusviigud on kindlaksmääratud paigutusega, lubades mikrokontrolleriga plaati ühendada mitmesuguste vahetatavate lisandmoodulitega, mida nimetatakse kilpideks. Ametlikud Arduinod on kasutanud megaAVR seeria mikrokontrollereid, täpsemalt Atmega8, Atmega168, Atmega328, Atmega1280 ja Atmega2560. Lisaks on kasutatud üksikuid teise platvormiga mikrokontrollereid. Enamus plaate sisaldavad 5-voldist lineaarregulaatorit ja 16 MHz sagedusega kristallostsillaatorit, kuigi mõned disainid, nagu näiteks LilyPad, töötavad 8 MHz taktsagedusega ja ei sisalda plaadi disaini piirangute tõttu toitepinge regulaatorit. Arduino mikrokontrollerisse on eelprogrammeeritud alglaadimise haldur, mille tööks on lihtsustada programmide üleslaadimist mikrokontrolleris olevale välkmälule. Väga paljude teiste mikrokontrollerite korral vajatakse selle jaoks tavaliselt välist programmeerimisseadet.
Põhimõttelisel tasemel programmeeritakse kõik Arduino kontrollerid Arduino tarkvara kasutades RS-232 järjestikliidese kaudu, kuid konkreetne riistvaraline lahendus sõltub riistvara versioonist. Uuemad Arduino kontrollerid on programmeeritavad USB-siini vahendusel, kasutades plaatidele lisatud USB-järjestikliidese adapteri mikroskeeme (näiteks FTDI FT232). Mõned mudelid, nagu näiteks Arduino Mini ja mitteametlik Boarduino, kasutavad eemaldatavat USB-järjestikliidese plaati või kaablit, Bluetooth-ühendust või teisi meetodeid.