cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jägala joa hüdroelektrijaam
Jaamas on 3 turbiini koguvõimsusega 2000 kilovatti. Jaam kuulub ettevõttele OÜ Jägala Energy.
Suhteline viljakus
Suhteline viljakus on munarakkude hulk emase kehakaalu kohta.
Arnold Oja (psühholoog)
Arnold Oja (16. veebruar 1932 Gattšina vald, Leningradi oblast – 10. detsember 2018) oli eesti loogik ja psühholoog.
Elulugu
Arnold Oja oli tehasetöölise poeg ja Silvia Oja abikaasa, Tõnu Oja isa.
Lõpetas 1951 Tartu 6. Keskkooli, 1956 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna. Oli 1957–1959 FAI vanemlaborant, 1959–1967 TÜ arvutuskeskuse insener, 1967–1971 aspirant, 1970–1971 lihastalitluse labori vanemteadur, 1972–1987 loogika ja psühholoogia kateedri vanemõpetaja, 1987–1990 TÜ raamatukogu tehnikainsener, 1990–1993 sporditeooria kateedri vanemõpetaja, 1995–2003 Sisekaitseakadeemia ja mitme erakõrgkooli loogika lektor, 1974–1977 ka TÜ ajalooteaduskonna prodekaan. Lugenud eksperimentaal-, üldpsühholoogia ja loogika kursusi.
Teadustöö
Uurinud küberneetika, psühholoogia ja loogika rakenduslikke küsimusi. Üle 20 teadustrükise, aimeartikleid.
Pieszko
Pieszko (ladina keeles magister Pesco, ka Peschke, Peschel; sündinud enne 1330. aastat, surnud pärast 1380) oli keskaegne arhitekt ja ehitusmeister Sileesias, tegutses peamiselt Wrocławis, allikates on teda mainitud seoses gooti kirikute ehitustega.
Aastail 1354–1368 projekteeris ja ehitas ta Maarja kabeli (Kaplica Mariacka) Wrocławi katedraali idaotsa. Ehituse donaatoriks oli piiskop Preczlaw von Pogarell, kes hiljem maetigi sinna kabelisse. Pärast 1365. aastat asus Pieszko juhtima Wrocławi suurima kiriku ehitust, "Õnnistatud Maarja Piasekil" (või "...liival") kodakiriku (Kościół Najświętszej Marii Panny na Piasku, St. Maria in Arena Piaseki saare järgi Odra jões) ehitust, samuti kahetornilise Maarja Magdaleena kiriku ehitust.
Helmi (eesnimi)
Helmi on soome ja eesti naisenimi.
Eestis elas rahvastikuregistri andmetel 2. detsembri 2015 seisuga 776 Helmi-nimelist inimest.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Helmi 669 naisel. Helmi oli Eestis populaarsuselt 247. naisenimi. Helmi oli keskmiselt 78 aasta vanune (mediaanvanus oli 83).
1. jaanuari 2019 seisuga oli eesnimi Helmi 614 naisel. Helmi oli populaarsuselt 268. naisenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Helmi vanuserühmas 85+, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 69,86.
Zulfikar Ali Bhutto
pisi|right|Zulfikar Ali Bhutto jaanuaris 1973. Zulfikar Ali Bhutto (urdu keeles: ذوالفقار علی بھٹو‎; sindhi keeles: ذوالفقار علي ڀُٽو‎; 5. jaanuar 1928 – 4. aprill 1979) oli Pakistani poliitik ja riigitegelane, aastatel 1973–1977 seitsmes Pakistani peaminister, aastatel 1971–1973 neljas Pakistani president. Tema järgijad kutsusid teda tihti Quaid-i-Awam'iks (urdu keeles قائد عوام‎; rahva juht). Ta asutas ka Pakistani Rahvapartei (PRP), mille esimees ta oli kuni oma hukkamiseni aastal 1979.
Pind
Pind (ka geomeetriline pind) on matemaatikas ja eriti topoloogias punktihulk, mis moodustab kahemõõtmelise topoloogilise muutkonna, ka ruumis liikuva joone jäljena tekkiv kahemõõtmeline kujund.
Danny Kaye
pisi|Danny Kaye Danny Kaye (sünninimi David Daniel Kaminsky; 18. jaanuar 1911 New York – 3. märts 1987 Los Angeles, California) oli USA näitleja, koomik ja laulja.
Kaye mängis seitsmeteistkümnes mängufilmis. Tema tuntumad osatäitmised olid muuhulgas filmides "Wonder Man" (1945), "The Kid from Brooklyn" (1946), "The Secret Life of Walter Mitty" (1947), "The Inspector General" (1947), "Hans Christian Andersen" (1952), "Valged jõulud" ("White Christmas"; 1954) ja "Kojanarr" ("The Court Jester"; 1956).
Tema etteasted hõlmasid füüsilist komöödiat, idiosünkraatilisi pantomiime ja tempokaid koomilisi laule.
Rollide eest filmides "On the Riviera" (1951) ja "Me and the Colonel" (1958) võitis ta Kuldgloobuse (parim meespeaosatäitja muusika- või komöödiafilmis). 1954. aastal tunnustati teda au-Oscariga, 1982. aastal Ekraaninäitlejate Gildi elutööauhinnaga ja 1984. aastal Kenndy Keskuse elutööauhinnaga. Töö eest muusikas, raadios ja filmis sai ta Hollywoodi kuulsuste alleele kolm omanimelist tähte.
1954. aastal sai esimeseks UNICEF-i hea tahte saadikuks. Töö eest UNICEF-i hea tahte saadikuna pälvis ta 1986. aastal Auleegioni ordeni. Aasta hiljem andis USA president Ronald Reagan talle postuumselt Presidendi Vabadusmedali.
Girland
Girland ehk festoon on lintidega põimitud rippuvat lille-, lehe- ja puuviljavanikut kujutav ornament. Antiikkunstis kasutati enamasti koos bukranioniga ja hiljem omaette arhitektuurse ornamendina reljeefina või stukkdekooris.
Girlandi leidub kreeka-rooma ornamendina tihti koos bukranionimotiiviga friisidel (bukranion-girlandfriis) nii arhitektuuris, mosaiigis kui ka seinamaalis ; hiljem esines girland kaunistusena renessansis ja klassitsismis ning nendest lähtuvas sise- ja välisarhitektuuris, samuti piltvaipadel, maalikunstis, kullassepatöödes ja tapeedimustrites.
Hallitus (filmistuudio)
Hallitus oli aastail 1985–1987 Valgas tegutsenud amatöörfilmistuudio.
Biograafiad (Ar)
Biograafiad (Ar) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Ar".
Norwichi terjer
Norwichi terjer on Suurbritanniast Inglismaalt pärinev koeratõug.
Koeral on meeldiv iseloom, ta on väga julge, ent ei alusta kunagi ise võitlust.
Nii norfolki (longus kõrvadega) kui norwichi (kikkiskõrvalised) terjerid on saanud nimetuse krahvkonna ja linna järgi, kust nad pärit on. Ent veel 19. sajandi alguses ja keskel ei tehtud nende kahe tõu vahel vahet, nad olid lihtsalt tavalised karjakoerad. Nende Inglismaa idaosast pärit terjerite eelkäijate hulka kuuluvad iiri imaali oru terjerid, punased cairni terjerid ning Dandie Dinmonti terjerid. Nende punastest järeltulijatest arenesid välja tänased norwichi ja norfolki terjerid.
Sosva jõgi
Sosva jõgi on jõgi Venemaal Sverdlovski oblastis Toboli valglas. Jõe ülemjooksul paikneb Denežkin Kameni looduskaitseala.
Sosva jõe pikkus on 635 km, valgla pindala 24 700 km². Jõgi saab alguse Põhja-Uurali idanõlvadelt ja voolab läbi Lääne-Siberi madaliku. Enamik jõe veest pärineb sulanud lumest. Kesk- ja alamjooksul kõigub veetase 5–6 meetri ulatuses. Äravool suudmest 140 km kaugusel on 113 m³/s, suurim 2210 m³/s ja vähim 4,48 m³/s. Novembri algusest aprillini on Sosva kaetud jääga. Parvetatav ja laevatatav kuni 333 km kaugusel suudmest. Jõe kaldal asuvad Sosva, Denežkino, Maslovo, Marsjatõ, Andrianovitši, Sosva.
Lisajõed on Vargan, Voltšanka, Turja, Kakva, Ljalja, mis suubuvad jõkke paremalt.
Elva Algkool
Elva algkool oli algkool Tartu maakonnas Elvas. 2002 liideti Elva algkool, Elva gümnaasium ja Peedu algkool Elva gümnaasiumiks.
Kool asutati 1995. Kooli direktor oli Kai Kivipõld.
Musina
Musina (kuni 2003. aastani Messina) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Vhembe ringkonnas, Musina valla halduskeskus.
Yarnell
thumb|Vaade Yarnelli mäelt Yarnell on asula USA-s Arizona osariigis Yavapai maakonnas.
Musina
Musina asub Limpopo jõest ja Zimbabwe piirist umbes 6 km kaugusel.
Yarnell
Asula majandus tugineb rantšo pidamises, kaevandamisel ning turistidele ja pensionäridele teenuste pakkumises.
30. juunil 2013 hävitas Yarnelli mäe maastikupõleng poole asulast ja põlengut kustutades hukkus 19 tuletõrjujat.
Musina
Musina on asutatud 1904. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Musina elanikest mustanahalisi aafriklasi 93,26%, valgeid 5,14%, India või Aasia päritolu inimesi 0,71%, värvilisi 0,41% ja teisi 0,48%. Venda keelt pidas emakeeleks 48,77% inimesi, sotho keelt 11,73%, pedi keelt 10,42%, inglise keelt 5,37%, afrikaani keelt 5,15%, tsonga keelt 5,03% ja ndebele keelt 1,88%.
Levante UD
Levante Unión Deportiva, S.A.D. on Hispaania jalgpalliklubi, mis tegutseb Valencias. Klubi mängib alates hooajast 2017–2018 Hispaania kõrgliigas La Liga.
Klubi asutati 7. septembril 1909 nime all Levante Football Club. 1939. aastal liideti Levante ja 1913. aastal asutatud klubi Gimnástico FC ning uus klubi hakkas algul kandma nime Unión Deportiva Levante-Gimnástico, kaks aastat aga Levante Unión Deportiva.
Levante UD parim koht Hispaania kõrgliigas on kuues, mis saavutati hooajal 2011–2012. Hooajal 2012–2013 osaleti UEFA Euroopa Liigas, kus kuueteistkümnendikfinaalis kaotati kahe mängu kokkuvõttes Venemaa klubile Kaasani Rubin tulemusega 0:2.
Klubi kodustaadion on alates 1969. aastast Estadi Ciutat de València, mis mahutab 26 354 pealtvaatajat.
Praegune koosseis
''Seisuga 22. veebruar 2022''
Anette
Anette on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 258. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Anette 630 naisel.
Kerekunnu
Kerekunnu oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Plaksi küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Plaksi külaga.
Külast on teateid alates 1930 (Kerekonnu).
Lindpriid
Lindpriid on Eesti ansambel.
Pantokraator I
"Pantokraator I" on Eesti ansambli Pantokraator album, mis ilmus 1990. aastal vinüülplaadina.
A-pool
1. Pastoraal
2. Tuul
3. Sõjalaul
4. Itk
B-pool
5. Aas
6. Sundimatu jutustus tõelisest kevadest
Paua
Paua on väike asula Uus-Meremaa Põhjasaarel Northlandi piirkonnas Kaug-Põhjaringkonnas Ngāti Kuris Parengarenga Harbouri kahe sopi Snipe Bay (põhjas) ja Ngutukorari Bay (lõunas) vahelisel maakeelel. Geograafilised koordinaadid on 34°32′ S, 172°55′ E.
Pantokraator I
B-pool
7. Püha Mägi
Paua
Lähim asula on Te Hapua põhja pool Snipe Bayd. Lähim suurem asula on Te Kao umbes 25 km lõunas, lähim linn on Kaitaia.
Pauasse pääseb umbes 5 km edelasse jäävalt State Highway 1-lt.
Pantokraator I
B-pool
9. Kelle?
Ting (perekonnanimi)
Ting on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Ting on pandud neljas mõisavallas Saare-, Tartu- ja Võrumaal. Nimede eestistamisel määrati sellenimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Mägioja, Orula, Pool ja Tahula. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Ting Eestis 5 mehel ja 11 naisel.
Safrankollane
Safrankollane on safrani värvi oranžika poole kalduv soojatooniline kollane värvitoon.
Variatsioonid
1821. aasta värviõpik "Werner's Nomenclature of Colours" kirjeldab safrankollast (Saffron yellow) kui gummiguttikollast, millesse on lisatud võrdses koguses sappkollast (Gallstone Yellow). Toon on tume küpskollane, kuid mitte punakas ja selle värvuse etalonideks looduses on nimetatud kuldfaasani saba katvaid sulgi ja safrankrookuse tolmukaid.
Anne Tali
Anne Tali (aastani 1970 Anne Laretei; sündinud 28. august 1944 Pärnu) on eesti matemaatik, Tallinna Ülikooli emeriitprofessor.
Ta lõpetas 1962. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning õppis aastatel 1962–1967 Tartu Riiklikus Ülikoolis, mille matemaatikaosakonna lõpetas 1967. aastal.
Ta kaitses Sverdlovskis A. M. Gorki nimelises Uurali Riiklikus Ülikoolis 1984. aastal väitekirja “Выпуклые семейства методов суммирования” (Kumerad summeerimismenetluste pered) ning sai füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi.
Ta oli 1968–1971 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatilise analüüsi kateedri õppejõud. 1973. aastast töötas Tallinna Pedagoogilise Instituudi õppejõuna, alates 1984. aastast dotsent. 2005. aastast Tallinna Ülikooli rakendusmatemaatika õppetooli professor, 2016. aastast emeriitprofessor.
Vabakondlik tegevus
Ta on Eesti Matemaatika Seltsi asutajaliige ja oli aastatel 1997–2006 juhatuse liige.
Isiklikku
Tema tütred on muusikategelased Anu ja Kadri Tali.
Tallinna–Turba rongiliin
pisi|[[Elroni Stadler FLIRT tüüpi reisirong Turba lõpp-peatuses]] Tallinn–Turba rongiliin on Elroni opereeritav rongiliin lõpp-peatustega vastavalt Tallinnas Balti jaamas ja Turbas Turba raudteepeatuses.
Rongiliin avati 2019. aasta 8. detsembril, kui taasavati Riisipere ja Turba vaheline elektrifitseeritud raudteelõik.
Seoses Riisipere ja Turba vahelise raudteelõigu avamisega pikendati senist Tallinna–Riisipere rongiliini Turbani.
Uuel rongiliinil sõidavad Elroni elektrirongid kuni 11 korda päevas.
Liinile jääb 21/22 peatust*
* Osad Turba reisid ei peatu Jaanika peatuses*
Peatused Turba liinil:
* Täpsemalt ei peatu Jaanika peatuses Tallinnast tulevad 11. jaanuarist 2021 reisid 511;527;533;545;557;569;581
Turbast tulevad reisid, mis ei peatu Jaanika peatuses on: 516;530;538; 546;558; 574;586.
Kaia
Kaia on eesti naisenimi. Nime Kaia nimepäev on 14. oktoober.
Kaia on eesti naisenimi. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on eesnimi Kaia 602 naisel. Kaia on populaarsuselt 273. naisenimi. Vanim Kaia on vanuserühmas 85+, noorim vanuserühmas 0–4. Kaia on keskmiselt 41 aasta vanune (mediaanvanus on 42). Kõige populaarsem on eesnimi Kaia vanuserühmas 45–49, kus neid on 10 000 elaniku kohta 9,78. Kõige rohkem on eesnimega Kaia sündinud märtsis, kokku 62. Kõige populaarsem on eesnimi Kaia Saare maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 8,5.
Jaapani ardiisia
Jaapani ardiisia (Ardisia japonica) on nurmenukuliste (süsteem APG II järgi mürsiineliste) sugukonda ardiisia perekonda kuuluv mitmeaastane taim.
Kirjeldus
Jaapani ardiisia on kiire kasvuga vähenõudlik ja vastupidav igihaljas põõsas kõrgusega 20–40 cm. Süstjad lehed on 4–7 cm pikad ja 1,5–4 cm laiad ning paiknevad varrel paarikaupa kas vastakuti või männastena. Heleroosakad õied kasvavad välja lehekaenlast. Mõlemasuguline õis on viie kroonlehega, 4–10 mm läbimõõduga ja õitseb kobarana, õitsemisaeg on hiliskevadel. Vili on 5–6 mm läbimõõduga, alguses punane, talvel muutub mustaks.
Leviala
Jaapani ardiisiat leidub nii aedades kui ka looduses. Nagu teistelgi ardiisia perekonda kuuluvatel taimedel, on Jaapani ardiisia looduslik leviala Ida-Aasias: Ida-Hiinas, Jaapanis, Taiwanis ja Koreas. Taim eelistab märga metsamulda ja varjulist kasvukohta.
Droog
Jaapani ardiisia droogid on lehed ja ürt. Drooge kogutakse enne õitsemist, sest õitsemise ajal muutub taime keemiline koostis ning sellega koos ka tema lõhn ja maitse. Lehti ja ürti kogutakse päiksepaisteliste, kuivade ilmadega ning kuivatatakse temperatuuril 30–35 kraadi. Kuiva droogi säilitatakse lõuendkottides kuivas ja pimedas kohas.
Keemiline koostis
Jaapani ardiisia sisaldab mitmesuguseid aineid, millel on meditsiinilisi omadusi. Lehtedes on 0,2% eeterlikku õli bergeniini (keemiline aine, mis on ajurveedas tuntud kui Paashaanbhed ja omab immuunterapeutilist toimet), saponiini, kvertsitiini, terpenoide.
Kasutamine
Jaapani ardiisiat kasutatakse tema värvikate lehtede tõttu ka ilutaimena. See on laialdaselt levinud ilutaim näiteks USA linnades, eriti sellised sordid nagu "Hakuokan" ja "Ito Fukurin", mille lehtedele ilmub valge ornament. Jaapanist on pärit ka Jaapani ardiisia seostamine jõuludega.
Meditsiiniline kasutamine
Hiina klassikalises meditsiinis peetakse Jaapani ardiisiat üheks viiekümnest olulisemast taimest. Taime on pikka aega kasutatud köhavastase ravimina. Arvatakse, et see ravib ka kasvajaid ning on põletiku- ja viirusevastane. Droogist teed kasutatakse astmaravimina, see mõjub soodsalt hingamisele ning aitab kroonilise bronhiidi korral. Jaapani ardiisiast saab teha alkoholitõmmist, mis toimib kohaliku anesteetikumi ja bakteritsiidina.
Ohud
Suur doos võib kahjustada neere.
Capilla posa
Capilla posa on väike nelinurkne võlvitud kabelitaoline ehitis, mis on iseloomulik 16. sajandi Uus-Hispaania kloostrikompleksidele. Sellele on iseloomulik suur kaarava ühel või kahel küljel ja ehitist kroonib püramiidikujuline katus, fassaad on sageli kaunistatud raiddekooriga. Capillas posas paiknesid mitmekaupa müüriga ümbritsetud kloostriõue ehk aatriumi müüriservades ja neis eksponeeriti pühakukujusid.
Kirjeldus
Nende kabelite arhitektuuriline lahendus ja dekoor olid omased ainult Uus-Hispaaniale, kusjuures dekoor oli sageli loodud kohalike meistrite poolt ja kombineeris stiilit vallutuseelse mehhiko kunsti ja barokkstiili jooni. Parimad näited sellest on kabelid Huejotzingo ja Calpani kloostrites Pueblas, kus kabelite skulptuurid järgivad keskaja ja renessansi esteetilist kaanonit, kuid on loodud kohalike kiviraidurite iseloomulikus selgejoonelises madalreljeefis (tequitqui), mõjudes isegi sünkretistlikuna.
Huejotzingo San Migueli kloostri neli kabelit on pühitsetud Ristija Johannesele, Jaakobus vanemale, Maarja taevaminekule ja Peetrusele ning Paulusele. Kõigi kabelite põhiplaaniks on ruut küljega 5,40 meetrit. Pääs kabelisse on läbi suure kaare, mille profileering jäljendab kloostri peaportaali, ja fassaadi kaunistab sõlmedega köiemotiiv, mis vihjab pühale Franciscusele Assisist.
Vladimir Romanihhin
Vladimir Romanihhin (Владимир Степанович Романихин; 1942, Prohladnõi – 2. mai 2010, Narva) oli Eesti koorijuht, dirigent, helilooja, bajaanimängija, laulja.
Pärast Teist maailmasõda kaotas ta vanemad ning elas lastekodus ja õppis internaatkoolis. Lapsepõlvest alates tundis ta huvi muusika vastu ja õppis iseseisvalt bajaani, mandoliini ja balalaikat mängima. Alates 1959. aastast õpetas ta koolis muusikat.
Ta õppis Doni-äärse Rostovi kultuuriinstituudis dirigeerimisosakonnas ja Moskva Krupskaja nimelises kultuuriinstituudis. 1968. aastal kolis Vladimir Romanihhin Narvasse ja hakkas töötama koolis nr 8, hiljem keskkoolis nr 4.
1975. aastal sai Vladimir Romanihhinist Gerassimovi nimelise kultuurimaja segakoori liige ja koorijuht.
Elu lõpuni oli ta "Veteranõ Krengolma" koorijuht.
Patria y Libertad
pisi|Liikumise logo Frente Nacionalista Patria y Libertad (Natsionalistlik Rinne Isamaa ja Vabadus; lühend PyL) oli Tšiili ultraparempoolne poliitiline ja paramilitaarne jõud aastatel 1971–1973. Rühma ideoloogia sisaldas antikommunismi, antikapitalismi ja korporativismi. Toetas 29. juuni 1973. aasta läbikukkunud riigipöördekatset ja samuti 11. septembri 1973. aasta riigipööret, mis õnnestus (ja mille järel Patria y Libertad laiali saadeti). PyL tegeles ka sõjavarustuse hankimisega ja oli osaline mitmes vägivallateos allendet pooldanud poliitikategelaste vastu (võimul 1970–1973). Omas kontakte CIAga. Osa PyL'i poliitikutest jätkas koostööd sõjaväehuntaga, mõned aga, nagu Walter Roberto Thieme Schiersand, said selle veendunud vastasteks.
Eesti Maaülikooli tehnikainstituut
Eesti Maaülikooli Tehnikainstituut on Eesti Maaülikooli instituut.
Instituut paikneb Tartus Maaülikooli linnakus Fr. R. Kreutzwaldi tänav 56.
2010. aastal lõpetas instituudi 77, 2011. aastal 102 üliõpilast.
Instituudis tegutseb Maaülikooli Tehnikaüliõpilaste Selts, mis loodi 2009. aasta talvel. Instituudis korraldatakse üliõpilaskonkurssi "Tudeng leiutab".
Ajalugu
Tehnikaõpe algas EPAs juba selle loomisest 1951. aastal, kui hakati õpetama põllumajanduse mehhaniseerimise eriala.
Tehnikainstituut loodi 1991. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia (EPA) põllumajanduse mehhaniseerimise teaduskonna põhjal. Oma praegusel kujul on see aga Maaülikooli struktuuris alates 2005. aastast. Samast aastast kuulub instituudi koosseisu ka matemaatikaosakond.
Sauensiek
Sauensiek on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Stade kreisis. Valla pindala on 31,37 km². 31. detsembril 2017 elas seal 2468 inimest.
Stade kreisi kõrgeim tipp Litberg asub Sauensieki vallas. Selle kõrgus on 65 m üle merepinna ja see on määratud kaitsealaks.
Ajalugu
Sauensiek kuulus ilmalikus mõttes 1180. aastal loodud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. Kuid vaimulikus mõttes kuulus Sauensiek Verdeni piiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esmalt personaalunioonis Rootsi – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. Hannoveri kuningriik liidendas hertsogkonna reaaluniooni ja hertsogkonna territooriumist sai 1823. aastal loodud Stade regiooni osa.
Kaimi põhikool
Kaimi põhikool oli põhikool Tartu maakonnas Elva vallas Kaimi külas.
Kool asutati 1767.
Kaimi 8-klassiline Kool suleti 1976. aastal. Kool avati algkoolina taas 1988. aastal. Aastast 1992 kujundati algkool ümber põhikooliks.
Kool suleti 2001. aastal, kooli 35 õpilast jätkasid õppetegevust Puhja Gümnaasiumis.
Kooli nimed:
Te Paki
Te Paki on asula Uus-Meremaa Põhjasaarel Northlandi piirkonnas Kaug-Põhjaringkonnas Ngāti Kuris Aupouri poolsaare lähedal umbes 15 km Reinga neemest kagus. Geograafilised koordinaadid on 34°30′ S, 172°48′ E.
Lähim suurem asula on Te Kao umbes 22 km lõunas, lähim linn on Kaitaia.
Waitiki Landing on State Highway 1 ääres. Sellest põhja pool tee ääres asulaid ei ole, järgmine teeäärne asula lõuna pool on Waitiki Landing 3 km kagus.
Waitiki Landing
Waitiki Landing on väike asula Uus-Meremaa Põhjasaarel Northlandi piirkonnas Kaug-Põhjaringkonnas Ngāti Kuris Parengarenga Harbouri sopi Snipe Bay ühest harust lõunas väikese jõe ääres. Geograafilised koordinaadid on 34°31′ S, 172°50′ E.
Waitiki Landingis on Uus-Meremaa kõige põhjapoolsem tankla. See hävis tules 8. oktoobril 2011, kuid taasavati 22. detsembril 2011.
Lähim suurem asula on Te Kao umbes 20 km lõunas, lähim linn on Kaitaia.
Waitiki Landing on State Highway 1 ääres. Põhja pool on järgmine teeäärne asula Te Paki, lõuna pool Karatia. Kõrvaltee viib Kapowairuasse ja Te Hapuasse.
Kaire
Kaire on eesnimi. Eestis on see naisenimi.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Kaire 1367 naisel ja alla 5 mehel. Kaire on Eestis populaarsuselt 137. naisenimi.
Kõige populaarsem on eesnimi Kaire vanuserühmas 40–44, kus neid on 10 000 elaniku kohta 35,5 ning Põlva maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 17,54. Kadri on keskmiselt 42 aasta vanune (mediaanvanus on 43).
Ēdole kihistik
Ēdole kihistik (inglise Ēdole Member) on ordoviitsiumi ladestu Porkuni lademe Kuldiga kihistusse kuuluv kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Rita Ulste aastal 1972. Kihistik on nime saanud Ēdole asula järgi.
Kihistiku stratotüüp on Edole-60 puurauk. Aastast 1989 on Saldus 5PM puurauk Ēdole kihistiku neostratotüüp, kus kihistik esineb 987.5..991 meetril. Kihistiku kivimeid on eristatud ka mõnedes Eesti lõunaosas võetud puursüdamikes.
Wind Beneath My Wings
Silbar ja Henley kirjutasid laulu Bob Montgomeryle. Montgomery salvestas loost oma demo, muutes laulu algselt mõnevõrra kiirema tempo aeglaseks ballaadiks. Seejärel müüsid autorid laulu esitamiseks paljudele esitajatele. Esimese kommertsversiooni avaldas Roger Whittaker ning see leidub tema albumil "The Wind Beneath My Wings". Varsti pärast seda andis Austraalia laulja Colleen Hewett laulu välja singlina, mis jõudis edetabelis Kent Music Report kohale 52. 1982. aastal avaldasid laulu veel Sheena Easton (albumil "Madness, Money & Music") ja Lee Greenwood, järgmisel aastal Lou Rawls, Gladys Knight & The Pips (pealkirjaga "Hero" albumil "Visions") ja Gary Morris (1983). Billboardi edetabelis saavutas kõrgeima koha aga 1988. aastal salvestatud Bette Midleri versioon filmi "Beaches" heliribalt. See versioon anti välja singlina, mis jõudis 1989. aasta juunis olla ka ühe nädala edetabeli Billboard Hot 100 esikohal. Midleri versioon võitis 1990. aastal ka kaks Grammy auhinda ning 1992. aastal tunnistas Ameerika Fonogrammitootjate Liit (RIAA) selle plaatinaplaadiks.
Laulu on salvestanud veel näiteks Steven Houghton, Bill Tarmey, Rachel Morrison jt.
Kaarel Toom
Kaarel Toom (5. september 1920 Tallinn – 5. märts 1994 Tallinn) oli eesti näitleja ja raadiorežissöör.
Paralleelselt teatritööga oli aastatel 1949–1991 Eesti Raadio kuuldemängude lavastaja.
Isiklikku
Tema vend oli poksija Johannes Toom.
Magnus Nygren
Jan Magnus Nygren (sündinud 7. juunil 1990 Karlstadis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Šveitsi kõrgliiga klubis HC Davos. Ta on klubi meeskonna asekapten.
2011. aastal valis Montreal Canadiens ta NHL-i draft'is 113. valikuna. 2013. aasta mais sõlmis ta Canadiensiga kaheaastase lepingu. Hooaja 2013–14 alguses mängis Nygren American Hockey League'is Canadiensi noorteklubis Hamilton Bulldogs, kuid 2013. aasta novembris otsustas ta laenulepingu alusel naasta Färjestadi. Hooajal 2014–15 mängis ta taas Bulldogsis, kuid vigastuse tõttu pidi ta suurema osa hooajast vahele jätma.
Aastatel 2015–2017 mängis Nygren jällegi Färjestadis. Hooajal 2016–17 oli ta Rootsi kõrgliigas kaitsemängijatest taas suurim väravakütt (11). Alates hooajast 2017–18 mängib ta Davosis.
2014. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Nygren Rootsi jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
Kalju Oja
Kalju Oja (7. detsember 1920 Tallinn – 15. jaanuar 1995 Tallinn) oli Eesti raamatukoguteadlane ja lugemissotsioloog ning poliitik.
Elulugu
Lõpetas 1939. aastal Tallinna Kolledži ja 1965. aastal Leningradis Krupskaja-nimelise Kultuuriinstituudi.
Oli aastatel 1941–1954 poliitilistel põhjustel vangistatud ja asumisel.
Töötas 1957–1963 Tallinna Keskraamatukogus, 1963–1966 ENSV Ametiühingute Nõukogu raamatukogus, oli 1967–1990 Eesti Rahvusraamatukogu raamatukoguhoidja ja metoodik.
Teoseid
Töid raamatukogude ja raamatulugemise kohta. 20 teadustrükist.
Isiklikku
Tema isa oli kooliõpetaja ja Riigikogu liige Tasuja Oja.
45 mm tankitõrjekahur M1937
45 mm tankitõrjekahur mudel 1937, tehasetähisega 53-K (vene keeles 45-мм противотанковая пушка образца 1937 года (53-К)) oli tankitõrje kiirlaskekahur kaliibriga 45 mm, mida toodeti Nõukogude Liidus aastatel 1937-1943.
Ajalugu
Kahuri loojaks oli Mihhail Loginov ja see oli mõeldud kiirelt laetavaks tankitõrjekahuriks. Selle eelkäijaks oli 37 mm tankitõrjekahur M1930, mille litsentsi ostis Nõukogude Liit Saksa firmalt Rheinmetall. Seoses selle kehva soomuseläbivusega hakati seda 1942. aastast alates asendama pikema toruga 45 mm tankikahuriga M1942 ja peale 37 354 kahuri valmimist lõpetati selle tootmine 1943. aastal.
Kasutamine
pisi|Doni kasakate üksus kahuriga M1937 [[Varssavi ülestõusu ajal 1944. aastal]] Eelkäija alusvankrit ja suuremat 45 mm relvarauda kombineerides saadi poolautomaatne tankitõrjekahur, mis võeti 1937. aastal Punaarmee relvastusse. Neid kasutati Idarindel Nõukogude-Saksa konflikti esimestes etappides. Nende tankitõrje võimakus oli piisav kergemate tankide ja soomustransportööride vastu. Lühematel distantsidel saadi jagu ka varajastest PzKpfw III ja PzKpfw IV mudelitest, kuid see seadis kahurimeeskonnad suuremasse ohtu. Nende puuduste tõttu hakati neid asendama uute ja võimsamate M1942 kahuritega.
Igas Punaarmee jalaväepataljonis oli tankitõrje rühm kahe sellise kahuriga. Lisaks oli igas laskurdiviisis üks tankitõrjepataljon kus oli 12 relvameeskonda selliste kahuritega ning samuti kasutati neid tankitõrjepolkudes, kus oli 4-5 patareid, igas 4 kahurit.
Šarja
20. sajandi alguses hakati rajama raudteed, mis kulges Vjatkast Vologdasse. Tänapäeva linn tekkis koha juurde, kus raudtee ületas Vetluga jõe. Sild valmis 1906. aastal ning samal aastal avati raudteeliiklus. 1907. aasta alguses valmis veduridepoo. 1938. aastal sai umbes 12 000 elanikuga töölisküla linnaõigused.
Raudteesõlm Siberi raudteel. 2015. aastal vaguni- ja veduridepoo suleti. Linnas asuvad puidutöötlusettevõtted.
Linna lähedal asub Šarja soojuselektrijaam.
Kapowairua
Kapowairua on asula Uus-Meremaa Põhjasaarel Northlandi piirkonnas Kaug-Põhjaringkonnas Ngāti Kurīs Spirits Bay idaotsas, Põhjasaare põhjapoolseim asula. Geograafilised koordinaadid on 34°26′ S, 172°48′ E.
Nimi tähendab maoori keeles 'püüa hinge'.
Lähim suurem asula on Te Kao umbes 35 km lõunas, lähim linn on Kaitaia.
Kapowairuasse pääseb State Highway 1-lt Waitiki Landingi kaudu.
Sergei Šubenkov
Sergei Vladimirovitš Šubenkov (vene keeles Серге́й Владимирович Шубенков; sündinud 4. oktoobril 1990 Barnaulis) on Venemaa kergejõustiklane, kelle põhialaks on 110 meetri tõkkejooks.
Ta on 110 m tõkkejooksus maailmameister ja kahekordne Euroopa meister ning 60 m tõkkejooksus Euroopa sisemeister.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta kuldmedali rahvusrekordiga 12,98.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis võitis ta neutraalse sportlasena võisteldes hõbemedali ajaga 13,14.
2017. aastal tuli ta 110 meetri tõkkejooksus Teemantliiga üldvõitjaks.
Tema isiklik ja ühtlasi rahvusrekord 110 meetri tõkkejooksus on 2. juuli 2018 Ungaris Székesfehérváris püstitatud 12,92.
Raudtee Erastamise Rahva AS
Raudtee Erastamise Rahva AS (RER) oli 2000. aastal Eesti ärimeeste asutatud firma, mis osales Eesti Raudtee erastamiskonkursil.
Kolmest pakkujast jäi RER 865 miljoni krooniga viimaseks, konkursi võitis Rail Estonia 1,7 miljardi krooni suuruse pakkumisega. 17. jaanuaril 2001 vaidlustas RER erastamisagentuuri otsuse, kuna Rail Estonia polnud vaatamata lubadusele teatanud Eesti Raudteesse investeerima hakkava suure Põhja-Ameerika raudteefirma nime. Konkursi võitnud Rail Estonia loobus ostmisest, seetõttu sai Eesti Raudtee erastada teisele kohale jäänud Baltic Rail Service (BRS).
2001. aasta oktoobris avalikustas Marcel Vichmann BRS-i ja RER-i varasema kokkuleppe, mille kohaselt pidi võitja teise firma koos äriplaaniga ära ostma, BRS aga tahtis kokkuleppest taganeda; võimaliku ostusummana nimetati 70 miljonit krooni. 2004. aastal jõudsid firmad siiski ostuhinnas kokkuleppele. BRS ostis RER-i, kompenseerides ostuhinnaga Postimehe väitel konkursile tehtud kulutused 20-25 miljoni krooni ulatuses; ostu järel teatas BRS kavatsusest RER likvideerida.
RER-i juhataja oli Rain Tamm. Firma asutajate seas olid transiidiärimees Aadu Luukas ja turvafirmade omanik Urmas Sõõrumaa.
Supercopa de España
Supercopa de España on Hispaanias korraldatav jalgpallimeistrivõistlus La Liga ja Copa del Rey võitja vahel.
Kui üks klubi võidab mõlemad karikad, siis mängitakse mängud La Liga ja Copa del Rey ning Copa del Rey finalisti vahel. Hispaania superkarikas toimub enamasti augustis enne Hispaania liigahooaja algust.
Barcelona on võitnud superkarika rekordiliselt 13 korda.
Praegune meister on Athletic Bilbao, kes alistas 2021. aasta superkarika finaalis Barcelonat lisaajal tulemusega 3:2.
Copa Eva Duarte võitjad
Copa Eva Duarte oli Supercopa de España ametlik eelkäija.
Olgo
Olgo on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Olgo on pandud Kivijärve mõisavallas Laiuse kihelkonnas Tartumaal. Nimede eestistamisel määrati Olgo-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Olviste (1939. aastal Narvas). 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Olgo Eestis 31 mehel ja 37 naisel.
Roberto Thieme
pisi|Roberto Thieme Walter Robert Thieme Schiersand (sündinud 16. novembril 1942 Santiago de Chiles) on Tšiili poliitik ja harrastuskunstnik.
Paremäärmusliku organisatsiooni Patria y Libertad peasekretär 1971–1973 (organisatsiooni tegevusajal; tähtsuselt 2. isik organisatsioonis). Salvador Allende marksistliku ühenduse Unidad Popular vastane opositsionäär. Pärast 1973. aasta riigipööret asus peagi opositsiooni hunta vastu, kutsus hääletama 1980. aasta ja 1988. aasta riigihääletusel hunta vastu. Pooldab jätkuvalt natsionalistlikke, antikommunistlikke ja antikapitalistlikke seisukohti. Kutsus 2017. aasta presidendivalimistel hääletama vasakpoolse kandidaadi Beatriz Sánchezi poolt.
Iseloomustab Augusto Pinocheti reeturina.
Djatlovi kuru intsident
pisi|280px|Telk, nagu see leiti [[Holat-Sjahõli idaservalt 26. veebruaril 1959.]] Djatlovi kuru intsidendiks nimetatakse üheksa suusamatkaja hukkumist teadmata põhjustel Põhja-Uuralis 2. veebruaril 1959. Hukkumiskoht nimetati hiljem matkajate rühmajuhi järgi Djatlovi kuruks (vene keeles Перевал Дятлова).
Igor Djatlovi juhitud kaugmatkajate rühm põgenes ööbimise ajal seletamata põhjusel telgist ja hukkus sellest kuni 1,5 kilomeetri kaugusel temperatuuril –30 °C. Mõnel surnukehal leiti kolju- ja roidemurde. Juurdluse andmetel teisi inimesi ümbruskonnas ei olnud. Juhtumi seletamiseks on esitatud mitmesuguseid teooriaid (laviin, põgenenud vangide kallaletung, manside rünnak nende pühal mäel viibijaile, sõjaväe eriüksuse rünnak, relvakatsetuspiirkonda sattumine, mõrvamine välisriigi luurajate poolt, keravälk, lumeinimese rünnak, metslooma (näiteks karu) rünnak, infraheli, ülitugev magnetväli, üleloomulik või maaväline jõud).
Enamik rühma liikmeid oli Uurali Polütehnilise Instituudi (praegu Uurali Riiklik Tehnikaülikool) üliõpilased või vilistlased.
Info matkast
23. jaanuaril 1959 anti Djatlovi rühmale välja marsruudiraamat, kus oli kirjas, et nende matkatrassiks oli määratud rada nr 5. Marsruudi olid kavandanud Djatlovi rühma liikmed peamiselt ise, eesmärgiga jõuda Sverdlovski oblasti kaugemasse põhjapiirkonda, täpsemalt jõuda Otorteni (Отортен) mäe juurde. Matkatrassi kinnitas lõplikult Sverdlovski kehakultuuri ja spordikomitee komisjon. Matkagrupi liikmed oli kõik juba kogemustega Nõukogude Liidu 2. taseme suusamatkajad, kes lootsid peale matkaraja edukat läbimist saada järgmise taseme matkaja tunnistuse, sest raja raskuseks loeti 3. taset.
26. jaanuaril jõudsid matkajad veoautoga Vizhai (Вижай) küla juurde, mis oli viimane asustatud punkt piirkonnas. Vizhais ööbiti ja koguti energiat algavaks matkaks. 27. jaanuaril alustas grupp teekonda Gora Otorteni poole. Viimase peatuskoha ümbrusest hiljem leitud päevikud ja filmilindid võimaldasid jälgida grupi marsruuti kuni juhtumile eelneva päevani. Oletati, et nad kavatsesid õnnetuse eelsel päeval kurust läbi saada ja järgmiseks ööks jääda laagrisse kuru lõpus, kuid raskenevate ilmastikutingimuste (lumetormi, –30°C ja halveneva nähtavuse) tõttu kaotasid nad orientatsiooni ja kaldusid lääne suunas, mäetõusule. Rühm sai kõrvalekaldest aru, kuid tehti viga kui otsustati siiski laager üles seada mäe nõlvale, mitte liikuda 1,5 km uuesti allamäge metsaalale, mis oleks ilmastiku eest varju pakkunud.
Otsingud
Enne lahkumist oli Djatlov kokku leppinud, et saadab spordiklubile telegrammi niipea, kui matkagrupp Vizhaisse naaseb. Eeldati, et see juhtub hiljemalt 12. veebruaril, kuid paaripäevased hilinemised olid selliste ekspeditsioonide puhul tavalised. Kui 20. veebruariks polnud mingit infot saabunud, nõudsid matkajate lähedased ja sõbrad päästeoperatsiooni ning Instituudi juht saatis kohale esimesed päästerühmad, mis koosnesid vabatahtlikest üliõpilastest ja õppejõududest. Hiljem kaasati ka sõjaväe ja miilitsa (politsei) jõud, otsinguteks saadi appi lennukid ja helikopterid. pisi|Õnnetuspaiga skeem|267x267px 26. veebruaril leidis päästegrupp rühma mahajäetud ja tugevalt kahjustatud telgi. See oli inimtühi, kuid kõik grupi matkatarbed, isiklikud asjad ning isegi jalanõud olid maha jäetud. Uurijate sõnul oli telk seestpoolt põgenemiseks lahti lõigatud. Eristati üheksat paari jalajälgi, mille olid jätnud inimesed, kes kandsid ainult sokke või üksikuid kingi või olid isegi paljajalu. Jäljed viisid alla lähedal asuva metsa servani kuru vastasküljel, 1,5 kilomeetri kaugusele. Metsa servas, suure siberi männi all, leidsid otsijad väikese tuleaseme nähtavad jäänused. Seal leiti ka kaks esimest surnukeha, Krivonistšenko ja Dorošenko oma, mis olid kingadeta ja ainult aluspesus. Männi ja laagripaiga vahelt leidsid otsijad veel kolm surnukeha: Djatlovi, Kolmogorova ja Slobodini, kes surid poosides, mis viitasid sellele, et nad üritasid telki naasta magamiskottide järele. Need leiti männist vastavalt 300, 480 ja 630 meetri kauguselt. Kõik olid surnud alajahtumise kätte.
Grupi ülejäänud nelja liikme leidmine võttis rohkem kui kaks kuud. Lõpuks leiti nad 4. mail, surnukehad olid olnud ärasulanud nelja meetri paksuse lumekihi all männist 75 meetri kaugusel asuvas järsakus, mille põhjas voolas oja. Kolm hukkunut neljast olid teistest soojemalt riides ja oli märke, et need riided olid varem külmunud kaaslaste seljast ära võetud. Üks oli surnud alajahtumise tagajärjel, kolmel matkajal olid surmavad vigastused: Thibeaux-Brignollesil olid suured koljukahjustused ning Dubininal ja Zolotarjovil suured rindkere murrud.
Juurdluse tulemused
Tol ajal jõuti ametlikult järeldusele, et grupi liikmed surid mõjuva loodusjõu tõttu.
Jaan Mikkel
Jaan Mikkel (sündinud 13. novembril 1937 Tartus) on eesti teatritegelane.
Haridus
Jaan Mikkel õppis Tartu Linna 2. Mittetäielikus Keskkoolis, Tartu 1. Keskkoolis, Tartu 2. Keskkoolis ja 1966–1968 Tartu Kaugõppe Keskkoolis.
Ta on läbinud 6-päevase koolituse Moskva Riiklikus Teatrikunsti Instituudis (GITIS) ning olnud 1989. aastal 35 päeva stažöör Stockholmi Linnateatris.
Töökäik
Jaan Mikkel alates 1958. aastast köitetöölisena Tartu trükikojas Pioneer, seejärel kuni 1968. aastani Hans Heidemanni nimelises trükikojas. 1968–1973 oli ta Vanemuise peaadministraator, 1973–1980 Draamateatri lavastusala juhataja, 1980–2005 Estonia lavastusala juhataja ja tehniline direktor.
Mikkel oli 1974–1997 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis lavatehnika ja -tehnoloogia ning -ohutustehnika õpetaja ning pidanud 2009 ja 2010 loenguid lavatehnilistele töötajatele lavatehnikast ja tehnoloogiast, teatriehituse ajaloost ja ohutustehnikast.
Jaan Mikkel kuulub alates 1972. aastast Eesti Teatriliitu (varem Eesti NSV Teatriühing).
Bernāti kihistik
Bernāti kihistik (inglise Bernāti Member) on ordoviitsiumi ladestu Porkuni lademe Kuldiga kihistusse kuuluv kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Rita Ulste aastal 1972. Kihistik on nime saanud Bernāti küla järgi.
Kihistiku stratotüüp on Bernati-53 puurauk, kus kihistik esineb 1026..1032 meetril. Aastast 1989 on Saldus 5PM puurauk Bernāti kihistiku neostratotüüp, kus kihistik esineb 991..994.7 meetril. Eesti aladel on kihistikku eristatud Ruhnu puuraugus.
Dennis Taylor
pisi|Dennis Taylor 2004. aastal
Dennis Taylor (sünninimi Denis Taylor; sündinud 19. jaanuaril 1949 Põhja-Iirimaal Coalislandis) on endine elukutseline snuukrimängija, praegune BBC snuukrikommentaator.
Taylor tuli maailmameistriks 1985. aastal. Musta palli finaaliks kutsutud kohtumises võitis ta Steve Davist 18:17.
Frits Oja
Frits Oja (1. veebruar 1887 Vorbuse vald, Tartumaa – 16. jaanuar 1954 Tallinn) oli Eesti tehnikateadlane, topograaf, sõjaväelane (kolonel, 1938).
Elulugu
Lõpetas Pihkva maamõõdukooli ja Peterburi Sõjaväetopograafia Kooli. Oli Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste (KVÜÕA) lektor, 1935–38 Sõjavägede Staabi topograafia-hüdrograafiaosakonna ülem, 1926–40 õpetas Riigi Tehnikagümnaasiumis maamõõtmise kursust, ühtlasi oli 1928–32 Tallinna Tehnikumi õppejõud, luges kõrgemat geodeesiat ja vigade õpetust. 1940 määrati Tallinna sõjakooli õppejõuks, evakueeriti koos kooliga Tjumeni, kus demobiliseeriti.
Vanutusrull
pisi|Vanutamisveski, joonise autor Georg Andreas Böckler, 1661. aasta Vanutamisrull (ka uhtmisrull) oli varasemal ajal tööriist villase ja poolvillase riide vanutamiseks.
Vanutusrulli alumiseks osaks oli puupakust õõnestatud otsteta lame küna, mille põhja lõigati ristipidi sooned. Vanutamise ajal kaeti küna massiivse puus kaanega, millel olid samuti risti sooned. Kaane külge kinnitati servades kuus pulka, kolm kummalgi küljel, mis võimaldasid 6 inimesel töötada. Kuuma seebi- või leelisveega niisutatud kangas asetati koti sees või kokkuvoldituna küna põhja ning selle kaant edasi-tagasi liigutades hõõruti riie vanuma. Täiendavaks raskuseks asetati kaanele kive. Kui vastav koht kangast oli paksuks vanutatud, tõmmati riiet edasi ja jätkati hõõrumist.
Kangast nühiti vanutamiseks ka muudel aluspindadel: nööridega mähitud laual, kummulikeeratud tünni või tõrre põhjal, ukse peal, linalõuguti vahel, vankriredelite vahel jne. Saartel tambiti villaseid kangaid puulasnadega suure tõrre sees. 19. sajandi lõpul hakati veskites kasutama mehaanilisi vanutusrulle.
William Simons
Clifford William Cumberbatch Simons (sündinud 17. novembril 1940 Mumblesis Swanseas – 21. juuni 2019) on Walesist pärit inglise näitleja.
Tema tuntuim roll oli konstaabel (hiljem ametnik politseijaoskonnas) Alf Ventress seriaalis "Südameasi", kus ta osales üle kümme aasta (1992–2010).
Näitleja oli kaks korda abielus. Esimene abikaasa suri 2002. aastal, teise abikaasa Jackiega abiellus ta 2007. aastal.
William Simons oli suitsetamisvastane.
Velká Bystřice
Velká Bystřice (saksa keeles Groß Wisternitz) on linn Tšehhis Olomouci maakonnas Olomouci ringkonnas. Velká Bystřice asub Olomouci kesklinnast umbes 8 km idas.
Velká Bystřicet on esmamainitud 1275. aastal. Linnaõigused sai Velká Bystřice 1. juunil 1998.
Stávros Kontonís
Charálampos-Stávros Kontonís (kreeka keeles Χαράλαμπος - Σταύρος Κοντονής; sündinud 21. juunil 1963 Zákynthose saarel) on Kreeka advokaat ja poliitik, ta kuulub erakonda SYRIZA. 23. septembrist 2015 oli ta Kreeka kultuuri- ja spordiministeeriumis spordi aseminister. 5. novembrist 2016 kuni 28. augustini 2018 oli ta Kreeka justiitsminister.
Ta on lõpetanud aastal 1995 Ateena Rahvusliku Kapodistriase Ülikooli.
Mujani vasallilinnus
Mujani vasallilinnus (saksa keeles Mojahn, läti Mujāni) oli Riia peapiiskopkonna nn "liivlaste poolel", kuid juba arvatavasti lätlaste asualal (Lääne–Talavas) paiknenud vasallilinnus, mis asub Lätis, Vidzeme kultuuriajaloolises piirkonnas, linnulennult 34 km kaugusel Lemsalust (läti keeles Limbaži) ja 16 km Augstrozest idas, ning 9 km Volmarist (Valmiera) läänes, kunagise Riia peapiiskopkonna ja Liivimaa Ordu valduste piiril, Anuļa oja vasakkaldal, orgude ja küngastega tihedalt liigestatud maastikul, umbes 55 m kõrgusel üle merepinna. Administratiivselt jääb ta Kocēni piirkonna (Kocēnu novads) Kocēni valda (Kocēnu pagasts) ja Mujāni külasse. Anuļa läheb enne Koiva jõkke suubumast üle Ümera (Jumara) jõeks.
331. kaardiväe õhudessantpolk
331. kaardiväe õhudessantpolk on Venemaa eliitüksuseks peetav õhudessantvägede üksus 98. kaardiväe õhudessantdiviisi koosseisus, mis paikneb Kostromas.
Ajalugu
Märtsis 2022, Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse, hukkus Ukraina vägede rünnakus vähemalt 40 polgu sõjaväelast, nende seas ka polgu komandör, polkovnik Sergei Suhharev.
Mujani vasallilinnus
Nimekujud
thumb|Mujāni vasallilinnus. Vaade poolenisti allesolevale nn Valgele tornile oktoobris 2011
Ajalugu
Linnus on oma lõplikul kujul ehitatud arvatavasti 16. sajandi algul Lielstraupe (Suure-Raupa) vasallilinnuse omaniku Fabian von Roseni soovil. Linnuse juurde kuulusid ka Duckershofi, Wohlfahrti ja muud mõisad.
1390. aastal on esmamainitud kaubateel Liivi ordu piiri lähedal asuvat Mujani mõisat (hofe to Moyane), kui seda rentis Riia peapiiskopi vasall Johann von Rosen.
15. sajandi lõpuni kuulus Mujani Ewald Patkulile. Omanik ehitas sajandi lõpus veski lähedale künkale linnuse välismüürikindlustused.
thumb|Kaardiväljavõttel on kujutatud Mujani vasallilinnuse põhiplaani, kõrvalasetsevat mõisat, veskit, veski paisjärve, kalatiike ja lähemat ümbruskonda XVII sajandil
1494 kuulus linnus Hans Üxküllile.
XV ja XVI sajandi vahetusel kuulusid linnus ja mõis Üxküllidele. Ilmselt on ka linnusteehitajatel Üxküllidel Mujani arendamise ja väljaehitamise puhul suur roll, kuna näiteks kunstiajaloolane ja linnusteuurija Armin Tuulse paigutab nn "Valge torni" rajamisperioodi ehitusdetailide ja tornistiili järgi XV sajandi lõppu.
1503 on Mujanit esmamainitud Riia peapiiskopkonna linnuste nimekirjas, kui Hans Üxküll müüs veski ja linnuse Johann Patkulile, kellelt läks see jälle omakorda edasi Hans Rosenile. Patkulid (Pattkul) elasid Mujanis juba XV sajandi lõpus. 1480ndate paiku nais Saksamaalt Kuramaale saabunud orduvasall, rüütel ja Priekule vasallilinnuse rajaja Klaus Korff Mujanist omale abikaasaks Anna von Pattkuli.
1555 on linnus Liivimaa losside nimekirjas peapiiskopi vasalli Roseni pärandina.
1601 kevadel said linnuse sakslastest Poola alamate käest oma valdusse rootslased, sama aasta juulis hõivasid selle uuesti poolakad.
1606 ründasid linnust uuesti rootslased, kuid ei suutnud seda vallutada.
1622 andis Rootsi kuningas Gustav II Adolf Mujani koos teiste piirkonna linnuste ja osade mõisatega riigikantsler krahv Axel Oxenstiernale, kelle kätte see jäi mõisate reduktsioonini.
1633 plaaniti linnust moderniseerida ja tugevdada, kuid töödeni ei jõutud ja Põhjasõja järel jäi see varemetesse.
XVII sajandil, Rootsi riigi ajal oli linnus veel täiesti kaitse- ja kasutuskõlbulik.
Linnus hävines Põhjasõja ajal. Ilmselt lasid järelejäänud rajatise õhku vene armee lõhkamiskomandod.
1727 või 1728. annetas vene keiser Peeter II suurema osa valdusest krahv Gustav Reinhold von Löwenwoldele ; väiksemast riigi valdusse jäänud osast kujunes aga Dūķeri mõis. 1740 oli kinnistu omanik kindralökonoomia direktor parun Mengden. Koos Kaugershoffi mõisaga kuulus Mujani XVIII sajandi keskel ja XIX sajandil Mengdenite krahvisuguvõsale.
1782 kirjutab A. W. Hupel Mujani kohta, et "varemalt oli siin hea asukoha tõttu kindel linnus, millest nüüdseks aga vaid vähesed jäänused paistavad. Mõisa piirides asub Blaubergi (läti Sillakalnsi) mägi, mis on ümbruskonna kõrgeim".
1801. aasta 15. veebruaril omandas Mujani 60 000 riigitaalri eest kaardiväe rittmeister krahv George Heinrich Ludwig von Mengden. Vahepealsed 50 aastat kuulus valdus Meckidele ja Vietinghoffidele.
1827. aastal tegi Mujani mõisast, linnusest ja ümbruskonnast markii Paulucci pildialbumi jaoks mõõtmisi ja joonestamisi maamõõtja W. Tusch. Plaanil on näha linnuseala ja teisel pool veskipaisjärve asuv mõisa uus härrastemaja pargiga. Linnusest on järel üks läänenurgas asetsev ümartorn ja juppe nelinurkse ringmüürkastelli loode- ja kirdemüürist.
19. sajandil olid linnusest alles vaid varemed peale mitmekorruselise nn Valge torni.
19. sajandi teisel poolel lasi lossi viimane omanik Moritz Menghede torni II korruse võlvid katta tsementbetooniga.
Ehitus
Lõunast kaitses linnust järsk ja kõrge mäekülg, mille all lainetas lisaks ka veskitammiga suletud paisjärv. Kaitseehitiste hulka kuulus ka tugevasti müüriliinist kagu poole väljaulatuv veskikompleks. Ringmüüri sees leidus väheseid kivist hooneid, arvatavasti olid need enamjaolt puidust või vahvärktehnikas ehitised. Kastelli põhjapoolse nurga ümber oli rajatud müüride täiendavaks kaitseks suurtükitule vastu eelkaitseehitis – nn parhammüüriga muldkindlustus. Nii eelkindlustus, peamüürid, kui ka tornid olid suhteliselt madalad, tulirelvade purustusjõud kasvas horisontaalis, üle kõrgete müüride kuulide lennutamine muutus piiramistehnikas juba vananenud sõjandusprintsiibiks.
Mujani ja Rozbeķi vasallilinnuste puhul on tegemist 2 kõige viimasega 12st (algselt isegi 15) Riia peapiiskopkonna nn Liivi poolel ehitatud linnusest, kui tulirelvade areng juba traditsioonilise linnuseehituse loojangut tähistas ja seni tagasihoidlikud parhamitega muldkindlustused võimsateks ning ehitamisel töömahukateks bastionitega kindlusteks üle kasvasid.
Praegune seisukord
Alles on üks väliskaitsemüüri loodenurgas paiknenud suurtükitorn – nn Valge torn. Veskist on järel alusmüürid.