cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anemomeeter
Helianemomeetrid
Helianemomeeter mõõdab kuni 100 korda sekundis (sõltuvalt vajadusest). Tänu sellele on seade väga tundlik väikseimalegi õhuvoolu muutusele. Kuna anduritel peab olema mingi tugi, siis paratamatult takistab täpseid mõõtmisi seadme enda konstruktsioon. On välja mõeldud mitmesuguseid disaine, et vähendada seadme enda ehitusest tulenevaid õhuvoolu muutusi.
Helianemomeetrid töötavad enamikus atmosfääritingimustes. Seadme (mõne mudeli) töökindlust võivad segada tugevad vihmad. Vihmapiisad, mis satuvad anduritele, muudavad heliimpulsside levimisaegu. Seda viga üritatakse vältida, jättes anomaalsed mõõtmistulemused automaatselt salvestatavatest andmetest välja.
Probleeme võib põhjustada ka jää tekkimine anduritele, kuid üldiselt on iga seade varustatud soojendavate lisaseadeldistega. Osad instrumendid on varustatud lisasensoritega, et mõõta ka teisi atmosfääriparameetreid, nagu temperatuur, õhuniiskus, õhurõhk.
Meteoroloogilistes mõõtmistes kasutatakse tihti kahemõõtmelisi helianemomeetreid, mis registreerivad ainult kaht tuule kiiruse komponenti. Need ei võimalda määrata otseselt vertikaalseid vooge, kuid on täielikest (kolmemõõtmelistest) helianemomeetritest tunduvalt odavamad ja mehaanilistest anemomeetritest täpsemad.
Plaatanemomeetrid
Tegemist on esimese ning kõige lihtsama anemomeetriga. Seade koosneb ülevalt rippu lastud siledast plaadist, mis kaldub vastavalt tuule mõjule. Kaldenurgast leitakse tuule kiirus. Hilisemates versioonides on plaadi taha asetatud vedru, mille kokkusurumisjõud on võrdeline tuule kiirusele. Sellised seadmed reageerivad ebatäpselt nõrkade ja väga tugevate tuulte korral. Samuti on need liiga aeglased, et mõõta muutlikke tuuli. Vedruga plaatanemomeetreid kasutatakse oma sobiva kuju tõttu sildadel, hoiatamaks tugevate tuulte eest.
Toruanemomeetrid
pisi|Toruanemomeetri skeemToruanemomeetri kõige praktilisema mudeli leiutajaks oli James Lind 1775. aastal. See oli vedelikuga täidetud klaasist U-toru, mille üks ots oli painutatud horisontaalseks. Kui sellest tuul sisse puhus, tõusis teises toru pooles vedelikunivoo. Muutusest sai arvutada tuule kiiruse.
Pitot' toru
pisi|Parempoolne seade on Pitot' toru Pitot' toru mõõdab õhu liikumisel tekkinud dünaamilist rõhku. Torus on mitu käiku, millest keskmine on ühendatu rõhku mõõtva anduriga. Toru külgedele on puuritud väikesed augud, mis jäävad tuule suunaga risti. Neist algavad käigud jõuavad samuti rõhuandurini. Käigud pole omavahel ühenduses. Niimoodi mõõdetaksegi rõhu erinevust. Tänapäeval kasutatakse selleks üldiselt elektroonilisi elemente, kuid varasematel mudelitel kasutati ka teistsuguseid manomeetreid – tähtis on mõõta rõhkude erinevust. Toru ise on asetatud nii, et keskmine käik oleks suunatud paralleelselt õhu liikumise suunaga ja välimised augud on risti keskmise käiguga. Seetõttu ei saa äärmistesse käikudesse tuul otse sisse puhuda. Tulemuseks saame nn staatilise rõhu. Keskmisse käiku puhub aga ka tuul otse. Seetõttu on keskmises käigus olev rõhk suurem. Kahe mõõtetulemuse vahe ongi dünaamiline rõhk. Selle parameetri abil arvutatakse tuule kiirus.
Pitot' torude probleemiks on ebapiisav täpsus väikeste või ülisuurte (näiteks olukord, kui lennuk ületab helibarjääri) tuulekiiruste korral. Ülisuurte kiiruste korral on võimalik siiski teatavaid korrektuure teha ning Pitot' torusid ikkagi usaldusväärselt kasutada. Pitot' torusid kasutatakse lennunduses lennukite kiiruse määramiseks. Torud on umbes 25 cm pikad ja nende diameeter on ligikaudu 1 cm. Torud kinnitatakse lennukite külge nii, et keskmise käigu ava oleks liikumise suunas. Torud on tavaliselt kas tiibade küljes või otse lennuki ninas. Seadme korrektseks töötamiseks peab jälgima, et torud oleksid puhtad ja jäävabad. Torude jäätumine on põhjustanud ka lennuõnnetusi.
Hüdrostaatiline rõhk
Hüdrostaatiline rõhk ehk hüdrostaatiline pinge on rõhk, mis mõjub tasakaalus vedelikus.
Hüdrostaatilise rõhu defineerimiseks vaadeldakse tasakaalus oleva vedeliku massi m, mis on mõttelise tasapinnaga jaotatud kahte ossa. Neid osi peab hoidma koos mingi jõud F_p, see on hüdrostaatiline rõhujõud ehk survejõud. Selle jõu intensiivsust tasapinna A suvalises punktis nimetatakse hüdrostaatiliseks rõhuks (ka hüdrostaatiliseks pingeks):
Edgar Kant
Elukäik
Edgar Kant lõpetas 1921. aastal Tallinna Rahvaülikooli Seltsi Erakolledži. Kooliajal on ta osalenud Tallinna Kooliõpilaste Pataljoni ridades Vabadussõjas. Haridustee jätkus Tartu ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas. Temast sai tollal Tartu ülikoolis töötanud väljapaistva soome geograafi prof Johannes Gabriel Granö õpilane. Õpetaja juhendamisel valmis metoodiliselt uudne magistritöö „Tartu. Linn kui ümbrus ja organism“, mis ilmus 1927. aastal ja mille eest määrati Kantile1928. a Pariisi Kaubandusgeograafia Seltsi Edouard Gaudy nimeline teenetemedal. Samal aastal lõpetas E. Kant Tartu ülikooli geograafiamagistri kraadiga.
Oti mõis (Harju-Madise)
Oti mõis (saksa keeles Otti) oli Padise Kloostri mõisa karjamõis Harju-Madise kihelkonnas Harjumaal, tänapäeva Lääne-Harju vallas Harju maakonnas.
Edgar Kant
Elukäik
Seejärel täiendas ta end stipendiaadina Austrias, Šveitsis, Saksamaal, Prantsusmaal ja Hollandis.
1926. aasta novembris kirjeldas ta matkamuljeid oma reisist Ida-Alpidesse ajalehes Postimees, olles ka hiljem ajalehele kaastööliseks.
1934. aastal kaitses E. Kant Tartu ülikoolis doktoritöö teemal „Bevölkerung und Lebensraum Estlands“ („Ümbrus, majandus ja rahvastik Eestis“, ilmunud 1935). Seejärel töötas Kant ülikoolis õppejõuna: algul dotsendina ja juba 1936. aastast majandusgeograafia professorina. 1938. aastal nimetati ta Eesti teaduste akadeemia liikmeks humanitaarteaduste alal. Aastatel 1938–1941 töötas E. Kant ülikooli prorektorina ja 1941–1944 rektorina.
20. aprillil 1940 valiti ta Tartu Tööstuse Panga nõukogu liikmeks.
1941. aastal osales metsavendade grupijuhina Tartu vabastamisel. Saksa okupatsiooni ajal aastail 1941–1944 juhtis Kant rektorina Tartu Ülikooli, hoides ära selle evakueerimise Saksamaale. E. Kant suutis vältida mitmete ülikooli juures asuvate kogude (Õpetatud Eesti Seltsi, Tartu Ülikooli raamatukogu) väljavedu natsi-Saksamaale. Tal on teeneid selleski, et Tartu Ülikool sõja ajal üldse püsima jäi ja oma tööd ei katkestanud.
Edgar Kant oli presidendi asetäitja Jüri Uluotsa lähemaid nõuandjaid ja kaastöölisi.
Nõukogude vägede lähenedes 1944. aasta suvel põgenes ta Rootsi. Kanti pagulaselu möödus Lundis, kus ta töötas arhiivitöölisena Lundi ülikooli geograafia instituudis, jätkates samas tööd uurimisstipendiaadina 1947–1950. Aastail 1950–1963 oli ta Lundi ülikooli Geograafia Instituudi majandus- ja sotsiaalgeograafia lektor, hiljem professor.
Aastail 1963–1966 oli ta Rootsi Eestlaste Esinduse III esinduskogu liige.
E. Kant suri Lundis 16. oktoobril 1978. Edgar Kant on maetud meenutuspaika Norra Kyrkogården (Põhja Kalmistul) Lundis Rootsis. Tema hauda hooldavad lapselapsed Miku Lill, Leo Kant ja Samuel Lill. Kandi poeg, Mart Kant, elab Lõuna-Rootsis Malmös ja on 85 aastat vana (2019). Tütar Maret Kant ja abikaasa Leida Kant on maetud samale kalmistule.
Teadustöö
Edgar Kant oli erakordselt viljakas uurija ja populariseerija. Teda peetakse oma teosega „Tartu linnasüda“ (1924) Eesti linnageograafia alusepanijaks. Tema käsitlusel linnade mõjualadest ja hierarhilisest asustusstruktuurist põhineb linnastumise ja linnade mõjuvõimu kasvu uurimine tänapäevani.
E. Kant on oma Tartut ja Eestit käsitlevate uurimustega antropoökoloogia kui teaduse rajajaid. Ta lõi oma koolkonna ka Rootsis, kus ta elas pärast sõda ja sai aastal 1963 Lundi ülikooli professoriks. E. Kanti õpilane Torsten Hägerstrand on nüüdisajal oma õpetaja tegevussuundade mainekaim edasiarendaja kogu maailmas.
Ta oli ka Eesti kodu-uurimise üks alusepanijaid ning Eesti Kodu-uurimise Seltsi asutaja. E. Kant osales maakondlike koguteoste koostamisel ja väljaandmisel. Koos prof A. Tammekannuga algatas ta eestikeelse maateadusliku hiigelteose „Maailma maad ja rahvad“ väljaandmise (1930–1932, 3 köidet 18 vihikus, kokku 2330 suures formaadis lehekülge, lisaks hulk kaarte ja värvitahvleid). E. Kant on algatanud teisegi huvitava sarja „Mehed, maad ja mered“ väljaandmise. Ühtlasi oli ta selles sarjas ilmunud mitmete teoste toimetaja, kommenteerija ja eessõnade kirjutaja. Ta on osalenud ka Eesti atlase toimetamises.
Isiklikku
Ta oli abielus Leida Kalling-Kantiga, kes suri 27. juulil 1971. Neil sündisid tütar Maret Kant (1931–1965) ja poeg Mart Kant (1934). Tema pojast sai Rootsis merekapten.
Tähtkuju
Tähtkuju ehk konstellatsioon on kindlate koordinaatidega määratud hulknurk (kujuteldaval) taevaskeral, mille sisse jäävad vastava tähtkuju tähed, täheparved, galaktikad jm objektid väljaspool Päikesesüsteemi.
Tähtkujud on nime saanud nendes asuvate heledamatest tähtedest traditsiooniliselt moodustatud kujundite järgi. Sisuliselt on tähtkuju püramiidjas osa kolmemõõtmelisest universumist, mille tipuks on Maal asuv vaatleja ehk üldistatumalt Päike.
frame|Tähtkujudelt nime saanud [[Sodiaak|sodiaagimärgid astroloogias]]
Tähtkujud olid ka vanadel eestlastel, sealhulgas Herne Kahlad, Ridamus.
Annemõisa mõis (Harju-Madise)
Annemõisa mõis (saksa keeles Annenhof) oli Padise Kloostri mõisa karjamõis Harju-Madise kihelkonnas Harjumaal, tänapäeva Laane küla lähedal Lääne-Harju vallas Harju maakonnas.
Hiromant
Hiromant on hiromantia praktiseerija ehk käejoonte järgi ennustaja. Sageli nimetatakse kõnekeeles hiromantideks ka teisi ennustajaid.
Hiromantidena on tuntud mustlasnaised.
Selle elukutse tuntuim esindaja Eesti kirjanduses on hiromant Pastelli (sündinud Pastel), Oskar Lutsu näidendi "Tagahoovis" tegelane.
Doktorantuur
Doktorantuur ehk doktoriõpe on õppevorm ülikoolides, mille lõpus on ette nähtud doktoritöö kaitsmine ja mille lõpetamisel saadakse doktorikraad. Doktorantuuri käigus läbitakse doktoriprogramm, mille kestus on tavaliselt neli aastat. Doktoriõppes õppivat üliõpilast nimetatakse doktorandiks.
Pelagius I
Pelagius I oli paavst 556–561. Ta oli 60. paavst.
Doktorantuur
Vastavalt Eestis kehtivale ülikooliseadusele on doktoriõpe kõrghariduse kõrgeima astme õpe, mille kestel üliõpilane omandab iseseisvaks teadus-, arendus- või kutsealaseks loometööks vajalikud teadmised ja oskused. Doktoriõppe nominaalkestus Eestis on kolm kuni neli aastat. Doktoriõppe alustamise tingimus on magistrikraad või sellele vastav kvalifikatsioon. Doktorant läbib perioodilise atesteerimise ülikooli nõukogu kehtestatud tingimustel ja korras. Doktoriõpe lõpeb doktoritöö kaitsmisega. Doktoriõppe lõpetanud isikule antakse teaduskraad – doktorikraad. Doktoriõppe lõpetajale antava kraadi nimetus on filosoofiadoktor, millele lisatakse sulgudes täidetud õppekava nimetus või kitsam õppekavajärgne spetsialiseerumine. Eesti doktorikraadi ingliskeelne vaste on Doctor of Philosophy ja lühend on PhD.
Pelagius I
Pelagius oli "Liber Pontificalise" järgi pärit Roomast. Ta oli vikaar Johannese poeg ja pärines aristokraatlikust suguvõsast.
Pelagius oli Agapetus I ajal diakon. Ta oli Agapetus I kaaskonnas Konstantinoopolis aastal 536 toimunud visiidi ajal. Ta esindas paavsti maist augustini 536 toimunud Konstantinoopoli sinodil, kus mõisteti hukka monofüsiitlus.
Doktorantuur
Nõukogude ajal oli doktorantuur tasustatav puhkus, mis oli ette nähtud doktoritöö vormistamiseks. See kestis kuni ühe aasta.
Pelagius I
Agapetus I ja Vigiliuse ajal oli Pelagius paavsti esindaja (apocrisiarius) Konstantinoopolis. Ta saavutas Bütsantsi keisri Justinianus I tunnustuse. Tema mõjutusel mõistis keiser aastal 543 hukka Origenese õpetuse. Samuti konsulteeris keiser temaga, kui oli vaja määrata ametisse vaimulikke. Pelagius pöördus Kartaago piiskopi Ferranduse poole nõu saamiseks pärast seda, kui keiser mõistis hukka teoloogid Theodorose, Theodoretose ja Ibase.
Doktorantuur
ISCED haridussüsteemide astmestiku järgi kuulub doktorantuur astmesse ISCED 6A.
Pelagius I
Ta püüdis aastal 537 takistada Silveriuse tagasipöördumist Rooma.
Aastal 544 oli Pelagius Roomas ülemdiakonina (kardinaldiakon). Kui Vigilius aastal 545 Roomas keisri sõdurite poolt kinni võeti, jäi Pelagius paavsti vikaarina Rooma. Ta kohtus detsembris 546 idagootide kuninga Totilaga, et takistada idagootidel linna rüüstamist. Totila saatis ta aastal 547 Konstantinoopolisse, et sõlmida keisriga rahu, kuid keiser saatis ta tagasi Rooma ega rahuldanud Totila nõudmisi.
Pelagius ei tunnustanud aastal 548 Vigiliuse "Iudicatumit", milles paavst mõistis hukka kolm teoloogi ja nende õpetuse.
Paavstiks saamine
Pelagius I määrati paavstiks Bütsantsi keisri Justinianus I poolt ja pühitseti ametisse 16. aprillil 556.
Tema ametissepühitsemisel viibisid "Liber Pontificalise" järgi vaid kaks piiskoppi: Perugia piiskop Johannes ja Ferentino piiskop Bonus. Ostia piiskoppi esindas preester Andreas.
Pelagiuse ametissepühitsemine venis "Liber Pontificalise" järgi, kuna paljud vaimulikud ja mungad kahtlustasid teda Vigiliuse surmas. Ta konsulteeris enne Bütsantsi eksarhi Narsesega, kes tunnustas teda lõpuks paavstina. Paavstiks saanuna vandus Pelagius evangeeliumeid ja risti hoides, et ei ole teinud Vigiliusele viga.
Poliitika
Pelagius I taastas Roomas korra ja kirikute sisustuse. Ta kehtestas Roomas taas paavsti autoriteedi, kuna kümme aastat polnud paavst Roomas viibinud. Ta moodustas tribunalid.
Pelagius taastas Roomas kiriklike maksude kogumise. Teda abistas pankur Anastasius, kes hoidis enda kontrolli all ja reorganiseeris paavsti rahaasju ja muid varasid.
Suhted Itaalia piiskoppidega
Mitmed Põhja-Itaalia piiskopid taunisid Vigiliuse otsuseid kolme teoloogi (Theodoros Mopsuestiast, Theodoretos Cyrrusest ja Ibas Edessast) hukkamõistmiseks. Milano piiskop ja Aquileia piiskop Paulinus katkestasid osaduse Roomaga ning ekskommunitseerisid Bütsantsi eksarhi Narsese.
Pelagius I andis Narsesele korralduse tuua Põhja-Itaalia piiskopid vägisi Rooma jurisdiktsiooni alla, kuid Narses keeldus seda korraldust täitmast.
Suhted Gallia piiskoppidega
Gallias suhtuti Pelagiusse vaenulikult ja teda süüdistati ketserluses. Neustria kuningas Childebert I saatis Pelagiuse juurde saadik Rufinuse ja palus temalt ametlikku seisukohta paavst Leo I teose "Tome" kohta. Paavst kinnitas oma vastuses esimese nelja oikumeenilise kirikukogu otsuste tunnustamist. Ta rõhutas kuningale, et tema kohta käivad valesüüdistused ei põhjustaks skismat Gallias.
Pelagius saatis kirja ja palliumi Arlesi metropoliidile Sapaudusele. Ta kinnitas metropoliidi privileegid.
Elektromagnetiline inerts
Elektromagnetiline inerts on energia, mis on vajalik elektrivoolu tekitamiseks või katkestamiseks induktiivses ahelas. Induktiivsus on analoogne mehaanilise süsteemi massiga.
Pelagius I
Kristlik eetika
Ta abistas vaeseid ja näljahädalisi.
Kardinalid
Pelagius I ordineeris "Liber Pontificalise" järgi 49 piiskoppi, 20 preestrit ja 9 diakonit. Tema ajast on teada 4 kardinali, sealhulgas hilisem paavst Johannes III.
Uus kirik
Pelagius I ajal alustati Rooma Santi Apostoli kiriku ehitamist.
Surm
Pelagius I suri 3. märtsil või 4. märtsil 561 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Ta oli esimene paavst pärast Johannes II-t, kes suri Roomas.
Ljubotõn
Ljubotõn (ukraina Люботин, vene Люботин) on linn Ukrainas Harkivi oblastis. Ljubotõn asub Harkivi kesklinnast ligikaudu 22 km läänes.
Ljubotõn on oluline raudteesõlm.
Ljubotõni asutasid kasakad 1650. aastal, linnaõigused sai 1938. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ljubotõni elanikest ukrainlasi 89,65%, venelasi 8,40%, valgevenelasi 0,30%, armeenlasi 0,17%, juute 0,05%, asereid 0,05% ja grusiine 0,05% ja tatarlasi 0,04%.
Inerts
Inerts (ladina keeles inertia loidus) on füüsikas keha omadus säilitada oma ühtlast sirgjoonelist liikumist või paigalseisu, kuni mõni jõud seda olekut ei muuda. . Keha inertsi määrab tema mass.
Dejan Damjanović
pisi|Dejan Damjanović (2012) Dejan Damjanović (sündinud 27. juulil 1981 Mostaris) on Montenegro jalgpallur, kes mängib ründajana Lõuna-Korea kõrgliiga klubis Daegu FC.
Kokora vald
Kokora vald (saksa keeles Kockora) oli vald Tartumaal Kodavere kihelkonnas praeguse Peipsiääre valla territooriumil. Vallamaja asus Torila külas.
Dejan Damjanović
Ta alustas klubikarjääri Serbia klubides. 2006. aastal siirdus ta Aasiasse, kus ta on karjääri jooksul saavutanud ka kõige enam edu. Tema esimeseks klubiks Aasias oli 2006. aastal Saudi Araabia kõrgliiga klubi Al-Ahli. Hiljem on ta mänginud põhiliselt Lõuna-Korea klubides. Aastatel 2008–2013 mängis ta Lõuna-Korea kõrgliiga klubis FC Seoul, kellega tuli kahel hooajal Lõuna-Korea meistriks ning võitis lisaks 2010. aastal Lõuna-Korea liigakarika. Aastatel 2011–2013 oli ta kolmel hooajal Lõuna-Korea kõrgliiga suurim väravakütt. Tema edukaim hooaeg oli 2012. aastal, kui ta lõi liigas 31 väravat. Aastatel 2010–2013 valiti ta neljal hooajal järjest Lõuna-Korea kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2012. aastal valiti ta liigahooaja väärtuslikumaks mängijaks ja 2010. aastal mängijate poolt liigahooaja parimaks mängijaks. 2013. aastal jõudis ta Seouliga AFC-i Meistrite Liiga finaali. Damjanović lõi finaalseeria mõlemas mängus Hiina klubi Guangzhou Evergrande'i vastu värava, kuid Guangzhou Evergrande võitis võõrsilväravate toel.
Kokora vald
Aastal 1891 liideti Kokora vallakohus Alatskivi vallakohtuga.
Dejan Damjanović
2014. ja 2015. aasta hooaegadel mängis ta Hiina kõrgliiga klubides Jiangsu Suning ja Beijing Guoan. 2015. aasta hooajal lõi ta liigas 16 väravat, millega oli liigas paremuselt kolmas väravakütt.
Kokora vald
Aastal 1939 jagati valla territoorium Alatskivi valla ja Pala valla vahel. Viimasesse läks üle Viljuse küla.
Dejan Damjanović
Aastatel 2016–2017 mängis Damjanović taas Seouli ridades, tulles 2016. aastal klubiga kolmandat korda Lõuna-Korea meistriks. Aastatel 2018–2019 mängis ta Suwon Samsung Bluewingsi ja siirdus seejärel 2019. aastal lõpus Daegusse.
Kokora vald
Kokora vallas on sündinud helilooja Eduard Tubin, põllumajandusteadlane Osvald Hallik, vaimulikud Villem Tubin, Elmar Kõrv ja Osvald Põldma.
Telgjõud
Telgjõud ehk aksiaaljõud on pöördkeha telje sihis mõjuv jõud.
Eerik Haamer
Elulugu
Eerik Haamer sündis Kuressaares Aleksander Haameri ja Karoliine-Juliane Jasneri kolmest pojast noorimana.
Lõpetanud 1926. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi reaalaru, õppis tulevane kunstnik aastatel 1928–1931 Tartu Ülikooli Kehalise Kasvatuse Instituudis. 1931. aastal kujundas ta krooliujumist tutvustava voldiku. Aastal 1930 astus ta Kõrgemasse Kunstikooli Pallas, kus oli viis aastat Nikolai Triigi õpilane.
Pärast kooli lõpetamist töötas Tartu Poeglaste Gümnaasiumis joonistamise ja võimlemise õpetajana. 1941. aastal asus ta elama Tallinna ning töötas sõja ajal Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Koolis maali-, joonistus- ja anatoomiaõppejõuna.
Sügisel 1944 põgenes Nõukogude okupatsiooni eest Vilsandilt paadiga Rootsi, kus liitus juba sama aasta märtsis Soome sõitnud perekonnaga. Aastatel 1945–1975 elas ta Göteborgis, kus töötas kuni 1954. aastani etnograafiamuuseumi arhiivis ja pärast seda Nils Einar Erikssoni arhitektuuribüroos joonestajana.
Kodumaad külastas Eerik Haamer kahel korral. 1970.–1971. aasta vahetusel oli Kadrioru kunstimuuseumis tema teoste näitus, mille avamisel viibis ka kunstnik ise. 1986. aasta mais oli Kadrioru kunstimuuseumis taas tema teoste näitus ning siis õnnestus tal veeta pool päeva ka Kuressaares.
1975. aastal kolis Kungälvi, kus suri 4. novembril 1994. Urn tema põrmuga on maetud vanemate hauaplatsile Kudjape kalmistul.
Looming
Haameri sõjaeelse loomingu võtmemotiiviks kujunes Ruhnu saar, kuhu kunstnik sattus oma kunstnikutee alguses uue ainestiku otsingutel. Ruhnu ainesest kujunes Haameri elu edukaim motiiv. Ruhnu-ainelisi teoseid lisati alati Eesti esindusnäituste kavva ning 1937. aastal omandas teose "Ruhnu kalurid" Kaunase Kunstimuuseum, teose "Kalasadamas" Budapesti Kunstimuuseum ning Rooma Kunstimuuseum ostis 1938. aastal Haameri "Kammeljapüüdjad".
Tema selle perioodi loomingut iseloomustavad suvisele Saaremaale iseloomulikud kõrbenud toonid ning saarlane oma igapäevategevuste juures. Selliste maalide seeria algab 1938. aastal teosega "Pime", kus pime mees kolib koos oma vara, laste, koera ja kalaga. Sotsiaalseid probleeme käsitles ta maalides "Põud", "Perekond vees" ja "Teeandja". Viimane on valminud 1943. aastal, juba Saksa okupatsiooni ajal, kus matsil tuli naasnud saksa eest teelt kõrvale astuda. 1940. aastal maalis ta panoraamse maali "Saaremaa", mis on maalitud Atla ja Karala motiividel. Kunstnik tegi selle taiese oma venna Eugen Haameri projekteeritud Kuressaare Algkooli uue hoone tarbeks, kus see asus saali ukse kohal.
Rootsi perioodi algusaegade teostes on tunda ümbritseva looduse võõrust ja ümberasumisele järgnenud kaotustunnet ning koduigatsust. Sel perioodil elasid vanad kujundid ja motiivid kunstniku loomingus jõuliselt edasi. Esialgu maaliski ta Ruhnu-ainelisi mälestusmaale, kuid 1950. aastatel hakkas ta kujutama realistlikult Rootsi ja Norra kalurite elu. Neid aastaid on nimetatud Haameri pagulusaastate loomingu ekspressiivseks perioodiks. Samast perioodist pärinevad ka monumentaalmaalid Lapimaa põhjapõdrakarjadest.
1954. aastal ilmus Torontos Eerik Haameri illustratsioonidega "Kalevipoeg". Kunstnik tegi väljaande jaoks 25 illustratsiooni, millest viis jäid eri põhjustel kasutamata.
1950.–1960. aastatel vahetas Haamer tihti motiive ning tema looming sõltus reisidel kogutud muljetest. Aastatel 1958–1960 reisis ja maalis ta Hispaanias ja Portugalis. 1959. aastal külastas kunstnik Nazare kaluriküla Portugalis, kus leidis ainet mitmete maalide jaoks.
Hilisesse loomeperioodi kuuluvad ka Bohusläni kaljusid kujutavad seeriad.
Tema tuntumate maalide seas on "Pime", "Noor ema", "Perekond vees" jt.
Isiklikku
Tema vend Harri Haamer oli vaimulik ja skaudijuht, teine vend Eugen Haamer arhitekt ja ehitusinsener.
Aastatel 1931–1954 oli abielus Lille Haameriga (sündinud Ploompuu). Lille Haamer mängis tähtsat osa Eerik Haameri kunstnikuteel ja just naise mõjutustel ja majanduslikul toel teostusid kunstniku õpingud Pallases. Rootsis oli Lille see, kes tõukas Haamerit "Kalevipoja" illustratsioonidega tegelema. Nende poeg Joel Haamer on okeanoloog. 1940. aastal võttis ta Lille isalt Jakob Ploompuult üle Laane talu Koitjärvel. Lille suri 1954. aastal. 1963. aastal abiellus Eerik Haamer rootslanna Kajsa Erikssoniga.
Mälestuse jäädvustamine
2005. aasta jaanuaris avati Kuressaares Eerik Haameri teoseid eksponeeriv Haamerite näitusemaja. 2011. aastal galerii suleti, kuid on pärast võõrandamist 2013. aastal soovijaile avatud. See sisaldab töid uue omaniku Tõnis Kipperi erakunstikogust.
2017. aastast annab Kuressaare linn ja selle õigusjärglane Saaremaa vald välja Eerik Haameri nimelist kunstiauhinda.
LA
LA või La võib tähendada:
Apostolove
Apostolove (ukraina Апостолове) on linn Ukrainas Dnipropetrovski oblastis, Apostolove rajooni keskus.
Asula rajati 1793. aastal Pokrovskoje (Pokrovske) külana asustamata stepialale. 1923 sai praeguse nime. 1936–1938 kandis nime Kossiorove (Kossiorovo).
1956. aastal sai linnaks.
Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium
Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium on Eesti valitsusasutus, mis teostab riigivõimu majandus- ja sidevaldkonnas. Selle eesmärk on luua tingimused Eesti majanduse konkurentsivõime kasvuks ning tasakaalustatud ja jätkusuutlikuks arenguks läbi riigi majanduspoliitika väljatöötamise, elluviimise ja tulemuste hindamise. Ministeeriumi juhib majandus- ja infotehnoloogiaminister, kelleks alates 17. aprillist 2023 on Tiit Riisalo.
Ministeeriumi moodustamine
2002. aastal liideti vähenenud valitsemisalaga Majandusministeerium Teede- ja Sideministeeriumiga, uueks nimeks sai Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium. Vabariigi Valitsuse 23. oktoobri 2002 määrusega nr 323 "Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi põhimäärus" pandi ministeeriumile uued ülesanded riigi majanduse arendamiseks.
Valitsemisvaldkonnad
Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi valitsemisalas on:
Valitsemisala
Valitsemisala kujundamisel on võetud arvesse koondada kokku ning integreerida omavahel nii majandustegevust kui ka kommunikatsiooni suunavad ametid, inspektsioonid ning muud riigi- ja sihtasutused.
Ajalugu 1918–1940
Eesti Ajutine Valitsus asus 1918. aasta novembris kujundama riigiaparaati. Eesti Vabariigi algusaastatel juhtisid riigi majandust mitu ministeeriumi, kuigi täitsid sarnaseid funktsioone. 1918. aastal loodi Kaubandus- ja Tööstusministeerium, Põllutööministeerium, Toitlustusministeerium ning Teedeministeerium.
Tasakaalus vedelik
Tasakaalus vedelikuks nimetatakse liikumatut vedelikku.
Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium
Ajalugu 1918–1940
1918–1919 tegutsesid Kaubandus- ja Tööstusministeerium ning Teedeministeerium, 1922–1923 Rahaministeerium ning Kaubandus- ja Tööstusministeerium ning 1923–1929 Kaubandus- ja Tööstusministeerium.
Tasakaalus vedelik
Tasakaal võib olla absoluutne või suhteline.
Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium
Majandusministeerium
19. märtsil 1929 Riigikogus vastu võetud Vabariigi Valitsuse ja ministeeriumide korraldamise seadus täpsustas ministeeriumide ülesandeid. Endiste Kaubandus- ja Tööstusministeeriumi ning Rahaministeeriumi liitmisel loodi Majandusministeerium.
Esimeseks majandusministriks sai Johannes Friedrich Zimmermann. 1929. aasta juulist kuni 1931. aasta veebruarini oli Zimmermann Otto Strandmani teise valitsuse ja 1932. aasta novembrini Kaarel Eenpalu esimese valitsuse majandusminister.
Tasakaalus vedelik
Suhtelise tasakaalu korral on vedelik küll liikumatu, kuid paikneb anumas, millele ei pruugi mõjuda raskuskiirendust küll aga mõni muu kiirendus.
Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium
Majandusministeerium
Majandusministeerium koosnes järgmistest struktuursetest osadest: Kantselei, Tööstusosakond, Kaubandusosakond, Mäeosakond ja Riigikassa (Eelarve ja Laenude Ametiks ning Riigi Keskarvepidamine). 1930. aastal ühendati kaubandus-, tööstus- ja mäeosakonnad Kaubandus-Tööstusosakonnaks (mille allüksusteks olid Kaubandusamet, Tööstus- ja Mäeamet ning Patendiamet), Riigikassa nimetati MM Rahandusosakonnaks (allüksuseks oli Eelarve ja Laenude Amet). 1931. aastal asutati Rahandusosakonna Eelarve ja Laenude Ameti asemele Eelarve Büroo, Laenude Büroo ja Riigi Keskarvepidamise Büroo. 1933. aastal jaotati Kaubandus-Tööstusosakond Kaubandusosakonnaks ja Tööstusosakonnaks. Tööstusosakonna allüksusteks olid nüüd Tööstusamet, Mäeamet ja Patendiamet.
1938. aastal nimetati Valitsemise korraldamise seadusega Kantselei Üldosakonnaks, Maksude Valitsus nimetati Majandusministeeriumi Maksude Talituseks. MM Maksude Valitsuse loomiseks liideti juba 1930. aasta jaanuaris-veebruaris seni iseseisvad kesksed maksuasutused üheks MM Maksude Valitsuseks. Senistest maksujaoskondadest ning aktsiisiinspektsioonidest ja -jaoskondadest moodustati 12 maksuametit. Maksude Valitsusse kuulus ka toll, kuid Tolliametite arv ja piirkonnad ning piiritusemonopol koos riigi viinatehaste ja piirituseladudega jäid muutmata. Majandusministeeriumi koosseisus olid 1938. aastal :
Majandusministeeriumi juures asusid: Krediidi- ja Kindlustusasutiste Inspektuur, Maksupeakomitee, Tollipeakomitee, Jõukomitee, Loodusvarade Instituut, Geoloogiline Komitee ja Patendi Peakomitee.
Majandusministeeriumi kaudu allusid Vabariigi Valitsusele järgmised riigi ettevõtted: Pikalaenu Pank, Eesti Maapank, Riigi Trükikoda, Riigi Põlevkivitööstus, Riigi Turbatööstus, Kopli Kinnisvaravalitsus.
4. juuli 1940. aasta Valitsemise korraldamise seaduse muutmise seadusega sedastati, et Majandusministeerium koosnes: Kaubandusosakonnast; Maksude Talitusest; 3) Rahandusosakonnast; Riigiettevõtete Osakonnast; Tööstusosakonnast; Üldosakonnast. Majandusministeeriumi juures asusid: Krediit- ja Kindlustusasutiste Inspektuur, Kaubanduskomitee, Maksupeakomitee, Tollipeakomitee, Eesti Rahvuslik Jõukomitee, Loodusvarade Instituut, Geoloogiline Komitee, Patendi Peakomitee ja Sõjaohukindlustuse Komitee. Riigiettevõtete Osakonna ülesandeks oli: Riigiettevõtete ja riigi kapitali osavõtul tegutsevate ettevõtete tegevuse korraldamine ja järelevalve, välja arvatud ettevõtted, mis sellekohaste eeskirjade alusel kuuluvad teiste riigiasutiste juurde või nende korraldamisele ning järelevalvele . Peale selle asus Majandusministeeriumi juures osakonna õigustega ja ülesannetega Hindade Inspektuur. Hindade Inspektuuri ülesandeks oli: toor- ja tarbeainete müügihindade kontroll ja järelevalve ning kaubanduslikkude ja tööstuslikkude ettevõtete revideerimine ühenduses saaduste ja toodete müügihindade korraldamisega.
Majandusministeerium tegutses 1940. aasta 25. augustini, kui Riigivolikogu poolt Eesti NSV konstitutsiooni vastu võtmisega moodustati Eesti NSV ja rahvakomissariaadid ja majandusministeerium likvideeriti. Ministeeriumi senised ülesanded jaotati mitme rahvakomissariaadi vahel. pisi|Endine Majandusministeeriumi hoone, [[Harju tänav 11 Tallinnas]]
ENSV Ülemnõukogu Presiidiumi 21.12.1989 seaduse alusel likvideeriti ENSV Riiklik Plaanikomitee ja selle baasil moodustati Eesti NSV. Majandusministeerium. 21. juunil 1990 kinnitati Vabariigi Valitsuse määrusega Eesti Vabariigi Majandusministeerium põhimäärus. MM oli riigivalitsemise keskorgan, kes teostas Eesti Vabariigi Valitsuse majanduspoliitikat. Majandusministeeriumi põhiülesanded on majandusreformi, majanduspoliitika ja majanduse arengu kavandamine ja ellurakendamise suunamine ning majanduse riikliku reguleerimise korraldamine ja koordineerimine. Majandusministeeriumi juhtis Eesti Vabariigi majandusminister, 1990–1992 oli majandusminister Jaak Leimann.
Taasiseseisvunud Eesti valitsusreformi käigus 1993. aasta veebruaris loodi Tööstus- ja Energeetikaministeeriumi, Ehitusministeeriumi ja Kaubandusministeeriumi liitmise teel Majandusministeerium.
Luidja laht
Lahte suubuvad Luidja oja, Peebu oja ja Poama oja. Lahes asuvad Elmrahu ja Külalaid.
Induktiivne ahel
Induktiivne ahel on elektriahel, milles ilmnevad induktiivsusest tingitud nähtused. Neid nähtusi põhjustab asjaolu, et induktiivpoolis takistab vastuelektromotoorjõud voolu muutumist. Selle tulemusel tekib näiteks induktiivse ahela katkestamisel sädelemine või kaarleek.
Tom Sizemore
thumb|right|Tom Sizemore Thomas Edward Sizemore Jr. (29. november 1961 Detroit, Michigan – 3. märts 2023 Burbank, California) oli ameerika näitleja.
Tom Sizemore on mänginud sellistes filmides nagu "Pearl Harbor", "Allatulistatud "Black Hawk"" ja "Punane planeet".
Maakirik
Maakirik on maapiirkonnas asuv jumalateenistuse hoone (kirik kui pühakoda).
Maakirikud Eestis
Arvatakse, et Eesti vanemad maakirikud on ehitatud paganlikele pühapaikadele.
Villem Raam on olnud maakirikute peamisi uurijaid. Ta oletab, et paljud kirikuhooned on vanemad kui üldiselt arvatakse. Tõenäoliselt olid esimese aastatuhande lõpus eesti rannaalad ja saared täidetud (skandinaavia tüüpi) puukirikutega.
Vanim säilinud maakirik Eestis on Valjala Martini kirik, mis ehitati 1227. aastast 1270. aastateni.
Ujuvus
Ujuvus on keha võime püsida vedeliku pinnal või tõusta pinnale. Ujuvuse tagamiseks peab keha tihedus olema väiksem vedeliku tihedusest.
Maakirik
Maakirikud Eestis
Eesti suurim maakirik on Võnnu Jakobi kirik Luutsna jõe kaldal.
Ujuvus
Suurtel rõhkudel, näiteks Maa sisemuses, võivad ka tahked kehad hakata käituma sarnaselt vedelikega. Tuntud näited on soolakuplid maakoores, vahevöö pluumid või kas või liustiku voolamine tema enese raskuse mõjul. Seetõttu võivad ka tahkes kehas olevad ümbritsevast väiksema tihedusega kehad teha läbi ujuvat liikumist.
Maakirik
Maakirikud Eestis
Kõrgeima torniga on Pilistvere kirik (70 meetrit).
Ainus kahe torniga maakirik on Rapla Maarja-Magdaleena kirik.
Albaania Eurovisiooni lauluvõistlusel
Albaania on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel alates 2004. aastast, kui Anjeza Shahini saavutas lauluga "The Image Of You" 7. koha. Kuna jõuti esikümnesse, pääses Albaania 2005. aastal automaatselt finaali. Albaaniat esindas Ledina Çelo, kes esitas laulu "Tomorrow I Go". Ledina ei saavutanud samasugust edu kui Anjeza. Ta sai finaalis 16. koha, mis tähendas, et 2006. aastal pidi Albaania taas poolfinaalis osalema. 2006. aastal esindas Albaaniat Luiz Ejlli, kes oli ühtlasi esimene Albaaniat esindanud meesartist ning esimene, kes laulis albaania keeles. Siiski ei suutnud ta Albaaniat finaali viia. Seda ei suutnud ka Frederik Ndoci 2007. aastal.
Albaaniat 2008. aastal teises poolfinaalis esindanud Olta Boka pääses küll finaali, kuid jäi seal vaid 16. kohale. 2009. aastal esindas Albaaniat Kejsi Tola, kes lauluga "Carry Me in Your Dreams" saavutas poolfinaalis 7. koha, kuid pidi finaalis leppima 17. kohaga. 2010. aastal esindas Albaaniat Juliana Pasha lauluga "It's All About You", mis jäi finaalis 16. kohale.
2012. aastal saavutas Rona Nishliu lauluga "Suus" viienda koha, mis on seni Albaania parim koht Eurovisiooni lauluvõistlusel.
Osavõtt
{{legend|silver|Teine koht}}
Hääletamise ajalugu (2004–2023 finaalid)
Albaania on andnud kokku kõige rohkem punkte järgmistele riikidele :
Albaania on saanud kokku kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Teaduskraad
Teaduskraad (inglise keeles research degree) on akadeemilise kraadi liik, mis saadakse tavaliselt pärast kõrgeima kõrgharidusastme (doktoriõppe) õppekava läbimist ja väitekirja või muu nimetusega iseseisva teadusliku uurimuse või loometöö koostamist ja kaitsmist.
Eesti
Eestis antakse välja ainult üht teaduskraadi – doktorikraadi. Doktorikraadi täpsem nimetus on filosoofiadoktor (inglise Doctor of Philosophy, lühend PhD), millele lisatakse sulgudes täidetud õppekava nimetus või kitsam õppekavajärgne spetsialiseerumine.
Varem oli Eestis võimalik kaitsta teaduskraadina ka magistrikraad enne 1. juunit 2002 Eesti Hariduse Infosüsteemi kantud magistriõppe ehk nn 4+2 magistriõppekava läbimisel. Vastuvõtt nn teadusmagistri õppekavadele lõpetati 1. septembril 2005. Nn Bologna protsessi käigus ümber kujundatud (nn 3+2 süsteemis) magistriõppe lõpetanu saab küll magistrikraadi, kuid see ei ole enam teaduskraad.
Eestis varem ja teistes riikides välja antud teaduskraadide vastavus doktorikraadile on määratletud Vabariigi Valitsuse määrusega.
Leonti Ramenski
thumb|Leonti Ramenski Leonti Grigorjevitš Ramenski (vene keeles Леонтий Григорьевич Раменский) (18. juuni 1884 Peterburi – 27. jaanuar 1953 Moskva) oli NSV Liidu botaanik ja ökoloog.
1908 osales ta ekspeditsioonil Kamtšatkale. Ekspeditsiooni juhtis F.P. Rjabušinski ning see uuris Kamtšatka soid ja järvi ning õppis tundma sealseid samblaid ja veetaimi. Ta kirjeldas üksikasjalikult sealseid järvi ja Paratunskaja tundrat ning aitas ilma vaadelda. Koos teiste ekspeditsiooni liikmetega uuris ta Tarjinski lahte, mida tänapäeval nimetatakse Krašeninnikovi laheks, Paratunskaja orgu, Korjaki Sopkat ja Avatša tundrat.
Ta lõpetas 1916 Petrogradi ülikooli. 1911–1928 töötas ta Voroneži kubermangus, sealhulgas Voroneži ülikoolis. 1935 sai ta bioloogiadoktoriks.
Alates 1928 töötas ta Soo- ja Niidukultuuride Riiklikus Instituudis, mis nimetati hiljem ümber V.R. Williamsi nimeliseks Üleliiduliseks Söötade Teadusliku Uurimise Instituudiks. 1932–1934 üldistati tema juhtimisel andmeid eri tüüpi niitude leviku kohta NSV Liidu oblastites ja liiduvabariikides. Ta vastutas nende andmete eest kogu NSV Liidu ulatuses. Tema tööd fütotsönooside kohta said laia tunnustuse osaliseks ning soodustasid heinamaade ja karjamaade ratsionaalset kasutamist.
Eesti Superkarikas 2002
Eesti Superkarikas 2002 oli 7. Eesti Superkarikafinaal, kus mängisid möödunud hooaja Meistriliiga ja Eesti karika võitjad. Mäng peeti Tallinnas A. Le Coq MiniArenal, ning mängisid Meistriliiga 2002 võitja Tallinna FC Flora ja Eesti karikas 2002 võitja Tallinna FC Levadia.
Leonti Ramenski
Ramenski oli üks maastikumorfoloogia alusepanijaid. Tema järgi on geograafiline maastik kindel maa-ala, millel on ühesugune teke ja minevik, ühesugune geoloogiline aluspõhi, reljeef ja kliima, hüdroloogilised ja soojuslikud tingimused ning biotsönoosid.
Ramenski oli taimkatte diskreetsuse kontseptsiooni kriitik. Ta oli seisukohal, et iga liigi levila on isesugune ning mingi piirkonna kliima ja teiste elutingimuste muutudes muutub sealsete liikide levila ja arvukus levila piires teistest liikidest sõltumatult. Ramenski järgi on taimkate taimeliikide asurkondade katkematu mosaiik, mida seovad omavahel sarnased keskkonnatingimused. Sellega astus ta vastu Vladimir Sukatšovi teooriale, mille järgi olid maastikud nagu mingid superorganismid, mis oleks võimaldanud looduses maastikele kindlaid piire tõmmata. Sukatšovi seisukohad olid väga mõjukad, seetõttu oli Ramenski oma elu ajal põlu all ja kogu tema tunnustus on saabunud alles surma järel.
Ta kirjeldas paljude niidutaimeliikide autökoloogilisi parameetreid.
Platon von Akerman
Platon Isidor von Akerman (7/19. november 1809 Tartu – 4/16. oktoober 1891 Kodijärve) oli Kodijärve mõisnik alates 1856. aastast.
Vitim
Vitim (vene Витим, jakuudi Виитим, evengi Витым) on jõgi Aasias Siberis. Algab Vitimi mägismaalt. Läbib Stanovoi mäed, moodustades kärestikke. Suubub paremalt Leenasse. Pikkus 1978 km.
Paul Biedermann
Talle kuuluvad 200 (1.42,00) ja 400 meetri vabaujumise (3.40,07) maailmarekordid.
Saavutused
Biedermann võitis 200 meetri vabaujumise distantsi 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel, lõpetades ajaga 1.46,59. Pekingi olümpiamängudele kvalifitseerus Biedermann võistlema 200 meetri ja 400 meetri vabaujumises. Olümpiamängudel pääses ta 200 meetri distantsil finaali ja lõpetas seal viiendana (1.46,00) ning sai 400 meetri vabaujumise distantsil 17. koha (3.48,03).
2009. aasta maailmameistrivõistlused
2009. aasta maailmameistrivõistlustel Roomas võitis Biedermann 400 meetri vabaujumises kuldmedali ajaga 3.40,07, kärpides oma varasemat isiklikku rekordit ligi seitsme sekundi võra ja lõi ühe sekundisajandikuga 2002. aastast pärinenud Ian Thorpe’i maailmarekordi. Samade maailmameistrivõistluste teise kulla võttis Biedermann 200 meetri vabaujumises, püstitades finaalis uueks maailmarekordiks 1.42,00.
Pikal rajal
200 m vabaujumine 1.42,00 (maailma rekord)
400 m vabaujumine 3.40,07 (maailma rekord)
Lühirajal
200 m vabaujumine 1.40,83 (maailma rekord)
400 m vabaujumine 3.34,98 (Euroopa rekord)
1500 m vabaujumine 14.36,70 (rahvusrekord)
Kanada jäähokimeeskond 2006. aasta taliolümpiamängudel
Kanada jäähoki meeskonna koosseis 2006. aasta taliolümpiamängudel
Doktorikraad
Doktorikraad on kõrgeim teaduskraad paljudes riikides, sealhulgas Eestis.
Kolga jõgi (Harjumaa)
Kolga jõgi ehk Männiku jõgi on jõgi Põhja-Eestis.
Doktorikraad
Sellele võivad eelneda litsentsiaat (näiteks Rootsis), magister, bakalaureus.
Sõltumatult teadusharust on tihti kasutusel doktorikraadi nimetusena filosoofiadoktor, lühendina PhD.
Mõnes riigis (näiteks Saksamaal) võib doktorikraadile järgneda habilitatsioon.
Doktorikraadi andmise õigus on peamiselt tunnustatud ülikoolidel. Doktorikraadi saamiseks peab tavaliselt selle taotlejal olema sellest madalama astmega teaduskraad (tavaliselt magistrikraad). Doktorikraadi saamisele eelneb doktorantuur, mis võib kesta kuni 3 aastat, paljudes maades aga ka kauem. Doktorantuuri käigus kirjutab doktorant (doktorikraadi taotleja) vajalikud teadustööd (avaldab teadusartikleid, valmistab ette doktoriväitekirja), sooritab vastavad eksamid jmt. Doktorantuur lõpeb doktoriväitekirja kaitsmisega vastava ülikooli teadusnõukogu ees.
Doktorikraad pärineb keskaegsetest ülikoolidest (doctor – ladina keeles "õpetaja"). Eri maades ja mõnikord ka eri ülikoolides või koguni erialati esitatakse doktorikraadi saamisel erinevaid nõudmisi. Tavaliselt annab doktorikraad õiguse kandideerida ülikoolides õppejõu kohale – näiteks peab Eestis bakalaureuseõppe õppejõududest 50% olema doktorikraad. Mõnel maal võivad professeerumisel lisanduda eritingimused nagu näiteks habilitatsioon.
Eestis on doktorikraadi nimetus enamikul erialadel "filosoofiadoktor" (dr. phil., inglispärane lühend PhD.), millele lisatakse sulgudes täidetud õppekava nimetus või kitsam õppekavajärgne spetsialiseerumine. Eraldi kraadinimetused on teoloogiadoktor (ladina lühend dr. theol.) ja õigusteaduste doktor (dr. jur.). Paljudes maades on kasutusel kraadid nagu meditsiinidoktor (dr. med.), majandusteaduste doktor (dr. rer. oec.) jne.
Doktorikraadile vastavaks loetakse Eestis ka NSV Liidu haridussüsteemis omandatud kvalifikatsioon, mida tõendab :
Doktorikraad võib olla väga erineva kvaliteediga. Doktorikraade annavad ka teadus- ja õppeasutustena tunnustamata ülikoolid või müüvad vastavaid diplomeid tegelikult mitteeksisteerivad ülikoolid. Sellised nimetatakse ka diplomiveskiteks. Tarvidusel hindab doktoridiplomite sisu ja väärtust Eestis Akadeemilise Tunnustamise Infokeskus (Eesti ENIC/NARIC).
Karakteristik
Karakteristik (kreeka keeles charaktēristikos iseloomulik) ehk tunnusjoon on seadme või selle osade talitlust iseloomustava kahe suuruse vaheline graafiline kujutis, näiteks pinge-voolu karakteristik, sageduskarakteristik (väljendab elektrisignaali sõltuvust sagedusest), antenni või mikrofoni suunakarakteristik (väljendab signaali sõltuvust suunanurgast). Karakteristikut kasutatakse ka tähenduses iseloomustav suurus ehk tunnussuurus, nt masina karakteristikud.
Zinaida Albrecht
Ta uuris Eesti sihktiivalisi.
Kurt-Arved Linneberg
Kurt-Arved Linneberg (3. juuni 1898 Tallinn – 31. mai 1975 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kaptenmajor, 1938).
Teenistust alustas suurtükilaeval Lembit, jätkas Mereväe staabis, teenis laevadel Meeme, Lennuk, Sulev, Vambola.
Esna jõgi
Esna jõgi on jõgi Kesk-Eestis, üks Pärnu jõe ülemjooksul olevatest vasakpoolsetest lisajõgedest.
Kaladest leidub jões jõeforelli, haugi, särge ja lutsu.
Guido Povar
Guido Povar (23. detsember 1942 – 27. jaanuar 2001 Tallinn) oli eesti poksija.
Ta oli sulgkaalus (kuni 57 kg) Eesti NSV noorte meister 1960. aastal ja meister 1961. aastal.
Ta oli ka I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) Eesti NSV juunioride meister 1962. aastal, kuid sai esikoha ilma võistluseta. Teise poolfinaali võitnud Priidik Kippar diskvalifitseeriti hiljem määrustevastase löögi pärast. Tema vastane Rein Purje, kes pidi kohtumise katkestama, ei saanud arstilt luba pidada ka järgmist ehk finaalkohtumist.
Kooskõla
Kooskõla on mitmetähenduslik sõna:
Reljeef (ruum)
pisi|Relfeefse pinna joonis Reljeef on kahemõõtmelise pinna keerukas kõverdumine kolmemõõtmelises ruumis.
Ensifera
Ensifera on kahe taksoni ladinakeelne nimetus:
Panameerika mängud
Panameerika mängud on iga nelja aasta järel korraldatav spordivõistlus, kus võivad osaleda kõik Ameerika maailmajao riigid.
Psycho
Psycho võib tähendada mitut asja.
Siristi
Siristi põhiosadeks on:
Ernst Johann Rohland
Ernst Johann Rohland (10/21. mai 1775 Vaimastvere – 24. mai/5. juuni 1853 Tartu) oli kaupmees ja Tartu raehärra.
Siristi
Siristamisel hõõrutakse sirisoont vastu siriliistu.
Ernst Johann Rohland
Tema isa oli Vaimastvere mõisavalitseja Simon Rohland ja poeg Aakre mõisnik Leo Theodor von Rohland.
Siristi
Eesti ritsikalistest puudub sirisoon vaid tammeritsikal.
Elastne keskkond
Elastne keskkond on keskkond, mida on võimalik elastselt deformeerida.
Iluuisutamine 2006. aasta taliolümpiamängudel
Iluuisutamine 2006. aasta taliolümpiamängudel toimus 11.–24. veebruarini Torino Palavela hallis.
Samas hallis selgusid ka lühirajauisutajate medalisaajad.
Ritsikalised
Sellesse kuuluvad sugukonnad ritsiklased, kilkritsiklased, kilklased ja kaerasorilased.
Iluuisutamine 2006. aasta taliolümpiamängudel
Naiste üksiksõit
23. veebruar Osavõtjaid: 29 (stardileht) olümpiavõitja 2002: Sarah Hughes, USA
Ametlikud tulemused lühikava - vabakava
Meeste üksiksõit
16. veebruar Osavõtjaid: 24 (stardileht) Olümpiavõitja 2002: Aleksei Jagudin, Venemaa
Ametlikud tulemused lühikava - vabakava
Paarissõit
Ametlikud tulemused lühikava - vabakava
Jäätants
20. veebruar Osavõtjaid: 24 (stardileht) olümpiavõitja 2002: Marina Anissina - Gwendal Peizerat, Prantsusmaa
Ametlikud tulemused kohustuslik tants - originaaltants - vabakava
Kokla
Kokla on Hiiumaal Pühalepa kihelkonnas pandud eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kokla 119 inimesel: 54 mehel ja 65 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kokla meeste seas 1878. kohal ja naiste seas 1681. kohal. Nimi on levinuim Hiiu maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 28,55.
Sirelased
Sirelased (Syrphidae) kärbseliste sugukond, kuhu kuulub umbes 4500 liiki. Neid võib leida üle kogu maailma. Enamik sirelasi on mimeetilised – neil esineb mimikri. Sirelased sarnanevad tavaliselt astlalistega (mesilased, herilased, kimalased).
Tihti on sirelased koos herilaste ja mesilastega õitel toitumas. Neil on täpselt samasugune triibuline keha. Mürgiastlaga kiletiivalisi jäljendades kaitsevad sirelased ennast putuktoiduliste eest, kuigi neil mürgiastelt ei ole. Neil on erakordselt suured silmad ning nad lendavad valju suminaga. Meil levinuim liik on Syrphus ribesii.
Valmikud on väliselt üsna erinevad, kuid väga sarnase eluviisiga – lendavad päeval ja toituvad nektarist. Lendajatena on sirelased osavad trikitajad, nad võivad lisaks tavalisele lennule ka õhus paigal seista ja isegi mingil määral tagurpidi lennata.
Erinevalt valmikutest on sirelaste vastsed mitmekesisema eluviisiga. Mudasirelase vaglad elavad vees. Mõned sirelase vaglad elavad niisketes kändudes ja surnud puude tüvedes.
Üks omapärasemaid putukaid on mudasirelane (Eristalis tenax) keda kutsutakse "rotisabavastne". See tünnikesetaolise kehaga loomake elab tugevasti reostunud veekogude põhjamudas. Ta hingab atmosfääriõhku, selleks on tagakeha kolmest viimasest lülist kujunenud pikk (kuni 15 sentimeetrit) hingamistoru, mis sirutatakse veepinnale. Vastne võib ka sügavamale mutta pugeda, kuid sel juhul peab ta hingamiseks ikkagi kõrgemale tõusma. Enne nukkumist ronib vastne veest välja, nukk asub mullas.
Kõige suurem osa sirelasevastsetest on lehetäidest toituvad röövloomad. Selline on näiteks liik Syrphus balteatus. Tema vastne imeb arengu jooksul tühjaks kuni 2000 lehetäid.
Kägusirelaste (Volucella) vaglad elutsevad kimalasepesades, kus nad toituvad surnud kimalasevakladest ja pesas vedelevast prahist, sealhulgas surnud vakladest, sarnanedes ise kimalasega, erinedes peamiselt tiibade arvu poolest.