cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kurina jõgi
Kurina jõgi on jõgi Pärnumaal, Pärnu jõe vasakpoolne lisajõgi.
Jõgi on 25 km pikk ja 126,1 km² valgalaga. Saab alguse Kikepera raba loodeservas Tipu ja Kikepera küla piiril ning suubub Pärnu jõkke 19,1 km kaugusel tolle suudmest.
Kurina jõkke suubuvad Kivinina oja ja Jõhve oja.
Emakas
Emasloomadel
Emasloomadel koosneb emakas emakasarvedest, emakakehast ja emakakaelast. Emakasarvi on kaks vasak ja parem emakasarv (cornu uteri: sinistrum et dextrum)- nende ning emakakaela vahel paikneb emakakeha.
Lümfivoolu tagavad mediaalsed niudelümfisõlmed ning aordi-nimmelümfisõlmed.
Emaka närvivarustuse hulka loetakse loomadel vaagna-, emaka-tupe ja munasarjapõimiku närvikiud.
Naistel
Naistel asub suurim silelihas emakas väikevaagnaõõnes kusepõie ja pärasoole vahel. Emaka ülemine osa on emakapõhi (fundus uteri), keskmine emakakeha (corpus uteri) ja alumine osa emakakael (cervix uteri).
Munajuhad suubuvad emaka ülemistesse nurkadesse.
Emaka suurus ja tema seina morfoloogia sõltuvad naise vanusest ja ka funktsionaasest faasist.
Heilongjiangi haldusjaotus
Hiina Rahvavabariigi Heilongjiangi provintsi haldusjaotus
Emakas
Naistel
Harilikult loetakse emaka kaaluks 50 grammi, raseduse lõppfaasis aga kuni 1 kilogramm.
Heilongjiangi haldusjaotus
Provints jaguneb 13 2. järgu haldusüksuseks, 130 3. järgu haldusüksuseks ja 1284 4. järgu haldusüksuseks (31. detsember 2004).
Emakas
Histoloogiline ehitus
Emakasein koosneb kolmest kestast:
Heilongjiangi haldusjaotus
Provints jaguneb 130 3. järgu haldusüksuseks: 19 maakonna õigustega linnaks, 45 maakonnaks, 1 autonoomseks maakonnaks ja 61 linnarajooniks ja 4 alaks.
蒙古族自治县, Dù'ěrbótè Měnggǔzú Zìzhìxiàn)
4. järgu haldusüksusi on 1314: 475 suurvalda, 400 valda, 58 rahvusvalda ja 381 kvartalit.
Külasid on Heilongjiangis 14 488.
Markiisaared
thumb|220px|Markiisaarte lipp thumb|270px|right|Saarte paiknemine Markiisaared on 15 vulkaanilisest saarest koosnev saarestik Prantsuse Polüneesias. Saarestiku kogupindala on 1049 km² (või 1274 km²) ja seal elab umbes 8700 inimest. Saared on sademeterikkad (1000–2500 mm aastas) ja neil kasvab troopiline vihmamets. Saared avastas 21. juulil 1595 Hispaania meresõitja Álvaro de Mendaña de Neira (elas 1542–1595). Aprillis 2011 külastas saari katamaraan Nordea.
Zouérat
Zouérat on linn Mauritaanias, Tiris Zemmouri provintsi keskus. Asub riigi põhjaosas.
Linnas on Nouadhibousse viiva raudtee idapoolne ots. Zouérat on rauamaagi hematiidikaevanduste keskus. Linnalähedaste maardlate varuks hinnatakse 200 miljonit tonni hematiiti.
David Kabua
David Kabua (sündinud 1951) on Marshalli saarte poliitik, alates 13. jaanuarist 2020 Marshalli saarte president. Ta on Marshalli saarte esimese presidendi Amata Kabua ning esimese esileedi Emlain Kabua poeg.
David Kabua on õppinud Mikroneesias Xavieri kõrgkoolis ning Hawaii ülikoolis. Aastatel 2008–2011 oli ta senaator Wotho atollilt. Aastatel 2012–2013 riigi terviseminister, 2014. aastal sai temast siseminister. Jaanuaris 2016 nimetati Kabua Casten Nemra valitsuse presidendi abiministriks.
6. jaanuaril 2020 valis Marshalli saarte parlament hääletustulemusega 20:12 (1 erapooletu) David Kabua presidendiks. Eelmine president Hilda Heine kandideeris Kabua vastu, kuid kaotas. Kabua märkis oma ametiaja peamisteks väljakutseteks kliimasoojenemisega võitlemise, 2023. aastal lõppeva Ameerika Ühendriikide rahastusleppe pikendamise ning Runiti saare radioaktiivsete jäätmete likvideerimise. Tema ametiaeg algas 13. jaanuaril 2020.
Juhan Palla
Juhan (Johannes) Palla (1889–?) oli eesti tõlkija. Juhan Palla tegeles tõlkimisega juhutööde kõrvalt Ta on eesti keelde tõlkinud Wilhelm Bousset' "Jeesuse elu ja õpetuse", Friedrich Nietzsche "Nõnda kõneles Zarathustra" ja Lev Tolstoi jutustuse "Hadži-Murat". Nietzschet tõlkima ajendasid teda noorena loetud "Zarathustra" katked Ado Grenzsteini tõlkes, tal enesel võttis tõlkimine 7-8 aastat ja ta pidi oma töö ümber tegema, kuna keeleuuendusest huvitatuna oli tõlkinud "liiga moodsa keelega".
78
78. aasta
Sajandid: 1. sajand eKr - 1. sajand - 2. sajand
Aastakümned: 20. aastad 30. aastad 40. aastad 50. aastad 60. aastad- 70. aastad - 80. aastad 90. aastad 100. aastad 110. aastad 120. aastad
Aastad: 73 74 75 76 77 - 78 - 79 80 81 82 83
Maalihe
thumb|Arvutisimulatsioon USA-s [[California osariigis 1997. aasta jaanuaris toimunud maalihkest]] pisi|Maalihe Tartus [[Toomemägi|Toomemäel 2016. aasta juulis. Lihe tekkis pärast vihmasadu, mistõttu pinnas oli vett täis ja vajus all olevale tenniseväljakule ]] Maalihe on nõlval asuva pinnasetüki paigastliikumine.
Maalihe tekib maa välisjõudude (tuule, vee ja jää) ning inimtegevuse tagajärjel. Maalihete teket soodustavad kivimikihtide kallakus nõlva suunas, kergesti deformeeruvate setete lamamine monoliitsete kivimite all ja vett mitteläbilaskvate setete (näiteks savi) lamamine vett läbilaskvate setete (näiteks liiv) all. Maalihked on sagedased mäestikes ja seismiliselt aktiivsetes piirkondades, kuid inimtegevuse mõjul esineb neid ka mujal. Maalihete tulemusena liiguvad terved settekehad või kivimiplokid mööda nõlva, nii et neis enestes suuri muutusi ei pruugi toimuda.
Inimtegevustest soodustab maalihkeid taimestiku eemaldamine, näiteks metsaraie ja raadamine. Taimestik hoiab pinnast oma juurtega paigal. Veel soodustavad maalihkeid lõhkamis- ja kaevatööd, kaevandamine ja pinnasetööd ning liikluse ja masinatöödega kaasnevad müra ja vibratsioon.
Viimaste aastakümnete ohvriterohkeim maalihe toimus 1999. aastal Venezuelas, kus Vargase maalihkes hukkus paarkümmend tuhat inimest. Filipiinidel hukkus 2006. aastal Lõuna-Leyte maalihkes üle 100 inimese ja Colombias 2017. aastal Mocoa maalihkes üle 400 inimese.
Maalihked Eestis
Eestis esineb maalihkeid sagedamini Madal-Eestis ehk kõrgustikest allapoole jäävas Lääne-Eestis, eriti Pärnu ümbruses.
Üks suuremaid maalihkeid toimus 2022. aastal Pärnumaal Audru osavallas, kus varises ligi hektar maad – puurkaevu rajamise tõttu vallandunud lihkega liikus ligi 160 000 tonni pinnast, tekitades paarisaja meetri pikkuse ja kohati nelja meetri sügavuse lõhe. 2005. aastal toimus natuke väiksem maalihe samuti Pärnumaal Sauga silla lähistel. Eestis toimub jõgede kallastel sageli maalihkeid, kuid Pärnumaal on need ulatuslikumad nõrga savipinnase tõttu.
Moldaavia NSV lipp
Esimene, 1940. aastal moodustatud Moldaavia NSV lipp pärineb aastast 1941. Enne seda, 1924–1940 eksisteeris Dnestri idapoolsel, vasakkaldal Ukraina NSV-sse kuulunud Moldaavia ANSV.
Aastatel 1941–1952 oli Moldaavia NSV lipuks punane kangas, mille vardapoolses ülanurgas olid ristatud kuldsed sirp ja vasar ning nende kohal poolkaares kuldsed tähed "РССМ".
31. jaanuar 1952 sai Moldaavia NSV endale uue lipu. See oli punane kangas, mille keskele oli lisatud roheline horisontaalne laid, vardapoolses ülanurgas olid aga ristatud kuldsed sirp ja vasar ning nende kohal punane kuldse äärisega viisnurkne täht. Roheline sümboliseeris viinamarjaistandusi, põlde, aedu ja metsi. Lipp oli kasutuses kuni 27. aprillini 1990.
Sama lipp on kasutusel tunnustamata Transnistria Moldaavia Vabariigi riigilipuna.
Bitonaalsus
Bitonaalsus on muusikas kahe toonika üheaegsus.
77
Sajandid: 1. sajand eKr - 1. sajand - 2. sajand
Aastakümned: 20. aastad 30. aastad 40. aastad 50. aastad 60. aastad- 70. aastad - 80. aastad 90. aastad 100. aastad 110. aastad 120. aastad
Aastad: 72 73 74 75 76 - 77 - 78 79 80 81 82
Kodeste järv
Kodeste järv on kinnikasvanud järv Hiiumaal Hiiumaa vallas Kodeste küla juures. Jääb Tahkuna looduskaitsealale.
Nasva sild
Nasva sild on üle Nasva jõe viiv sild Saaremaal.
Nasva sild oli kehvas seisus juba 1933. aastal. 1937. aasta lõpuks oli 50 meetri pikkune puusild üle Nasva jõe muutunud nii ohtlikuks, et Saare maavalitsus oli sunnitud tegema korralduse, mille järele sillalt ülesõit veomasina koormatisega ei tohinud olla üle 3,5 tonni. 1939. aastal võttis uue raudbetoonsilla rajamise maavalitsuse tellimusel ette ettevõtja H. Kann. Jõest ülesõit asendati ajutiselt ehitatud puidust 49m pikkuse ja 4,25m laiuse (sellest sõiduosa laius 2,60m) abisillaga. Kuressare-Sõrve maanteele rajatud uus sild sai 28 meetrit pikk ja 5 meetrit lai. Sild avati 10. jaanuaril 1940. Esimesena sõitis uuest ja moodsast sillast üle Torgu liini omnibuss nr. S-209 paarikümne reisiaga. Nasva uus sild ühes abisillaga läks maksma umbes 30 000 krooni. Uue silla pikkus oli 28 meetrit. Uus sild võimalds ka paremat sillaalust läbisõitu kaluripaatidele. Nasva sild oli suurim Saaremaal. 1944. aastal lasid taganevad sakslased selle õhku.
Kui 1944. aastal ehitatud ajutine kõrgkastidega puitsild täielikult amortiseerus, ehitati see 1961. aastal ümber raudbetoonsillaks. Patuga pooleks käis liiklus üle selle uue silla valmimiseni, mis ehitati vanast veidi põhja poole. Töö tegid põhiliselt Salme pk. töölised Augustin Õuna brigaadist. Kaevikud kaevati käsitsi punnseinte taga ja kopad väljakaevatud pinnasega tõsteti autokraanaga välja. Punnseinu tihendati väljastpoolt saepuruga. Naelakast varustati pika varrega ja täideti saepuruga, siis lükati kast mööda punnseina vee alla lahtise poolega vastu seina. Seal, kus punnseinas praegu oli, kandis veevool saepuru prakku ja paisudes sulges selle. Sambad valati kruusbetoonist M-200 ja sildeava killustikbetoonist M-300. Valamist alustati linnapoolsest otsast ja see kestis pideva tööna kaks päeva ning üks öö. Valamistöödel kasutati segistit, kuid segu veeti kohale käsikärudega. Töölisi toodi valamisele abiks Kuressaare ja Kihelkonna piirkonnast. Töid juhatas üldiselt Alfred Kaimer, kuid algul oli meistrina abiks ka Ain Randma. Tsooniinseneridest olid kohal V. Truu ja I. Sirel.
Nasva silda remonditi taas 2011. aastal. Renoveerimise järel mahtuvad silla alt kõrgemad paadid läbi sõitma, autodel seevastu läks üle silla sõit madalamaks.
Kootsaare järv
Kootsaare järv (ka Kootsra järv, Kootsre järv, Kootse järv, Kootra järv) on järv Hiiumaal Hiiumaa vallas.
Kahro
Kahro on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Sõmerpalu vallas.
96
96. aasta
Sajandid: 1. sajand eKr - 1. sajand - 2. sajand
Aastakümned: 40. aastad 50. aastad 60. aastad 70. aastad 80. aastad - 90. aastad -  100. aastad110. aastad 120. aastad 130. aastad 140. aastad
Aastad: 91 92 93 94 95 - 96 - 97 98 99 100 101
Aleksei Rõkov
Aleksei Rõkov (vene keeles Алексей Иванович Рыков; 25. veebruar (vkj 13. veebruar) 1881 Kukarka küla, Nolinski maakond, Vjatka kubermang, Venemaa keisririik /teistel andmetel Saratov/ – 15. märts 1938 Kommunarka, Moskva oblast) oli nõukogude riigitegelane, NSV Liidu valitsusjuht 1924–1930.
Teenistuskäik
27. veebruaril 1937 Aleksei Rõkov vahistati ja hukati 15. märtsil 1938 NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi otsusega, ta rehabiliteeriti 4. veebruaril 1988.
Isiklikku
Aleksei Rõkov oli abielus dramaturg Mihhail Šatrovi tädi Nina Semjonovna Maršakiga (1884–1938). Enne Rõkovit oli Maršak abielus Kominterni tegelase Ossip Pjatnitskiga, kes samuti 1937 vahistati ja 1938 hukati. Maršak vahistati 1937, kaasaegsete tunnistuste järgi lasti maha 4. märtsil 1938, ametlikel andmetel suri koonduslaagris 1942.
Nende tütar Natalja Perli-Rõkova (sündis 22. augustil 1916) vahistati 1938 ja kuni rehabiliteerimiseni 1956 viibis 18 aastat koonduslaagrites.
Franz von Roques
Franz von Roques (1. september 1877 Treysa – 7. august 1967 Treysa) oli Saksamaa sõjaväelane, alates 1941. aastast jalaväekindral.
5. juulist 1941 kuni 31. märtsini 1943 oli von Roques väegrupi Nord tagalaülem. Kuni kohalike kindralkomissariaatide moodustamiseni teostas ta sellel ametikohal ka tsiviilvõimu Saksa armee poolt okupeeritud Baltimaade üle, nimetades muuhulgas 15. septembril 1941 ametisse Eesti Omavalitsuse.
Elulugu
Franz von Roques alustas sõjaväelist karjääri 28. veebruaril 1896, liitudes Saksa keiserliku armeega lipujunkru auastmes. Ta määrati teenima Hessen-Kasseli markkrahvi Friedrich I nimelisse Kurhesseni 1. jalaväerügementi.
20. juulil 1897 ülendati ta nooremleitnandiks ja 20. sajandi esimestel aastatel (täpne aeg ei ole teada) vanemleitnandiks.
1911. aastal komandeeriti von Roques suure kindralstaabi teenistusse. 18. veebruaril 1913 ülendati ta kapteniks ja määrati alaliselt suure kindralstaabi koosseisu.
Esimese maailmasõja puhkedes suvel 1914 komandeeriti ta esmalt 18. armeekorpuse juurde ja teenis seejärel sõja ajal erinevatel teenistuskohtadel kindralstaabis. 18. augustil 1917 ülendati von Roques majoriks. Teenistuse eest autasustati teda Raudristi, Hohenzollerni ordeni mõõkadega rüütliristi ja mitmete muude autasudega.
Pärast Esimese maailmasõja lõppu jätkas ta teenistust Reichswehri maavägedes, olles esmalt 10. luurepataljoni ja hiljem 6. luurepataljoni komandör. 1. veebruaril 1923 ülendati ta kolonelleitnandiks ja viidi sama aasta 1. oktoobrist üle sõjaministeeriumi luureüksuste inspektsiooni staabiülemaks. Sellel ametikohal teenides ülendati von Roques 1. jaanuaril 1928 koloneliks.
1. aprillil 1929 nimetati ta luureüksuste inspektoriks. 1. veebruaril 1931 ülendati ta kindralmajoriks ja viidi üle Hannoveris paikneva 6. diviisi jalaväerügementide (Infanterieführer VI) komandöriks. 1. jaanuaril 1933 ülendati von Roques veel kindralleitnandiks ja arvati sama aasta 30. septembril reservi.
Seoses 12. augustil 1938 toimunud mobilisatsiooniga kutsuti von Roques tegevteenistusse tagasi ja nimetati 26. augustil 1939 Viinis paikneva 17. reservvägede üksuse komandöriks. Kui üksus nimetati sama aasta 4. novembril ümber 177. diviisiks, siis jätkas von Roques selle komandörina kuni 1. juunini 1940.
1. juunil 1940 ülendati ta esimeseks eriülesannetega kindraliks ning saadeti oma staabiga Belgia ja Prantsusmaa rinnetele. 15. märtsil 1941 nimetati ta 101. tagalapiirkonna juhatajaks ja määrati peatselt idarindel tegutseva väegrupi Nord koosseisu. 1. juulil 1941 ülendati von Roques jalaväekindraliks.
Eri andmetel kas 2. juulil või 5. juulil 1941 nimetati 101. tagalapiirkonna juhataja ametikoht ümber väegrupi Nord tagalapiirkonna juhataja ametikohaks. Märtsis 1942 muudeti taas von Roquesi ametinimetust, mis kõlas nüüdsest nii: julgestusüksuste komandeeriv kindral väegrupi "Nord" tagalapiirkonnas ja tagalapiirkonna juhataja.
See jäi ka von Roquesi viimaseks sõjaväeliseks teenistuskohaks. 1. aprillil 1943 andis ta oma ametikohustused üle jalaväekindral Kuno-Hans von Bothile ja määrati reservi. Sama aasta 30. aprillil autasustati teda veel Saksa Ristiga hõbedas, kuid 31. juulil 1943 saadeti ta lõplikult erru.
Professionaalne sõjaväelane oli ka Franz von Roquesi onupoeg Karl von Roques.
Tegevus Baltimaades
Väegrupi Nord tagalaülemana jõudis kindral Franz von Roques Baltimaadesse 9. juulil 1941, seades oma staabi sisse Kaunases. Saksa vägede kiire edasitungi tõttu viis ta staabi juba 17. juulil 1941 üle Riiga. Tema volitused piirkonnas laienesid vastavalt sellele, kuidas rinne edasi liikus, sest tagalaülemana ei kuulunud rindealad tema juhtimise alla. Nii oli Eesti viimane piirkond, kus von Roques oma võimu kehtestas.
Kuigi väegrupi Nord ohvitserina allus ta ametlikult väegrupi juhatajale, kelleks aastani 1942 oli Wilhelm Ritter von Leeb ja alates jaanuarist 1942 Georg von Küchler, sai ta tagalaülemana tegelikult enamuse korraldustest otse maavägede kindralkortermeistrilt Eduard Wagnerilt.
Kuni Baltimaade lülitamiseni Ida-alade riigikomissariaadi koosseisu kuulus von Roquesile nendel aladel nii kõrgeim sõjaväeline kui ka tsiviilvõim. Nii nagu tema võim laienes samm-sammult, see ka vähenes samm-sammult: 25. juulil 1941 moodustati Leedu kindralkomissariaat, 1. septembril 1941 Läti kindralkomissariaat ja 5. detsembril 1941 Eesti kindralkomissariaat.
Pärast kindralkomissariaatide moodustamist säilitas von Roques kontrolli vaid tagalas paiknevate sõjaväeosade üle. Otseselt allus talle kolm julgestusdiviisi: 207. julgestusdiviis, 281. julgestusdiviis ja 285. julgestusdiviis.
Teda on kirjeldatud kui vana kooli elukutselist ohvitseri, kes ei teinud erilist saladust oma halvustavast suhtumisest natsionaalsotsialistidesse. Ta nimetas SSi eriüksusi "kolbaküttideks" ja viitas välisminister Joachim von Ribbentropile kui "idioodile". Ka tema staabiülem kindralleitnant Arno Kriegsheim jagas samu seisukohti.
Erilist vastumeelsest tekitasid von Roquesis julgeolekuorganite massilised repressioonid. Juulis 1941 Kaunases resideerides kaebas ta väegrupi juhatajale Ritter von Leebile juutide massiliste mahalaskmiste üle, mille tunnistajaks ta ise oli olnud, kuid muidugi ei olnud armeel võimalik selle vastu midagi ette võtta.
Kohalikele rahvustele autonoomia andmist pidas ta okupeeritud alade efektiivse haldamise eeltingimuseks ja tema suhet siinsete omavalitsusorganitega on kirjeldatud kui usalduslikku. See tekitas aga pahameelt mitmetes kõrgemates Saksamaa riigi- ja julgeolekuametnikes. Nii leidis idaalade riigiminister Alfred Rosenberg, et von Roques oli Eesti, Läti ja Leedu omavalitsustele andnud liiga laialdased volitused. Erinevad arusaamad okupeeritud alade haldamisest tekitasid konflikte ka operatiivgrupi Einsatzgruppe A juhi Franz Walter Stahleckeriga.
Keema
Keema on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Sõmerpalu vallas.
Küla põhjapiiriks on suures osas Valga–Koidula raudteelõik.
Kärevere looduskaitseala
Kärevere looduskaitseala on looduskaitseala, mis asub Tartust loodes, Tartu linnas ja Tartu vallas.
Kaitseala koosneb viiest lahustükist, pindalaga kokku 1789 hektarit.
LisaGay Hamilton
LisaGay Hamilton (kasutatud on ka nimekujusid Lisa Gay Hamilton ja Lisagay Hamilton; sündinud 25. märtsil 1964 Los Angeleses) on ameerika näitleja.
The Common Linnets
pisi|The Common Linnets 2014. aastal pisi|The Common Linnets esinemas 2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse esimese poolfinaali proovis The Common Linnets on 2013. aastal asutatud Hollandi ansambel.
Algselt oli ansambel duett, kuhu kuulusid solistid Ilse DeLange ja Waylon. 2014. aasta mais Waylon lahkus ansamblist ning tema asemele tuli USA kantrilaulja Jake Etheridge. Lisaks kuuluvad ansamblisse veel JB Meijers ja Matthew Crosby.
The Common Linnetsi debüütalbum "The Common Linnets" ilmus 2014. aasta mais. Teine album "II" tuli müügile 2015. aasta septembris.
2014. aastal võitis ansambel European Border Breakers Awardsi auhinna.
Ansambli nimi "The Common Linnets" tähendab inglise keeles kanepilindu.
Sündinud 14. veebruaril
''Siin loetletakse 14. veebruaril sündinud tuntud inimesi.
Luidja järv
Luidja järv (ka Poama järv) on järv Hiiumaal Hiiumaa vallas.
97
97. aasta
Sajandid: 1. sajand eKr - 1. sajand - 2. sajand
Aastakümned: 40. aastad 50. aastad 60. aastad 70. aastad 80. aastad - 90. aastad -  100. aastad110. aastad 120. aastad 130. aastad 140. aastad
Aastad: 92 93 94 95 96 - 97 - 98 99 100 101 102
Bojan
thumb|[[Viktor Vasnetsovi maal "Bajan" (1910).]] Bojan oli 11. sajandil elanud poolmüütiline vene laulik, kelle järgi on nimetatud bajaan.
Bojan on "Loo Igori sõjaretkest" tegelane.
Poama järv
Poama järv (ka Väike-Poama järv) on järv Hiiumaal Hiiumaa vallas.
Järv on eraldunud Luidja järvest.
Laanekuru
Laanekuru on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Pärsti valda.
Kurenurme
Kurenurme on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Sõmerpalu vallas.
Külas oli kuni 2001. aastani raudteepeatus.
Kurenurme Algkool töötas aastatel 1931–2001. Külast on pärit laulja Väino Puura.
Megawati Soekarnoputri
thumb|right|Megawati Soekarnoputri (2001) Diah Permata Megawati Setiawati Soekarnoputri (kasutatakse ka uuele kirjaviisile vastavat nimekuju Sukarnoputri; sündinud 23. jaanuaril 1947 Yogyakartas) oli Indoneesia president 2001. aasta juulist kuni 20. oktoobrini 2004. Ta oli Indoneesia esimene naispresident. 2004. aasta presidendivalimistel ta kaotas ning tema ametikoha võttis üle Susilo Bambang Yudhoyono. Megawati on Indoneesia esimese presidendi Sukarno (1901–1970) tütar.
Sukarnoputri tähendab sanskriti keeles Sukarno tütart ning see pole perekonnanimi (jaavalastel perekonnanimed puuduvad). Tavaliselt kirjutatakse teda lihtsalt "Megawati" või "Mega" (sanskriti keeles meghavatī 'pilvetüdruk' (tema sünni ajal sadas)).
2004. aastal oli ta ajakirja Forbes 100 maailma mõjukaima naise seas kaheksandal kohal.
Ülemäärane tegu
Ülemääraste tegude võimalikkus ei ole filosoofias üldtunnustatud.
Õpetus ülemääraste tegude teenetest kristluses
Katolitsismi järgi saab ülemääraste tegudega teenida ära arme ka kaasinimeste jaoks. Aquino Thomase järgi on ülemäärased teod parem ja kindlam viis igavese eluni jõudmiseks kui käskude täitmine ning nende tegemine on ka iseenesest parem, sest sellel on kõrgem eesmärk, nimelt täiustumine. Kristlik armastus viib ülemääraste tegudeni. Thomas jätab lahtiseks, kas näiteks vaenlase armastamine või almuseandmine on kohustuslik või ülemäärane.
Reformaatorid ründasid õpetust ülemäärastest tegudest kui indulgentsidega kauplemise õigustust. Isegi pühakud ei suuda teha kõike, mis on kohus, rääkimata kohuse ületamisest. Isegi märtrite eneseohverdamine on rangelt võttes kohustuslik. Pääste on võimalik ainult armu läbi.
Ülemäärased teod judaismis
Judaismi raames on vaieldud selle üle, kui kaugele kohus ulatub. Nahmanidese järgi ulatub see kaugemale kui Maimonidese järgi.
Ülemäärase teo mõiste
Vormel "tegemine hea, tegematajätmine mittehalb" ei ole ülemääraste tegude kohta päris sobiv vormel vähemalt sellepärast, et ülemääraste tegude tegematajätmine võib viia halbade tagajärgedeni. Vormel "tegemine õige, tegematajätmine mitteväär" on selles suhtes parem, aga nüüd on häda selles, et "õige" võib ülemäärase teo kohta olla liiga nõrk väljend. "Tegemine kiiduväärne, tegematajätmine mittelaiduväärne" on selles suhtes parem. Siiski, esiteks ei anta ülemäärasest teost rääkides hinnangut mitte niivõrd tegijale kui teole endale ja teiseks, tegijat kiidetakse ka kohuse täitmise eest, kui see näiteks nõudis eneseületamist, ja ülemäärase teo eest ei kiideta, kui see ei nõudnud erilist pingutust, kulu ega riski. Sellepärast tuleb nähtavasti kombineerida eri paaridest pärinevaid termineid või tuua sisse teistsuguseid tingimusi, nagu näiteks head kavatsused või altruistlikud motiivid.
Skeemi ilu pärast on püütud ülemääraseid tegusid võrrelda "alamääraste tegudega", st mittekeelatud väärade tegudega (tegemine halb, mittetegemine mittehea) (Chisholm 1963, Richards 1971, Forrester 1975, Driver 1992). Seda kategooriat on raske sisuga täita. Võib ju näiteks tuua mittekiirustamise, kui teised ootavad, aga see on pigem tähelepanematu kui moraalselt väär (Ullmann-Margalit 2011). Tähelepanematus, tähelepanelikkus, väikesed teened ja viisakus ei paku moraali seisukohast huvi. Tänamatust peetakse traditsiooniliselt raskeks patuks, aga mõned peavad seda alamäärase teo tüüpiliseks näiteks (Wellman 1999). Ei õnnestu leida pahelist tegu, mis oleks lubatav. Paul McNamara näitab siiski olulisi analoogiaid ülemäärase ja alamäärase (kui "lubatava suboptimaalsuse") vahel.
Tavaliselt nõutakse moraalifilosoofias, et ülemäärase teoga tehtaks rohkem, kui kohus ette näeb, ning et tegu oleks riskantne. Riski olemasolu ei ole siiski ülemäärase teo tarvilik ega piisav tingimus. Igatahes peab ülemäärasel teol olema eriline moraalne väärtus, mis tuleneb headest eesmärkidest ja mittekohustuslikkusest. Eesmärgiks olev hüve on tavaliselt altruistlikku laadi ja võib olla seotud ühe inimese heaoluga. Tavaliselt peab ülemäärane tegu silmas teiste inimeste huve (pole selge, kuidas saab ületada kohust iseenda ees; näiteks Jason Kawall (2003) räägib siiski sellistest tegudest)). Kui kristluses on ülemäärase teo tüüpnäited vagadus ja kasinus, siis tänapäeva eetikas on tüüpnäiteks altruistlikud ja väga häid tagajärgi toovad teod.
Vähe on uuritud, kas riigil saab olla ülemääraseid tegusid. Problemaatiliseks teeb selle muu hulgas see, et riik kulutab maksumaksjate raha ja peab seda tegema õiglaselt, ning see, et headest kavatsustest ja altruismist ei saa riigi kui mitteisiku puhul rääkida. Sellepärast on ka kahtlane, kas riik saab andestada, sest riik peab lähtuma õiglusest ja seadustest. Samuti on raske näha, kuidas riik saab ennast või oma huvisid üksikisiku või teise riigi pärast ohverdada.
Erinevalt kohustuslikust teost peab ülemäärane tegu kindlasti olema täiesti vabatahtlik ja fakultatiivne, seda ei määra seadus, ratsionaalsus ega moraaliseadus. Sellepärast oleks absurdne sundida inimest tegema ülemäärast tegu, isegi kui sel teol oleks väga head tagajärjed. Luba mitte teha kõige paremat, mida me saame, ei tule mitte sellest, et ülemäärast tegu ei saa peale sundida, vaid tegijakesksetest piirangutest ebaisikulisele maksimeerivale printsiibile (Haydar 2002). Tegija ise ei pruugi uskuda, et tema tegu on fakultatiivne; paljud ütlevad, et nad tegid seda, mida nad pidid tegema või mida nad pidasid oma kohuseks (kuigi nad tõenäoliselt ütleksid, et nad ei ootaks, et selles olukorras igaüks niimoodi toimiks; moraalsele tagasihoidlikkusele omane vastuolu).
Kui ma teen seda, mis on minu kohus, siis ei ole mul mingit teenet; kohusest enama tegemine toob kaasa teene: õigluse tasakaal on rikutud, austus õiguste vastu ja kohuste täitmine on ületatud. See teene ei ole sama mis kiitus. Kiitus on subjektiivne hinnang viisile, kuidas toimiti (näiteks eriliste raskuste või takistuste ületamisele või enese ohverdamisele, olgu siis tegu kohuse täitmise või selle ületamisega). Teene on teo enese objektiivne omadus. See on tavaliselt seotud kangelaslike ja pühakule omaste tegudega, kuid see käib kaasas ka väikeste ülemääraste heategude ja kingitustega, mis ei too tegijale erilist kiitust (Montague 1989, Trianosky 1986). Filosoofid on rääkinud ülemääraste tegude paradoksi lahendamiseks rääkinud põhjenditest, mis ei ole nõudvad ega põhjendavad, vaid moraalset teenet toovad (Horgan and Timmons 2010, Dreier 2004). Erinevalt katoliiklikust õpetusest usuvad vähesed filosoofid, et see teene on ülekantav või võib korvata teiste inimeste moraalseid puudujääke. Kuigi ei saa loota, et ülemäärased teod korvavad isegi iseenda eksimusi kohuse vastu, on neil siiski oluline osa üldises hinnangus isiku moraalsusele. Kui võimalik kasu on suur, siis võib-olla on meil isegi lubatud oma kohuse täitmise asemel teha ülemääraseid tegusid (Kamm 1985). Ülemäärase teoga seotud teenet ("üleküllasust") peegeldab ilmalikus eetikas tänulikkuse kohus: kingituse või muu mittekohustusliku heateo teene tunnustamine on moraalselt kohustuslik reaktsioon (sõltumata moraalsest kiitusest, mis ülemäärase teo tegijale võib osaks saada või mitte).
Ülemäärase teo definitsioon on väga vaieldav ning sel puudub range formuleering. See sõltub ka sellest, kuidas ülemäärase teo moraalselt väärtust õigustatakse või eitatakse. Kui mängu tuuakse altruistlik kavatsus, vaba valik ja head tagajärjed, siis on näha, mida peetakse ülemäärase teo eriliseks moraalseks väärtuseks ja õigustuseks. Seevastu puhtformaalsed (deontilised) definitsioonid ei eelda ülemääraste tegude seesmist väärtust ega isegi mitte nende olemasolu.
Ülemääraste tegude võimalikkus ja väärtus
Mõned vaated ei sobi hästi ühegi kategooria alla. Antisupererogatsionistid aktsepteerivad mingeid vabandusi eriti raskete moraalsete tegude tegematajätmisele ja tingimusliku supererogatsionismi pooldajad võivad möönda kangelasliku teo kohustuslikkust. Ja kui püütakse seletada, mis teeb mingid teod tingimusteta fakultatiivseteks, siis viidatakse sageli sellele, et neid on raske või riskantne teha või need nõuavad mingit erilist isiklikku voorust, või teatud tingimustele, mis õigustavad nende väljajätmist moraalinõuete alt.
Antisupererogatsionism
Ülemääraste tegude eitamine on seotud selle eitamisega, et normatiivsus jaguneb hea (soovitava, ideaalse, soovitatava) tasandiks ja nõutava (kohustusliku, ettekirjutatava) tasandiks. Seda, mis peaks olema, peab ka tegema. Võimalik hea asjade seis tekitab teo põhjendi. Ja see, et inimesed oma piiratuse ja halva iseloomu tõttu ei küüni ideaalselt hea käitumiseni, ei kõiguta moraalinõuete normatiivset jõudu.
See on ilus teooria. Kui tegu on parima võimaliku teoga, siis põhjendid selle kasuks on otsustavad ning kaaluvad üles põhjendid selle mittetegemise ja alternatiivsete tegude kasuks. Parima teo tegematajätmine on laiduväärne ja taunitav. Parima tegemine on alati kohustuslik. Ülemäärane tegu on võimatu. (George Edward Moore, Principia Ethica; New 1974; Fred Feldman, Doing the Best We Can); Pybus 1982.)
Ülemääraste tegude põhimõtteline eitamine oli keskne luterluses ja kalvinismis. Inimestel pole vähimatki šanssi Jumala nõudmisi rahuldada, rääkimata nende ületamisest. Kanti eetika aluseks on idee kõikehõlmavast moraaliseadusest ja kohusest kui moraalse väärtuse ainsast avaldusest inimeste tegudes. Teo maksiimi universaliseeritavus ja tegutsemine kohusetundest või austusest seaduse vastu on Kanti järgi moraalse teo tunnused. See on vastuolus ülemäärase teo võimalikkusega. Ka klassikalist utilitarismi saab tõlgendada nii, et see ei jäta ülemäärastele tegudele kohta. Ei saa olla erandit kohusest edendada üldist hüve. Nii kantiaanid kui ka utilitaristid on väga umbusklikud suure isikliku eneseohverdamise vastu. Kanti jaoks võib see tähendada isekust ja edevust või isegi enesele suunatud kohuste rikkumist (Immanuel Kant, Praktilise mõistuse kriitika; Timmermann 2005). Utilitaristide jaoks võib see tähendada summaarse õnne vähenemist maailmas. Kanti eetikat on siiski püütud nii tõlgendada, et jääb ruumi ka ülemäärastele tegudele (Hill 1971, Eisenberg 1966, Heyd 1983); utilitarist James Stuart Mill ülistab mittekohustusliku teeneka teo väärtust ("Auguste Comte and Positivism"). Tänapäeva utilitarismis jätab ülemäärastele tegudele ruumi suund, mis asendab optimeerimise ja maksimeerimise "satisfitseerimisega": parima asemel taotletakse rahuldavat (M. Slote, Beyond Optimizing; Vessel 2010).
Ülemääraste tegude väärtuse vastu väidetakse, et need pole kooskõlas erapooletusega. Ja näiteks Susan Wolf (Susan Wolf) on märkinud, et moraalipühakud ei ole ligitõmbavad tüübid, ja enamik meist ei tahaks nendega sarnaneda. Nad järgivad fanaatiliselt ühekülgselt moraaliideaali teiste väärtuste arvel. Need, kes teevad alati kohusest rohkem, on sama eemaletõukavad kui need, kes ei tee kunagi rohkem kui nõutud.
Sõna "peab" või "peaks" kasutatakse kord soovitusena, kord ettekirjutusena, kord ebaisikuliselt, kord isikuliselt. Soovituslikult ja ebaisikuliselt ei saa üle minna ettekirjutuslikule ja isiklikule, mis toob kaasa inimese agentsuse ja isikliku vastutuse. Kohus nõuab tugevat põhjendit ning selle seost konkreetse subjektiga. See, et mingi asjade seis on hea või parim, ei tekita indiviidile põhjendit seda luua; selleks peab subjekt olema soovitava asjade seisuga erilises suhtes. Ja ülemäärane tegu ongi see, mille tegemiseks isikul ei ole (otsustavat) põhjendit, kuigi keegi peaks seda tegema. Aga supererogatsionist peab ikkagi seletama, miks iga asja jaoks, mis peaks olema, pole kedagi, kelle kohus oleks seda ellu viia.
Tingimuslik supererogatsionism
Ülemääraste tegude olemasolu ja väärtuse täielik eitamine ei ole enamiku inimeste intuitsiooniga kooskõlas. Üks võimalus on teha vahet eri liiki kohustel või kohustustel või panna paika kohuste rakendamise tingimused ja piirid. Ülemäärased teod on olemas tingimuste tõttu, mis teevad kohuse mitterakendatavaks või mitte täiesti ettekirjutavaks. Kirjanduses ülemääraste tegude kohta on seda laadi positsioon kõige levinum.
Tavaliselt räägitakse sel juhul ülemäärastest nõudmistest või ülemäärastest kohustest. Näiteks kontraktualistide jaoks (Richards 1971) on ülemääraste tegude printsiibid need, mida ideaalsed kokkuleppijad algpositsioonis ei nõustuks ühiskonnas jõustama. Ülemäärane tegu on nõue, kuid selle nõude mittetäitja karistamine tooks võimaliku kasusaaja kasuga võrreldes talle liiga palju kannatusi. Ülemäärase teo tegematajätmine on laiduväärne ja väär, kuid toob kaasa ainult mitteformaalse kriitika, mitte institutsionaalse karistuse. Ülemäärasel teol pole seesmist väärtust. Siis on olemas ka sunnitud ülemäärane tegu: selle tegematajätmine pole laiduväärne, kuid on selgelt väär (Cohen 2015).
Teise versiooni järgi, mis saab alguse Aquino Thomasest. on ülemäärased teod nõutavad, kuid mitte kõigilt. Neid saab oodata ainult neilt, kes tunnevad kohustust neid teha, ja neilt, kes on tugeva iseloomuga ja vooruslikud. Siin on probleemiks, et kas inimesed valivad oma kohustusi või moraalisubjektid jagatakse klassideks. Ja siin ei arvestata tegude erilist raskust või riskantsust. Ka John Rawls (A Theory of Justice, lk 117) viitab ülemääraste tegude puhul suurele kaotusele või riskile.
Elgi Kose
Elgi Kose (neiupõlvenimi Elgi Piig; sündinud 26. augustil 1945) on Ugala teatri tehniline töötaja ja näitleja.
Ülemäärane tegu
Tingimuslik supererogatsionism
Sarnane analüüs võtab aluseks tegude põhjendid: meil võib olla hea ja isegi otsustav põhjend teatud moel toimida, kuid ka teist järku luba mitte selle järgi toimuda. See luba põhineb teist järku põhjendil ning lubab subjektil ignoreerida esimest järku põhjendite tasakaalu. Subjekti tegu on ülemäärane, kui ta sellegipoolest selle tasakaalu järgi toimib (Raz 1975). Tavaliselt on esimest järku otsustavad põhjendid, mis teevad teo esmapilgul kohustuslikuks, teisi inimesi silmas pidavad kaalutlused, näiteks summaarne hüve, ning teist järku luba tegu tegemata jätta iseennast silmas pidavad kaalutlused, näiteks indiviidi autonoomia järgida oma eesmärke. Eneseohverdus on ülemäärase teo paradigmaatiline näide. Kuigi isiklik autonoomia ei ole rangelt võttes vabandus, võimaldab see teatud moraalselt nõutava teo tegemisest vabastust. Autonoomia aga eeldab isikliku hüve väärtust, mis on kohusest sõltumatu, mitte ei põhjenda seda. Tingimusliku supererogatsionismi pooldajatele ei oleks selline analüüs vastuvõetav, sest see ei jäta ülemäärasele teole moraalset väärtust.
Elgi Kose
Isiklikku
Ta on abielus Enn Kosega.
Ülemäärane tegu
Tingimuslik supererogatsionism
Ühe idee järgi põhineb ülemäärane tegu moraalsetel põhjenditel, mida vastustatakse mittemoraalsete ratsionaalsete põhjenditega (Portmore 2003, Portmore 2008). Kuigi mul on täiesti hea moraalne põhjend midagi teha, oleks see valik lõppkokkuvõttes siiski ebamõistlik, sest see toob kaasa riski minu elule ja tervisele või kahjustab isiklikke projekte, millega ma end samastan. Nii et mittemoraalsed põhjendid võivad moraalsetelt põhjenditelt jõu ära võtta. Filosoofid ei taha hästi aktsepteerida sellist lõhet ratsionaalsuse ja moraali vahel. Selle lähenemise kriitikaks on öeldud, et kõik ülemäärased teod ei ole irratsionaalsed ning moraaliteooria, mis julgustab tegema irratsionaalseid tegusid, on puudulik (Postow 2005). Aga sellest kriitikast tuleneb tingimuslik supererogatsionism.
Tingimusteta supererogatsionism
Tingimusteta supererogatsionismi pooldajate meelest on ülemäärastel tegudel selline seesmine väärtus, mis kohusetäitmisel puudub. Nad eeldavad erilist vabaduse valda (Tertullianusel licentia), mis võimaldab inimestel kasutada moraalse valiku võimet. Isegi Kant, kes räägib ideaalsest eesmärkide riigist, milles moraalikogukonna liikmed kasutavad loomusunnil vaba tahet, usub, et ebatäiuslikel moraalsetel olenditel on vaba valik (Willkür) hea ja kurja vahel, milles kätkebki moraali eriline väärtus, vähemalt inimeste jaoks. Kohuse ületamist võib pidada selle vaba valiku ilminguks. Puhas ehk tingimusteta supererogatsionism tõstab esile igas mõttes ettekirjutamata, käskimata, pealesundimata, nõudmata hea teo moraalset potentsiaali. (Ülemäärase teo ärajätmine ei vaja viidet erilisele loale, vabastusele ega vabandusele.) Ülemäärane tegu on hea ka sellise vabaduse tõttu, tema väärtus seisneb ka selles, et ta ületab kohuse.
Tingimusteta supererogatsionismi järgi ei ole ülemäärane tegu mitte see, mida subjektil on lubatud mitte teha, vaid võimalus, mille ta saab valida. Luba antakse tegudeks, mida on mingi alus mitte teha, ja võimalus on loa positiivne vaste. Võimalused on teod, mida tegija soovib teha, mis tunduvad talle head ja valimisväärsed. Asja mõte on heas tahtes, altruistlikus kavatsuses, valikus olla helde või andestada, ohverdada end või teha väike palumata teene, mitte täita rangelt oma kohust. Asi on isiklikus algatuses, ülemäärane tegu on spontaanne (saab alguse isiklikust valikust, mitte välistest või universaalsetest nõudmistest). See võimaldab väljendada isiklikku hoolimist või muret teise pärast ning võib seega olla isikliku suhte avaldus või luua isikliku suhte. Ülemäärased teod on väärtuslikud, sest me usume, et universaalsele moraali ja kohuse võrgustikule lisaks on ruumi erisuhetele, mida ei valitse õigluse ja õiguste printsiibid. Ühiskonna seisukohast võib ülemäärastele tegudele ruumi jätmine tugevdada vastastikust usaldust ja kogukondlikke sidemeid, sest sageli ilmutab ja edendab see armastust ja isiklikku hoolimist, mitte lihtsalt austust inimeste vastu ja õiglustunnet. Selline vaade paigutab ülemäärased teod ideaalide, mitte printsiipide mõõtmesse, mida Urmson nimetab moraali kõrgemateks korrusteks ja Henri Bergson püüdluse moraaliks. Talmud ütleb, et Jeruusalemm hävitati ainult sellepärast, et otsustati rangelt Seaduse järgi ega tehtud rohkem, kui seadus ette näeb.
Kohuse ja ülemäärase teo põhimõttelise piiritlemise õigustamine meenutab seadusliku ja moraalse piiritlemist. Paljud filosoofid usuvad, et osa moraalse kohuse täitmise väärtusest seisneb selles, et tegutsetakse kohuse enda pärast. See on põhimõtteline alus moraali vabaks jätmiseks seadusega jõustamisest. Tingimusteta supererogatsionismi pooldajad väidavad analoogselt, et näiteks kinkimine ja andestamine kaotaksid väärtuse, kui nad muutuksid kohustusteks, mille tegemata jätmine toob kaasa laidu ja hukkamõistu. Ülemääraste tegude vabatahtlikkus on sammu võrra ees moraalse kohuse järgi toimimise vabadusest Kanti vaimus.
Utu
Utu on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast lõunas Jausa lahe ääres. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Utu piirneb põhjas Luguse, läänes Kleemu ja lõunas Jausa külaga.
Nimi
Kohanimi pärineb sõnast utt 'lammas', kuid võimalik, et see võib olla ka talupoja lisanimi. Küla on nimetatud ka Karjakülaks. Kohanime on esmamainitud 1844 kujul Utto.
Loodus
Utus asub Luguse jõe suue.
Ajalugu
Küla tekkis 19. sajandi keskel, kui Orjaku mõisa talupojad asustati lambakarjamaale. Küla oli olemas 1844.
Taristu
Küla läbib Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee, kus on bussipeatus. Küla põhjaosa läbib Luguse–Aadma tee ja lõpeb Risti–Utu tee.
1973. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
XIX NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Vilniuses 12. novembrist 4. detsembrini 1973. aastal. Teist korda tuli NSV Liidu meistriks Anatoli Gantvarg (tema esimene tiitlivõit pärines 1969. aastast)
Maagiline kuup
Maagiline kuup on matemaatikas kolmemõõtmeline kujund, mis on samaväärne maagilise ruuduga, st ta on n x n x n muster, kus iga rea, veeru, "tugisamba" ja nelja peadiagonaali summa on võrdne sama arvuga, mida kutsutakse maagiliseks konstandiks – M3(n). Kui maagiline kuup koosneb arvudest 1, 2...n3, siis:. Kui lisaks on iga diagonaalse läbilõike summa samuti võrdne maagilise arvuga, siis on tegemist täiusliku maagilise kuubiga. Kui lisaks iga katkise diagonaali summa on samuti võrdne maagilise arvuga, siis on tegemist ülediagonaalse kuubiga, st kõik võimalikud jooned on võrdsed maagilise arvuga.
Muud definitsioonid
Ülediagonaalset kuupi on samuti kutsutud täiuslikuks kuubiks, kuid antud juhul see nii ei ole.
James Raukas
James Paul Friedrich Raukas (15. veebruar 1894 Tallinn – 20. august 1949 Stockholm) oli eesti arst.
Prassi järv
Prassi järv on järv Hiiu maakonnas Prassi külas.
James Raukas
1922. aastal oli ta Tartu Ülikooli patoloogia instituudi assistent, hiljem Tallinna Keskhaigla sisehaiguste jaoskonna ordinaator. Aastatel 1943–1944 oli ta Tallinna Keskhaigla juhataja.
1944. aastal põgenes ta Nõukogude okupatsiooni eest Rootsi. Eesti Arstide Seltsi Rootsis liige.
James Raukas ravis Konstantin Pätsi ja Jüri Uluotsa.
Hänike
Hänike on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Sõmerpalu vallas.
Elanike arv oli 2011. aasta andmetel 47.
Hänike piirneb Matuoja, Karjasoo ning Vilbusoo ja Kerreti sooga. Küla läbib Pühajõgi.
Küla poolitab Valga-Petseri raudtee. Häniket läbib Vaabina–Sõmerpalu tee ja seal lõpeb Muuga–Hänike tee.
Suurtalude tegevusalad on põllundus, kalakasvandus ja puidutöötlemine.
Ajalugu
Aastal 1638 mainiti Häniket tühja külana (Hennige Metz Pustus).
Külas on olnud Kärgula mõis. Kõrgperioodiks kujunesid 1930. aastad, mil külas oli ligikaudu 30 talundit umbes 120 püsielanikuga.
On olnud Sõmerpalu sovhoosi Hänike osakond.
Tuntud inimesi
Salumäe talust on pärit kirjanik, Vabadusristi kavaler Endel Loide, Paadi talust mootorisportlased Väino Leok, Aivar Leok, Avo Leok, Arvo Leok, Aigar Leok, Martin Leok ja Tanel Leok. Põdra talus on kasvanud raskejõustiklane ja teeneline õpetaja Aksel Kersna. Lustivere talus Tartu Ülikooli majandusprofessor Vambola Raudsepp ning kohalik koduloo- ja genealoogiahuviline Gustav Raudsepp.
Lakovitsa
Lakovitsa on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Sõmerpalu vallas.
Pärnselja
Pärnselja on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast läänes. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Pärnseljast põhjas asub Männamaa, läänes Mänspe, edelas Kaderna, lõunas Lelu ja Ühtri ning idas Kaigutsi küla.
Nimi
Marja Kallasmaa järgi muutus talunimi hiljem külanimeks. Kohanimi lähtub puunimetusest pärn ja seljak. Nimi Pärn võis olla ka Muinas-Eesti mehenimi. . Kohanime on mainitud 1699 kujul Pernsellia, 1726 Perna Selja ja 1798 Pernselja.
Loodus
Küla läbib põhjast lõunasse Luguse jõgi, kuhu suubub Pärnselja kraav.
Ajalugu
Nõukogude ajal asus külas prügila.
Taristu
Küla läbib põhjast lõunasse Käina–Ühtri–Aadma–Kuriste tee ja idast läände Pärnselja tee, mis ristub Viita–Mäe teega. Küla loodeosa piirneb Taimeaia teega.
Mary Robinson
thumb|Mary Robinson ja [[Barack Obama (2009)]] Mary Therese Winifred Robinson (iiri Máire Mhic Róibín; sünninimega Mary Therese Winifred Bourke; sündinud 21. mail 1944) on Iirimaa poliitik. Ta oli Iirimaa esimene naispresident (ametis aastatel 1990–1997). Aastail 1997–2002 oli ta ÜRO inimõiguste ülemvolinik.
Ta kuulub Iiri Tööparteisse.
Isiklikku
Aastal 1970 abiellus ta Nicholas Robinsoniga. Neil on kolm last.
Keiserpingviin
Keiserpingviin (Aptenodytes forsteri) on pingviinlaste sugukonda kuuluv suur lennuvõimetu lind. Keiserpingviinid on pingviinide seas kõige pikemad ja raskemad.
Keiserpingviinid on Antarktika endeemid.
Välimus
Isaslinnud sarnanevad emaslindudega nii sulestikult kui ka suuruselt. Nende kõrgus ulatub 122 cm-ni ja kaal umbes 22–37 kg-ni.
Keiserpingviinide seljaosa on must, kõhuosa aga valge, rinnaosa helekollakas, kõrvapiirkond on säravkollane.
Paljunemine
Emane pingviin muneb korraga ainult ühe muna. Ta jätab muna isaslinnu hoolde, kes hakkab seda hauduma. Isaslind asetab muna hoolikalt nahavoldi alla varjule. Ta haub püsti seistes kaks kuud, sel ajal ei söö ta kordagi. Emaslind sööb hoolega kala, et kooruva poja jaoks toidutagavara koguda.
98
98. aasta
Sajandid: 1. sajand eKr – 1. sajand – 2. sajand
Aastakümned: 40. aastad 50. aastad 60. aastad 70. aastad 80. aastad – 90. aastad –  100. aastad 110. aastad 120. aastad 130. aastad 140. aastad
Aastad: 93 94 95 96 97 – 98 – 99 100 101 102 103
Léon Bourgeois
Léon Victor Auguste Bourgeois (21. mai 1851 Pariis – 29. september 1925) oli Prantsusmaa riigimees.
Põhjatu järv
Põhjatu järv (ka Ümmargune järv) on järv Hiiumaal Hiiumaa vallas.
Kondotjeer
Kondotjeer (itaalia keeles condottiere) oli 14. sajandi keskpaiga kuni 16. sajandi Itaalias palgasõdurite väeosa juht. Nimetus tuleneb itaaliakeelsest sõnast condotta 'leping', mille alusel kondotjeerid asusid oma linna või isanda teenistusse.
Esimesed Itaalia palgasõdurite armeed olid kokku pandud välismaalastest. Üks kõige varasemaid (1303) koosnes lõunas dünastiatevahelistes sõdades võidelnud katalaanidest.
14. sajandi lõpuks asusid paljud itaallased ise palgaarmeedes teenima ning peagi hakkasid kondotjeerid saavutama arvestatavat võimu. Kõige kaugemale jõudis kondotjeeridest Francesco I Sforza, kes sai 1450. aastal võimule Milanos.
Jean-Eugène Robert-Houdin
pisi|Jean-Eugène Robert-Houdin
Jean-Eugène Robert-Houdin (sünninimi Jean-Eugène Robert; 7. detsember 1805 Blois, Loir-et-Cheri departemang – 13. juuni 1871 Saint-Gervais-la-Forêt, Loir-et-Cheri departemang) oli prantsuse mustkunstnik ja literaat.
Robert-Houdin oli mustkunsti ajaloos üks eredamaid kujusid. Ta oli silmapaistav artist, uute trikkide leiutaja ja suur organisaator.
Robert-Houdin sündis kellassepa perekonnas ning õppis ka ise kellassepaks. 1930. aastal abiellus Pariisi kellassepa tütre Josèphe Cecile Houdiniga ja asus äia juurde tööle. Töö võimaldas tal tegeleda lemmikaladega – mehaaniliste mänguasjade ja automaatide (automaton'ide) konstrueerimisega ja mustkunstiga. Sõbralt krahv Charles de l'Escalopier'lt saadud 15 000 frangi toel avas ta 1845. aastal Pariisis Rue de Valois'l 200 pealtvaatajat mahutava illusiooniteatri (Robert-Houdini teater), millest sai Pariisi kõrgkihi meelismeelelahutuskoht.
Mälestuse jäädvustamine
1998. aastal avati Blois's tema muuseum – Robert-Houdini illusioonimaja (Maison de la Magie Robert-Houdin).
Film
1896. aastal lõi Georges Méliès lühitummfilmi "Escamotage d'une dame au théâtre Robert-Houdin" ('daami haihtumine Robert-Houdini teatris').
99
99. aasta
Sajandid: 1. sajand eKr - 1. sajand - 2. sajand
Aastakümned: 40. aastad 50. aastad 60. aastad 70. aastad 80. aastad - 90. aastad -  100. aastad 110. aastad 120. aastad 130. aastad 140. aastad
Aastad: 94 95 96 97 98 - 99 - 100 101 102 103 104
Leiso
Leiso on küla Võru maakonnas Võru vallas.
SMASH
"SMASH" on Jackson And His Computer Bandi debüütalbum, mis avaldati 20. septembril 2005.
Plaadil on esitaja 4 aastat kogutud IDM- ja house-stiilis lood.
Élie Ducommun
Élie Ducommun (19. veebruar 1833 Genf – 7. detsember 1906 Bern) oli Šveitsi rahuaktivist.
Ta pälvis 1902. aastal Nobeli rahuauhinna kahasse Charles Albert Gobat'ga.
1865 kolis Ducammon Berni, kus asutas ajakirja Progress. Ta töötas Šveitsi föderaalkantselei tõlgina (1869–1873) ja Jura–Simploni Terasekompanii sekretärina 1873–1891. Tema juhtimisel rajati alaets 1875 Jura–Berni–Luzerni raudtee, mille peasekretär oli Ducommun kuni aastani 1903, mil Šveitsi valitsus raudtee ära ostis. Just sellel ametikohal saigi Ducommun oma sissetuleku, millest sai rahastada oma rahualast tegevust.