cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vaičaičiai
Külas asub puidust kirik, mis valmis aastal 1921. Aastast 1936 on see kihelkonnakirik. Külas on Vaičaičiai kalmistu.
Kirik rajati külla nii: kord kuulsid karjased pühapäevasel päeval selle asupaigast kirikuliste hääli, aga ei näinud midagi. kohalik vanem rahvas rääkis siis neile, et selle koha peal asunud kunagi kirik. Kui karjased täiskasvanuks said, võtsid nad nõuks selle koha peale kirik rajada. Sellest loost tehtud pilt ehib ka sealse kiriku altarit.
Moraalne motivatsioon
Moraalne motivatsioon on moraaliotsustustest tulenev motivatsioon toimida nendele vastavalt. See on normatiivse motivatsiooni erijuht.
Moraalne motivatsioon pakub erilist huvi ja vajab seletust sellepärast, et moraal kaldub olema subjekti väärtuste ja eelistustega vastuolus. Moraalifilosoofiat huvitab moraaliotsustuse ja motivatsiooni seos. Huvi pakub ka see, miks moraaliotsustused mõnikord ei motiveeri. Erinevad vaated moraalse motivatsiooni kohta on seotud erinevate vaadetega moraalisemantika ning moraali loomuse kohta.
Tavaliselt oleneb motivatsioon moraaliotsustustest nii, et moraaliotsustuste muutumine muudab ka motivatsiooni. Motivatsioon, millest jutt on, ei pruugi olla kuigi tugev. Tavaliselt peetakse moraalset motivatsiooni enamasti regulaarseks ja usaldatavaks, aga selles on ka kaheldud.
Moraalne motivatsioon ja moraalsed omadused
Paistab, et moraaliotsustustega väljendatakse moraaliuskumusi, omistades tegudele ja asjade seisudele moraalseid omadusi. Sellepärast võidakse püüda moraalset motivatsiooni seletada, viidates neile omadustele. Võib-olla moraaliotsustused motiveerivad meid usaldatavalt sellepärast, et moraalsed omadused (õigsus, headus)  motiveerivad meid ise, kui me neid märkame. John Leslie Mackie (1977) kritiseerib sellist pilti, rünnates objektiivset eetikat. Kõige näitlikumal kujul esineb see Platonil, kelle järgi ideed, eriti hüve idee, on vaimuvälised reaalsused, mille teadmine (nägemine) ütleb, mida teha, ning ka tagab selle tegemise, kaaludes üle vastupidised kalduvused. Mackie tõlgenduses tekib Platoni pildis moraalne motivatsioon otseselt ja täielikult moraalsetest omadustest enestest, ilma et oleks tarvis lisamotivatsiooni. Nende motiveerimisvõime on täiesti seesmine, see ei sõltu inimese soovidest ega dispositsioondest. Nad kaaluvad üles igasuguse muu motiivi. Inimese poolt on tarvis ainult nende märkamist ja taipamist.
Mackie omistas Platonile olemasoluinternalismi, mille järgi teatud normatiivse staatuse ja motivatsiooni vahel on paratamatu seos (Stephen Darwall, Impartial Reason, lk 51–53). Näiteks ei saa asjade seis olla hea, kui see ei saa motiveerida (mitte tingimata üleskaaluvalt). Kui inimene märkab midagi ja see ei motiveeri teda, siis ceteris paribus see ei ole hea. Mackie kirjelduse järgi tekitavad objektiivsed väärtused üleskaaluva motivatsiooni, nii et tegu on olemasoluinternalismi eriti tugeva versiooniga. Olemasoluinternalismi teine versioon peab motiveerimisvõimet sõltuvaks eelnevalt olemasolevast soovist.
Põhjenditeinternalismi (selle tuntuim esindaja on Bernard Williams (1981)) järgi on paratamatu, et kui inimesel on põhjend tegu teha, peab ta saama olla motiveeritud seda tegema. Williamsi järgi peab inimesel selleks, et olla motiveeritud, olema soov. Kui mingi kaalutlus inimest tema praeguste soovide (motivatsioonikomplekti) juures ei motiveeri, ei saa see olla tema teo põhjend. Nii et paratamatu seos normatiivse staatuse ja motivatsiooni vahel on vastupidise suunaga kui Mackie Platonil. Mackie järgi saaksidki objektiivsed väärtused motiveerida ainult nii nagu Platonil.
Mackie väitel väljendavad moraalilaused, mida lausutakse moraaliotsustuste tegemisel, tegelikult propositsioone just selliste objektiivselt ettekirjutavate omaduste kohta, mistõttu moraaliotsustused võivad olla tõesed või väärad, nii et moraalikognitivism kirjeldab moraaliotsustuste tähendust õigesti. Kui moraalijutt on kognitivistlik, näib see eeldavat moraalirealismi, mille järgi moraaliotsustustel ja moraaliuskumustel on tõeväärtus ja mõned neist on sõnasõnaliselt tõesed. Aga Mackie järgi moraalijutt presuponeerib objektiivselt ettekirjutavate omaduste olemasolu, ja see presupositsioon on väär (tegu oleks veidrate ainulaadsete entiteetidega; veidrusargument). Moraalijutt on süstemaatiliselt ekslik. Mackie lükkab moraalirealismi tagasi, kombineerides kognitivistlikku moraalisemantikat veateooriaga.
Chaillot' palee
Chaillot' palee (prantsuse keeles Palais de Chaillot) on kolossaalne hoonetekompleks Chaillot' mäel Trocadéro piirkonnas Prantsusmaa pealinna Pariisi XVI ringkonnas. Palee ehitati arhitektide Louis-Hippolyte Boileau, Jacques Carlu ja Léon Azéma projekti järgi 1937. aasta maailmanäituse tarvis. See koosneb kahest tiivast, mis moodustavad laiad kaared, kus asuvad Rahvuslik Merendusmuuseum (Musée national de la Marine) ja Inimese Muuseum (Musée de l'Homme) ning Arhitektuuri ja Pärandi Linnak (Cité de l'Architecture et du Patrimoine).
Songlingi allringkond
Songlingi allringkond (hiina keeles) 松岭区, Sōnglǐng Qū) on Hiina Rahvavabariigi Sise-Mongoolia autonoomse piirkonna Orotšooni autonoomse hošuuni osa Heilongjiangi provintsi Da Hinggan Lingi ringkonna halduse all. See ei ole ametlik haldusüksus.
Moraalne motivatsioon
Moraalne motivatsioon ja moraalsed omadused
Enamik filosoofe ei nõustu Mackie väidetega moraalse motivatsiooni ja objektiivsete moraalsete omaduste iseloomu kohta, samuti eeldusega, et moraali nõuetest arusaamine tekitaks üleskaaluva motivatsiooni nende järgi toimida, ja püüdega seletada moraalset motivatsiooni moraalsete omadustega. Christine Korsgaard leiab siiski, et on olemas "objektiivselt ettekirjutavaid" entiteete, mis nii ütlevad, mida teha, kui ka panevad seda tegema, nimelt inimesed ja teised loomad. Enamik filosoofe seda väidet hästi ei mõista. Igatahes ei pea moraalirealistid ega moraaliobjektistid tingimata olema seisukohal, et kõigil, kes moraaliomadusi märkavad, tekib olenemata asjaoludest (sealhulgas teistest teadmistest ja motiividest) kohe üleskaaluv motivatsioon. Võib olla tegu näiteks ajutise irratsionaalsuse või tahtenõrkusega või ülesaamatute motiividega. Ükski usutav moraalse motivatsiooni teooria ei saa neid asju ignoreerida. Ja moraalifaktide motiveerivust ei pea tingimata pidama üleskaaluvaks. Praktiliselt ükski moraalifilosoof ei arva, et moraalne motivatsioon oleks tavaliselt ülekaalukas.
Songlingi allringkond
Pindala on 15 799 km² või 16 800 km².
Moraalne motivatsioon
Moraaliotsustused ja motivatsioon
Tavaliselt on moraalset motivatsiooni püütud seletada moraaliotsustuste loomuse kaudu. Võib-olla moraaliotsustustele on omane, et neid ei saa teha, ilma et üldse mingit motivatsiooni tekiks. Sellise lähenemise puhul tekib kaks küsimust. Kas moraaliotsustused motiveerivad paratamatult või kontingentselt? Kas moraaliotsustused motiveerivad ise või mõne soovi või muu konatiivse seisundi vahendusel?
Songlingi allringkond
Allringkonna keskus on Xiaoyangqi (Xiaoyangqi suurvallas, 小扬气镇).
Bremeri maakond
Bremeri maakond (Bremer County) on maakond Ameerika Ühendriikides Iowa osariigis.
Songlingi allringkond
Elanike arv on 35 000 (2003), rahvastiku tihedus 2 in/km².
Bremeri maakond
Maakonna halduskeskus on Waverly.
Ajalugu
Maakond moodustati 15. jaanuaril 1851.
Rahvastik
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 24 276.
Songlingi allringkond
Sihtnumber on 165000.
Endel Vooremaa
Endel Vooremaa (6. mai 1930 Kuressaare – 25. juuli 2022) oli eesti jääpurjetaja.
Purjetama hakkas 8-aastaselt, jääpurjetamist harrastas aastast 1944. Võitis jääpurjetamises DN-klassis MM-il 2 hõbedat (1974 ja 1978) ning EM-il 3 kulda (1971–73) ja 1 hõbeda (1977). Sai NSVL mv-tel DN-klassis 1969–1979 kokku 7 kulda ja 3 hõbedat ning monotüüp XV klassis 1962 ja 1963 hõbeda. Tuli jääpurjetamises 1970, 1972, 1974 DN-klassis ja 1961 monotüüp XV klassis ning purjetamises 1963 Lendaval Hollandlasel ja 1968, 1970, 1975 klassis Folkboot Eesti meistriks.
Msp jääpurjetamises (1961), suurmeister (1971), NSVL tnl msp (1973). Konstrueeris purjesid ja tegutses jääpurjetamistreenerina.
Tema poeg on jääpurjetaja Vaiko Vooremaa.
Jüri Leesment
Jüri Leesment (sündinud 5. märtsil 1961 Jõgeval) on eesti luuletaja ja ajakirjanik.
Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli 1985. aastal eesti keele ja kirjanduse erialal.
Muu hulgas on ta kirjutanud sõnad Alo Mattiiseni isamaalistele lauludele.
Avaldanud luulekogud "Vihm ei võõrasta" (1990), "Saada mind kiusatusse" (2007) ja "Täna mängime elu" (2018), koos Paavo Kanguriga elulooraamatu "Mässav vabaduslaulik" (2018) ning koostanud koos Toomas Muruga raamatu "Ajaga silmitsi" (2010).
Töötanud ajakirja Kultuur ja Elu ning ajalehtede Vooremaa, Tartu Linnaleht ja Viimsi Teataja peatoimetajana, Maalehe arvamustoimetajana, Raadio Vaba Euroopa kommentaatorina, Tallinna Polütehnilise Instituudi arhiivi juhatajana ja Siseministeeriumi nõunikuna.
Isiklikku
Jüri Leesment ja Alo Mattiisen olid koolis pinginaabrid ning töötasid hilisemas elus palju koos.
Moraalne motivatsioon
Kas moraaliotsustused motiveerivad iseenesest?
Juhul, kui moraaliotsustused pole representatsioonid, siis nad saavad motiveerida, ka iseenesest. Moraalimittekognitivismi järgi väljendavad moraaliotsustused soove või teisi konatiivseid seisundeid. See seletab moraaliotsustuste seost motivatsiooniga: need väljendavad motiveerivat seisundit, mis inimesel juba on.
Probleem tekib siis, kui pidada moraaliotsustusi miraaliuskumuste väljenduseks, sest seos uskumuse ja motivatsiooni vahel pole selge. See on üks moraalipsühholoogia põhiprobleeme. David Hume'i järgi motivatsiooni jaoks uskumusest ei piisa, vaid on tarvis ka soovi või muud konatiivset seisundit. Seetõttu vajab moraalne motivatsioon peale moraaliuskumuse ka eelnevalt olemasolevat soovi või muud konatiivset või seesmiselt motiveerivat seisundit. Humeaanlus on tänapäeval valdav. See on ühitatav nii kognitivismi ja moraalirealismi kui ka vastupidiste positsioonidega. Moraalirealistidest on seda pooldanud näiteks Michael Smith (1994) ja Peter Railton. Seda, et moraaliuskumus võib iseenesest motivatsiooni tekitada, on väitnud näiteks Thomas Nagel, John McDowell , Mark Platts (1980), David McNaughton , Jonathan Dancy , Thomas Scanlon ja Russ Shafer-Landau (2003).
Hume'i positsiooni vastased vaidlevad selle üle, kuidas ja mis tingimustel moraaliuskumus iseenesest motiveerib. Ühed leiavad, et moraaliuskumus iseenesest motiveerib mingil määral otseselt. Teiste arvates tekitavad moraaliuskumused soove, mis seejärel motiveerivad (vähemalt mingil määral) koos neid tekitanud moraaliuskumustega. Mõned vooruseetikud väidavad, et ainult moraaliuskumus, mis on seatud ideaaliga või olukorrast täieliku arusaamisega laiema arusaamise valguses, kuidas elada, tekitab inimesel paratamatult motivatsiooni toimida niisuguse moraaliuskumuse kohaselt. Niisuguste vaadete pooldajad möönavad, et inimesed sageli pole motiveeritud toimima ega toimi nii, nagu nende uskumused ette näevad; nad panevad selle tunnetuslike ebaõnnestumiste arvele.
Hume'i vaate pooldamine ei too iseenesest kaasa konkreetset seisukohta selle kohta, mis laadi soovid moraalse motivatsioonini viivad. Seda rolli võivad ühe uskumuse puhul täita erinevad soovid, näiteks soov, et temast hästi arvataks, soov edendada oma huvisid või soov edendada nende heaolu, kellest ta hoolib. Paljud ütlevad siiski, et kontingentsetest soovidest on vähe, sest tuleb seletada, kuidas ollakse usaldatavalt tegema seda, mida usutakse end pidavat tegema. Seletada tuleb muu hulgas seda, miks motivatsioon usaldatavalt nihkub, jälgides muutusi moraaliuskumustes. Selleks võidakse apelleerida mingitele konkreetsetele soovidele või inimpsühholoogia sügavatele omadustele.
Üks argument Hume'i pildi kasuks ütleb, et kui uskumustest motiveerimiseks piisaks, siis peaks ühtede ja samade uskumustega inimesed olema ühtemoodi motiveeritud, mis pole tõsi. Aga Hume'i pildi vastased väidavad vastu, et uskumustes võivad ikkagi olla mingid erinevused ja asi võib olla ka selles, et võistlevad motiivid kaaluvad moraaliuskumuste tekitatud motiivid üles.
Teine argument Hume'i pildi kasuks toetub Bernard Williamsi (1981) põhjenditeinternalismile (kui inimesel on põhjend mingit tegu teha, siis ta paratamatult saab olla motiveeritud seda tegema). Ühe konkreetsema versiooni järgi on inimesel põhjend mingit tegu teha ainult juhul, kui tal on soov seda teha või saavutada seda tehes mingi eesmärk. Kui põhjenditeinternalism on õige, siis juhul, kui inimene teeb õigesti otsustuse, et tal on põhjend mingit tegu teha, siis tal peab juba enne olema soov. Hume'i vaate vastased lükkavad mõnikord tagasi ka põhjenditeinternalismi. Aga isegi juhul, kui põhjenditeinternalism on õige, väidavad nad vastu, et on võimalik, et kõigi moraaliotsustustega ei kaasne otsustus, et teo tegemiseks on põhjend. Võib-olla näiteks ei teadvustata seost selle vahel, mida on õige teha ja mida on alust teha; või siis arvatakse, et tõdedest moraalselt õigete tegude kohta ei järeldu tõed selle kohta, mida on alust teha. Seetõttu on ikkagi võimalikud moraaliuskumused ilma eelnevalt olemasoleva soovita.
Kolmas argument Hume'i motivatsiooniteooria vastu viitab sellele, et uskumused ja soovid erinevad vastavuse suuna poolest (uskumused püüavad vastata maailmale, soovid on suunatud maailma muutmisele). Sellepärast uskumustest ei saa järelduda soovid. Uskumust peavad mõjutama tõendid selle propositsioonilise sisu tõesuse või vääruse kohta; see, et tõsiasjad ei vasta uskumusele, räägivad uskumuse vastu. See, et tõsiasjad ei vasta soovile, ei pruugi rääkida soovi vastu. Seetõttu nõuavad vähemalt mõned Hume'i vaate vastased positsioonid vaimuseisundeid, millel on mõlemad suunad korraga, sest nad on ühtaegu representatsioonilised ja motivatsioonilised. Hume'i positsiooni vastased väidavad vastu, et nende pildis ei pea sellist ebasidusust olema: näiteks vooruslik subjekt "usub", et teatud asjade seisule tuleb kaasa aidata, ja "soovib", et see kutsutaks esile.
Hume'i motivatsiooniteooria vastased viitavad mõnikord moraalse motivatsiooni fenomenoloogiale: kui küsida inimeselt, kes suure kiusatusega võideldes ikkagi toimib nii, nagu tema meelest on moraalselt õige, miks ta nii tegi, siis ta ei räägi soovidest, vaid oma uskumusest, et see on õige tegu. (Hume'i teooria pooldajad väidavad vastu, et niisugused teated iseenda kohta pole usaldusväärsed.) Kogemus näitab, et kuigi teod tekivad sageli soovidest, tekivad need mõnikord hinnangulistest uskumustest. Shafer-Landau tõi ka väljastpoolt moraali valdkonda näiteid, kus motivatsioon tundub tulenevat uskumusest. Näiteks võib keegi end uskuma panna, et tal on soov, mida tal tegelikult pole, ning see võib tal tekitada motivatsiooni. Hume'i vaate pooldaja peab seletama, miks me teeme valikuid, mis toovad kaasa tüütuid, isegi valulisi elamusi, mida keegi nende endi pärast ei soovi. Hume'i väite pooldaja on nähtavasti sunnitud viitama mõnele soovile, mida me seejuures püüame täita. Aga see seletus ei ole usutav, kui me oleme oma soovide kohta eksiarvamusel. Shafer-Landau leiab, et pole põhjust eelistada niisugust seletust lihtsamale seletusele uskumuste abil. Hume'i vaate pooldajad seevastu ei pea niisugust seletust lihtsaks, sest uskumustel ja soovidel on erinev vastavuse suund. Shafer-Landau toob niisuguse näite: inimene arvab, et ta tahab juristiks saada, aga õppimine teda ei motiveeri; suvel töötab ta puusepana ning avastab, et armastab seda tööd, ning jätab juura õppimise pooleli. Seda siis tõlgendatakse nii, et ta arvas ekslikult, et tal on soov juristiks saada. Hume'i vaate pooldajad leiavad, et loomulikum on asja seletada nii, et ta soovis küll juristiks saada või vähemalt juurat õppima minna, aga ta ei teadnud, kuidas see hakkab olema; kui ta seda teada sai, siis tal kadus soov ära. Või kui ta tõesti pettis end selles, et tal on soov juristiks saada, siis teda ikkagi ei motiveerinud ainult uskumus, vaid mõni sügavam, võib-olla mitte päris teadlik soov, näiteks soov vanematele meele järele olla või soov saada prestiižikas või tulus töö.
Pole selge, kas see vaidlus on mõisteline ning seda saab lahendada näiteks uskumuse ja soovi mõiste analüüsi teel, või empiiriline või teoreetiline, nii et seda tuleb lahendada agentsuse, normatiivsuse ja vastutuse loomust uurides.
Internalism ja eksternalism
Kas moraaliotsustused motiveerivad paratamatult või kontingentselt? Kui kontingentselt, miks siis seos moraaliotsustuse ja motivatsiooni vahel tundub nii tugev ja usaldatav?
Otsustusinternalismi järgi on siira moraaliuskumuse ja kas õigustavate põhjendite või motiivide vahel paratamatu seos: kui inimene teeb siira otsustuse, et ta peab teatud tegu tegema, siis tal on põhjend või motiiv seda tegu teha. Otsustusinternalism erineb olemasoluinternalismist, mille järgi on paratamatu seos teatud normatiivse staatuse omamise ja motivatsiooni vahel: kaalutlus saab olla näiteks põhjend või õigekstegev ainult juhul, kui ta saab motiveerida.
Otsustusinternalism seletab hästi moraalse motivatsiooni usaldatavust, sealhulgas selle usaldatavat reageerimist moraaliotsustuse muutumisele. See seletusjõud on ka argument otsustusinternalismi kasuks. Otsustusinternalistidel on igatahes tarvis esitada selline moraaliotsustuste sisu teooria, mis väidetavat paratamatut seost moraaliotsustuse ja motivatsiooni vahel mõista aitaks.
Otsustuseksternalism eitab paratamatut seost moraaliotsustuse ja motivatsiooni vahel; see seos on alati kontingentne, kuigi see võib põhineda inimloomuse sügavatel omadustel. Eksternalist peab moraalset motivatsiooni seletama teistmoodi kui internalist. Michael Smithi järgi ei peaks ta seda seletama mitte moraaliotsustuste sisuga, vaid hea ja tugevatahtelise inimese motivatsioonidispositsioonide sisuga. Internalist ütleks, et subjekt, kes on motiveeritud tegema õiget asja, on motiveeritud tegema täpselt sedasama asja, millest räägib tema moraaliotsustuste sisu, ainult et ta ei ole motiveeritud tegema õiget asja de dicto, vaid ainult de re. Teda peab motiveerima mittetuletuslik soov või hoolimine. Seevastu eksternalist peab ütlema, et subjekti motiveerib tegema õiget asja tema kui hea inimese motivatsioonidispositsioonide sisu. Need ei saa olla mittetuletuslikud hoolimised väärtustest, mille kohta need otsustused käivad, sest motivatsioon muutub, kui otsustused muutuvad. Kui tahta seletada motivatsiooni muutumist hea inimese dispositsioonide kaudu, siis ainuke sobiv dispositsioon on motivatsioon teha õiget asja, mis see ka poleks, seega de dicto. See annab Smithi järgi ebausutava pildi, et moraalne motivatsioon on tuletuslik: see tuleneb soovist teha õiget asja koos praeguse moraaliotsustusega selle kohta, mida on õige teha. Aga hea inimene hoolib Smithi järgi õiglusest, võrdsusest ja armastatute heaolust mittetuletuslikult. Kui mittetuletuslikult hoolitakse ainult sellest, et teha seda, mis on õige, siis sellise motivatsiooni puhul on Smithi järgi tegu fetiši või moraalse pahega. Siis on subjekt võõrandatud moraali tõelistest eesmärkidest.
Eksternalistid vastavad, et see, et hea inimene on motiveeritud tegema seda, mida ta peab õigeks, ei takista tal olemast mittetuletuslikult motiveeritud otsesest hoolimisest näiteks armastatute heaolust. Nad väidavad, et hea inimese motivatsioonilises dispositsioonis teha õiget asja pole midagi fetišistlikku, ja pealegi, usaldatavat seost moraalse otsustuse ja motivatsiooni vahel saab usaldatavalt seletada ka teisiti. Näiteks võib inimesel olla dispositsioon teha kohe seda, mida ta õigeks peab, või teha ükskõik mida, mis on tema otsustuse järgi väärtuslik. Sigrún Svavarsdóttiri (1999) järgi pole Smithil küll õigus, et eksternalistil ei jää muud üle kui viidata soovile teha õiget asja, aga õige eksternalistlik vaade on üsna sarnane: hea inimene hoolib sellest, mis on moraalselt väärtuslik või nõutav, st näiteks, mis on ausameelne, aus, lahke, tähelepanelik, õiglane jne. Ta ei hooli ainult ühest asjast ja ta ei võta tegu lihtsalt õigena. Ta võib sageli otseselt reageerida teise inimese lohutus- või abivajadusele. Motivatsioon olla moraalne ei vaja moraalse motivatsiooni seletamiseks, võõrast või võõrandavat mõtet, et see on õige asi, mida teha. Soov olla moraalne teostab psühholoogilise ülemineku otsustuselt, et tuleks teha teatud tegu, soovile seda teha.
Enamik eksternaliste rõhutab, et üleminekuks otsustuselt soovile või motivatsioonile on tarvis mingit konatiivset seisundit. Kõigil subjektidel ju seda üleminekut ei toimu.
Vaidlused keskenduvad sageli "amoralistile", keda tema moraaliotsustused üldse ei motiveeri neid järgima. Internalisti järgi on amoralist mõisteliselt võimatu. Internalist püüab leida sellist moraaliotsustuste sisu, et ükski ratsionaalne subjekt, kes moraalimõisteid pädevalt kasutab, ei saa teha siirast moraaliotsustust, jäädes motiveerimata. Internalistid möönavad, et moraalne motivatsioon ei pruugi olla üleskaaluv ning on tühistatav, aga kui need asjad kõrvale jätta, siis inimene, kes teeb moraaliotsustuse, jäädes motiveerimata, peab olema kas mõistete asjus ebapädev või siis ebasiiras. Eksternalistid ütlevad, et amoralist on mõisteliselt võimalik, sest teda saab kujutleda. Seejuures ei pea olema ei irratsionaalsust, mõistelist ebapädevust ega ebasiirust. Eksternalistid toovad näiteks inimese, kes ei usu, et nõutavat tegu on võimalik teha, või usub, et see tegu tooks talle palju halba või jätaks ta ilma sellet, mida ta väga igatseb. Ja üldisemalt, internalistide järgi ei tähendaks midagi skeptiku küsimus: "Milleks olla moraalne?"
Eksternalistid väidavad, et tugev, kuid kontingentne seos moraalse otsustuse ja motivatsiooni vahel on seletatav. Sigrún Svavarsdóttir püüab moraalset motivatsiooni seletada sooviga teha seda, mis on moraalselt väärtuslik või nõutav, st olla moraalne. Peter Railton viitab inimeste soovile saada oma valikuid ja käitumist õigustada erapooletumast vaatekohast. Nähtavasti on tema meelest oma osa ka tavalisematel motiividel, sest ta ütleb, et tuleb küsida, kuidas me võime eluviisi muuta, nii et moraalne käitumine oleks meie tegelike eesmärkide seisukohast regulaarsemalt ratsionaalne. David Brinki järgi on moraaliotsustuste motiveeriv jõud kontingentne, sõltudes inimeste moraalsetest vaadetest ning hoiakutest ja soovidest. Need hoiakud ja soovid võivad siiski olla inimestele suuresti ühised ning tuleneda inimloomuse kesksetest omadustest. Oletame, et kaastunne on inimestele laialdaselt omane sügav omadus, nagu väitis David Hume. Siis tõsiasi, et enamik inimesi mingil määral soovib teha seda, mida moraal nende arvates nõuab, küll kontingentne, kuid sügav. Siis saab moraalne motivatsioon olla levinud ja ennustatav, kuigi mitte paratamatu, üleüldine ega üleskaaluv.
Otsustuseksternalistid pooldavad tavaliselt ka vaadet, et moraaliotsustused ei motiveeri iseenesest. Mõned neist väidavad, et samade argumentidega, millega põhjendatakse eksternalismi, saab põhjendada ka teist teesi: asjaolu, et moraaliotsustused mõjuvad eri inimeste motivatsioonile erinevalt, viitab peale motivatsiooni kontingentsuse ka sellele, et seda vahendab mingi konatiivne seisund. Mõni otsustuseksternalist, näiteks Russ Shafer-Landau, leiab siiski, et otsustused motiveerivad ise. Shafer-Landau võivad seesmiselt motiveerivad uskumused mitte motiveerida näiteks äärmise kurnatuse, tõsise depressiooni või üleskaaluvate vastupidiste ajede korral. Shafer-Landau järgi toetab moraalse motivatsiooni niisugune tühistatavus eksternalismi, Michael Smithi järgi aga on see ühitatav internalismiga; see näitab, et internalismi ja eksternalismi piirid pole selged.
Moraalne motivatsioon ja metaeetika
Ideedega moraalse motivatsiooni kohta on toetatud moraaliantirealismi, mille järgi pole olemas moraalifakte, tõdesid selle kohta, mida moraal nõuab, keelab ja lubab. John Mackie kaitseb kognitivistlikku antirealismi, mis ühendab kognitivismi veateooriaga: kuigi eetikalaused väljendavad propositsioone objektiivselt ettekirjutavate omaduste kohta, selliseid omadusi ei ole ja me eksime oma moraaliotsustustes süstemaatiliselt.
Osutub, et see, kuidas me mõistame moraalse motivatsiooni küsimust ja kuidas me sellele vastame, sõltub ka metaeetilistest vaadetest.
Ric-8
Ric-8 (inglise keeles resistant to inhibitors of cholinesterase 8) on evolutsiooni käigus konserveerunud tsütosoolne guaniini nukleotiidivahetusfaktor (inglise keeles guanine exchange factor, GEF), mis mängib olulist rolli sünaptilisel info ülekandmisel ning asümmeetrilisel rakujagunemisel nematoodides ja kärbestes. Imetajates esineb Ric-8 kahe paraloogina, Ric-8a ja Ric-8b, mis on samuti GEF aktiivsusega ning liiguvad plasmamembraanile, vastates erinevatele G-valguga seotud retseptorite (inglise keeles G protein-coupled receptor, GPCR) ligandidele. Ric-8 valgud on olulised, et säilitada rakkudes G-valkude rohkus. Nad hoiavad G-valkude taset, olles nn molekulaarsed lapsehoidjad (inglise keeles molecular chaperones), mis soodustavad G-valkude α-alaühikute biosünteesi. pisi|Ric-8a mutantsed hiired on hüpoaktiivsed ja ei suuda ennast õigeks pöörata. Vasakul ja paremal on mutantsed kolmepäevased hiired, keskel on sama vana normaalne pesakonnakaaslane
Geen
Ric-8 geen kodeerib samanimelist valku, millele ingliskeelsetes allikates viidatakse mõnel juhul kui synembryn.
Ortoloogid
Inimese Ric-8a geeniga on ortoloogid ehk ühest eellasgeenist evolutsioneerunud geenid 151 organismil. Inimese Ric-8b geeniga leidub ortolooge 167 organismil.
Asukoht peamistes mudelorganismides
Ric-8 geen ja selle paraloogid on leitavad paljudes organismides, kuid asukoht on kõigis erinev. Ric-8a asub koduhiire (Mus musculus) 7. kromosoomis ning sisaldab 10 eksonit, Ric-8b seevastu 10. kromosoomis 13 eksoniga. Varbussil (Caenorhabditis elegans) paikneb Ric-8 4. kromosoomis ja sisaldab 11 eksonit. Inimesel (Homo sapiens) on Ric-8a geen 11. kromosoomis 10 eksoniga. , selle paraloog Ric-8b asub aga 12. kromosoomis ning sisaldab 16 eksonit
Avastamine
Ric-8 on 63 kDa suurune valk, mis leiti esmalt varbussi mutageneesi uuringutel, mille käigus otsiti mutatsioone geenidel, mis on olulised signaali ülekandeks ühelt neuronilt teisele. Varbussi geneetilised uuringud osutasid faktile, et Ric-8 seondub G-valkudega. Füüsilist seondumist näidati esialgu imetajate G-valkudega. Imetajatel leiti kaks varbussi Ric-8 homoloogi, Ric-8a ja Ric-8b, mis identifitseeriti pärmiga läbi viidud katsete käigus. Nende katsete eesmärgiks oli tuvastada uusi ühendeid, mis seonduvad aktiveeritud GTP-ga seotud Gα alaühikute o ja s-iga. Katsete tulemusena leiti, et Ric-8a ja Ric-8b seonduvad erinevatele Gα alaühikutele, ühiseks oli vaid q-alaühik. Ühte Ric-8 geeni on kirjeldatud nii varbussil kui harilikul äädikakärbsel (Drosophila melanogaster), imetajatel on kirjeldatud geeni kahte paraloogi: Ric-8a-d ja Ric-8b-d.
Üldiselt
Ric-8 seondumine G-valkudega on ensüümidele sarnane. Suur osa G-valkudest on heterotrimeerid ehk nad koosnevad kolmest erinevast polüpeptiidist: α-alaühikust, mis seob ja hüdrolüüsib GTP-d, β-alaühikust ning γ-alaühikust. Kanoonilises heterotrimeerses G-valgu signaalirajas seondub ligand G-valguga seotud retseptorile ning võimaldab seeläbi G-valgu α-alaühikul vahetada GDP GTP-ks. Protsessi tulemusena eraldub α-alaühik βγ-heterodimeerist ning võimaldab mõlemal üksusel seonduda edasi erinevate allavoolu efektoritega. Kui GTP on hüdrolüüsitud, seondub Gα-GDP taas βγ-heterodimeeri ja retseptoriga, ning lõpetab signaali.
Ric-8a ja Ric-8b
Ric-8a on mitteretseptoorne guaniini nukleotiidivahetusfaktor G-valgu α-alaühikutele nende varases biosünteesis. Puhastatud Ric-8a võimendab GTPγS-i (guanosiin 5’-O-[gamma-tio]trifosfaat) seondumist puhastatud Gαi, Gαq ja Gα13 alaühikutele, kuid mitte Gαs-ile. Ric-8a osaleb nimetatud alaühikute konformatsiooni saavutamisel ja alaühikute transpordil õigetele endomembraanidele, et G-valgud saaksid moodustada heterotrimeeri. Imetajate Ric-8b ja Xenopus’e Ric-8 toimisid GEF-idena Gαs/Gαolf-idele.
Peamised mõjualad
Ric-8 mõju uurimiseks on tehtud palju katseid nii mudelorganismide kui imetaja rakkudega. Tulemused on näidanud, et Ric-8 homoloogid mõjutavad kollektiivselt kõigi nelja klassi G-valkude α-alaühikute signalisatsiooni omadusi. Katseliselt on tõestatud, et Ric-8 avaldub nii emasorganismis kui ka embrüos.
Embrüogenees
Ric-8 mõjutab suurel määral embrüogeneesi. Paljud Ric-8 mutantsed embrüod ei ole võimelised läbima embrüogeneesi, sest neil esinevad erinevates arenguetappides ja organites defektid, mis põhjustavad embrüonaalset hukkumist, mõnedel puhkudel neonataalset (inglise keeles neonatal – vastsündinute) suremust.
Gastrulatsioon
Hiireembrüod, kellel on välja lülitatud Ric-8a, jõuavad gastrulatsioonini, kuid surevad embrüonaalses vanuses 6,5–8,5 päeva (inglise keeles embryonic development, E6.5-E8.5) defektide tõttu gastrulatsioonis. Mutantsed embrüod on väiksemad kui nende pesakonnakaaslased ning gastrulatsiooni läbimiseks olulised organid arenevad neil välja hiljem ja on tavaliselt defektsed.
Närvisüsteem
Ric-8 on olemas nii noorte kui täiskasvanud varbussi isendite (peaaegu) kõikides neuronites ning asub pigem neuronite kehades kui nende aksonites. Ric-8 esinemine neuronites annab alust arvata, et Ric-8 saab seonduda ka teiste Gαo-Gαq signaalraja osadega. Varbussi Ric-8 ja imetajate Ric-8a reguleerivad positiivselt Gαq-sõltuvat info ülekannet neuronites.
Väikeaju
Ric-8a ekspresseerub väikeajus laialt molekulaar- ja granulaarkihis ning nende vahel asuvates Bergmanni gliias ja Purkinje rakkude kehades. Ric-8a kustutamine väikeajust viib tõsiste defektideni sagarike moodustumises, granulaarrakkude migratsioonis, Purkinje rakkude lokaliseerumises ja Bergmanni gliia "laudise" (inglise keeles scaffold) organiseerumises. Ric-8a mutatsioon ei mõjuta eriliselt granulaarrakkude eellasrakkude jagunemist, kasvu ega diferentseerumist. Väikeajus mõjutab Ric-8a ka basaalmembraani korrektset moodustumist kurdude tekkeks nii embrüonaalses kui ka postnataalses (inglise keeles postnatal – pärast sündi) arengus.
Rakujagunemine
Mitoosikäävi moodustumise ajal kiigub posterioorne tsentrosoom edasi-tagasi ja ületab selle käigus embrüo keskosa neljal kuni kuuel korral. Selline tsentrosoomi liikumine tagab mitoosikäävi suunatuse embrüo posterioorsele poolele ja järgnevad lõigustumised, millega tagatakse suuremad anterioorsed ja väiksemad posterioorsed rakud. Ric-8 mutantidel on tsentrosoomi kiikumine nõrk või puudub üldse, mistõttu paikneb valesti ka mitoosikääv. Seega põhjustab Ric-8 rakkude asümmeetrilist jagunemist.
Lõhnasignaalid
Ric-8b ekspresseerub tavaliselt sensoorsetes lõhna edastavates neuronites ja seondub Gαolf-iga, mis omakorda tugevdab lõhnaretseptorite ekspressiooni heteroloogsetes rakkudes. Arvatakse, et Ric-8b võib olla oluline ka endogeensele lõhnasignaalirajale. Seetõttu peaks Ric-8b avaldumine tagama, et lõhnaretseptorid tunneksid lõhnaaineid paremini ära.
Molekulaarsed lapsehoidjad
Ric-8 GEF-id on molekulaarsed lapsehoidjad, aidates G-valgu α-alaühikutel seonduda rakusiseste membraanidega. Selle tõestuseks tehti katsed hiire embrüonaalsete tüvirakkudega (mES cells, inglise keeles mouse embryonic stem cells), kust kustutati Ric-8a või Ric-8b. Nähti, et G-valgu α-alaühikute tavaliselt püsiv arvukus langes, mille põhjustasid G-valkudega seotud retseptorite signaali edastamise defektid. See viis aga tõdemusele, et Ric-8 valgud on olulised G-valkude biosünteesil nii ussides, kärbestes kui imetajates ja käituvad kui molekulaarsed lapsehoidjad.
Immuunsüsteem
Ric-8a mõju on uuritud ka immuunsüsteemis, kus ta mõjutab Gαi2, Gαi3, Gα13, ja Gαq normaalset taset hematopoieetilistes rakkudes, kuid Gα12 taset mitte. On leitud, et Ric-8a kadumine immuunsüsteemi rakkudest põhjustab hiirtel kerget aneemiat, vähendab nende eluiga ja B-rakkude arvukust lümfisõlmedes ja koondlümfifolliikulis ehk Peyer’i naastudes. Samuti on häirunud B-rakkude areng põrnas, nende diferentseerumine ja kemotaksis. T-rakkude areng toimub Ric-8a puudusel normaalselt ning sekundaarsed lümfoidorganid sisaldavad normaalselt hulgal T-rakke.
Kelly Turk
Kelly Turk (sündinud 1993) on eesti kirjanik.
Rootsi ajalugu
Rootsi ajalugu on ülevaade Rootsi riigi territooriumil toimunud ajaloolistest sündmustest ja Rootsi kuningriigi ajaloost. pisi|Rootsi kuningriik Euroopas 21. sajandil
Esiaeg
pisi|150px|vasakul|[[Ahrensburgi kultuuri nooleots]]
Paleoliitikum (kuni 10 000 eKr)
Rootsi inimasustuse jäljed ulatuvad tagasi nooremasse paleoliitikumi.
Skandinaavia on mitu korda olnud kaetud mandrijääga. Viimase jääaja eelsest asustusest Rootsi alal ei ole jälgi ja seda ei peeta tõenäoliseks.
Viimane jääaeg (Weichseli jäätumine) algas 110 000 aastat tagasi ja lõppes üle 10 000 aasta tagasi. Selle ajal olid jäävabad ainult Jüütimaa lääneosa ja Lofoodid Norra põhjaosas. Maastikku kujundas jää lisandumine, raskus ja sulamine. Jää lihvis kaljud ümaraks ja siledaks ning purustas neid. Maa oli jää raskuse all kokku surutud ning hakkas jää taandudes kerkima. See protsess oli põhja pool kiirem kui lõuna pool.
Kui jää hakkas taanduma, said esimesed inimesed võimaluse vabanenud maale elama asuda. Sedamööda, kuidas jääkate sulas, tuli praeguse Rootsi alale inimesi lõunapoolselt alalt, mis vabanes jääst varem. Vanimad teadaolevad inimeste jäljed on 12 000 – 13 000 aastat vanad. Neid jälgi on vähe ja need pärinevad peaaegu eranditult Skånest. Leitud on küttide peatuspaiku.
Rootsi alalt on leitud kolme hilispaleoliitilise kultuuri jälgi. Need on Hamburgi kultuur, Bromme kultuur ja Ahrensburgi kultuur. Valdav neist on Rootsis Bromme kultuur. Ligikaudu samaaegse Federmesseri kultuuri jälgi pole Rootsist leitud.
Jääaja lõpus kadusid paljud paleoliitikumile iseloomulikud loomad, nagu karvane ninasarvik (Coelodonta antiquitatis), mammut ja Megalocerus giganteus, kuid lühikese aja jooksul nad Rootsi alal siiski elasid. Nendel loomaliikidel põhines paleoliitikumi majandus ja nende kadumine pani aluse mesoliitikumi elulaadile. Tollest ajast peale on Rootsis elanud ka põhjapõder ja hunt.
Mesoliitikum (umbes 10 000 – 4000 eKr)
Mesoliitikumi algusele oli iseloomulik suurte tundraimetajate (karvane ninasarvik (Coelodonta antiquitatis), mammut ja Megalocerus giganteus) kadumine. Inimesed pidid küttima väiksemaid ulukeid ja korjama taimseid saadusi. Tõenäoliselt elatusid mesoliitikumiaegse Rootsi ala elanikud väikeulukite küttimisest ja kalapüügist. Seda aega nimetatakse mõnikord kütikiviajaks (jägarstenålder).
Mesoliitikumi vanema perioodi arheoloogilised leiud pärinevad kohtadest, mille praegune kõrgus merepinnast on 75–120 m ning mis mesoliitikumi ajal paiknesid mere ääres.
Pärast viimast jääaega asusid Rootsi aladele elama kütid-korilased ja seejärel kiviajal (10 000 – 1700 eKr) põlluharijad. Sellele järgnes Põhjamaade pronksiaeg (1700–500 eKr) ja Põhjamaade rauaaeg (500 eKr – 1050). 2. aastatuhandel eKr ajast pärinevad ka üle kogu Bohuslänis paiknevad kaljujoonised. Rootsi ühiskonnad jäid kirjaoskuse-eelsete hõimude tasemele kuni 1. aastatuhandeni.
Rootsi alade elanikke mainis esimest korda 1. sajandil Rooma ajaloolane Tacitus, kes kirjutas suioonide hõimust, kes elasid merel ning olid tugevad nii relvade kui laevade poolest. See viitas Ida-Rootsi asukatele Svealandist, kes elasid peamiselt Mälareni järve ümbruses. Sellest hõimust on saanud Rootsi endale ka nime (Sverige). Põhjaosa asustasid hõredalt saamid, kveenid ja teised hõimud/inimesed, kes on seotud soomlastega. Lõuna-Rootsit asustasid Götalandi alal götarid.
Suur rahvasteränne
, Goodid, Läänegoodid ja Läänegootide kuningriik ning Idagoodid ja Idagootide kuningriik pisi|[[Rooma keisririik ja Euroopa alad 125. aastal]] Gooti ajaloolase Jordanese (Getica, VI sajand) järgi pärinesid goodid Scandza saarelt, milleks peetakse Lõuna-Skandinaavias asuvat Götalandi ja ka Ojamaad (Gotlandi). pisi|vasakul| {{legend|#0f0|[[Götaland}} {{legend|#f08|Gotland}} {{legend|#f00|Wielbarki kultuur 3. sajandi alguses}} {{legend|#f80|Tšernjahovi kultuur 4. sajandi alguses}} {{legend|#80f|Rooma riik}}]] Idagootide germaani hõim, moodustas 3. sajandil pKr suure riigi Mustast merest põhja pool ja kes 5. sajandi lõpul rajasid Theoderich Suure juhtimisel kuningriigi Itaalias. Tungides Läänemerest lõuna poole, rajasid idagoodid, siis tuntud kui greuthungid, suure riigi, mis ulatus Dnestrist Volgani ja Mustast merest Läänemereni.
Läänegoodid liikusid hilisantiikajal või Suure rahvasterände ajal läbi Rooma riigi, sisenesid Rooma riiki 376. aasta eel ja järel ning alistasid roomlased Adrianoopoli lahingus 378. aastal. Läänegoodid tungisid Alarich I juhtimisel Itaaliasse ja rüüstasid 410. aastal Roomat ning asusid seejärel elama algselt Lõuna-Galliasse ja hiljem Pürenee poolsaarele, praeguse Hispaania ja Portugali aladele, kus nad asutasid võimsa Läänegootide kuningriigi.
6. sajandil elanud Rooma ametnik Jordanes, kirjutades kokkuvõtte Cassiodoruse mitmeköitelisest gootide ajaloost, kirjutas üles kaks nime Scandza kandvas kohas elanud hõimu (Suehans ja Suetidi), kes olid tuntud oma heade hobuste poolest. Neist esimesed varustasid Rooma turgu tumedate rebasenahkadega. Seejärel nimetab Jordanes hõimu nimega Suetidi: nimi, mida arvatakse viitavat svealastele ja mida peetakse ka nime Sweþiuð ladinapäraseks kujuks. Jordanese järgi olid selle hõimu ja nendega samast soost Dani hõimu mehed kõige pikemad.
7. sajandist on leitud ka järve Kesk-Rootsist Vänerni järve Kållandsö saarelt Sunnerbyst matuselaev, mis pärinevat niinimetatud Vendeli ajajärgust (550–793). Arheoloogid arvavad, et see kuulus Vänerni järve juures elanud Vendeli kultuuri rahvaste esindajatele. pisi|Põhja-Euroopa 814. aastal pisi|Rootsi ajaloolised piirkonnad: [[Svealand, Götaland, Norrland]] 8.–9. sajandil kujunesid Rootsi aladel esimesed riigid: svealased Rootsi lõunaosa keskel Svealandis, keskusega Uppsalas ja lõunas götalaste Götaland.
Svealand
Svealastele viidatakse kokku kolmes anglosakside allikas. Neist kõige varasem on ilmselt ka kõige vähem tuntud allikas, kuna nime mainitakse pikas hõimude ja klannide nimede loetelus. Tegemist on kas 6. või 7. sajandist pärineva poeemiga "Widsith", kus mainitakse Ongentheow'-nimelist meest, kes esineb ka vahemikus 8.–11. sajandini kokku pandud eepilises poeemis "Beowulf". Poeem kirjeldab svealaste ja götalaste vahelisi sõdu ja selle tegelaste hulka kuuluvad kuninglikku Ynglingi dünastiasse kuuluvad svealaste kuningad Ongentheow, Ohthere, Onela ja Eadgils. Kuna sarnased nimed esinevad ka Skandinaavia päritolu allikates, võisid need kuningad olla ajaloolised kuningad. Eepose lõpus leidub Wiglaf'i ettekuulutus uute sõdade kohta svealastega. Ajal, mil ilmuvad usaldusväärsemad ajalooallikad, on götalased kirjas juba svealaste ühe alamrühmana.
Islandlase Snorri Sturlusoni 1220. aastatel loodud "Heimskringla" jutustab väidetavalt 7. sajandi 1. poolel svealaste Ynglingite dünastiast kuninga Yngvari (Ingvar) korraldatud sõjaretkest Eestisse. Ta olevat rüüstanud suure paiga, kuid eestlased kogusid seejärel suure väe, mille käest Ingvar lüüa sai ja langes. Seejärel maetud ta mere äärde Adalsyslasse. Sturlusoni saaga järgi toimus mõni aeg hiljem Ingvari poja Anundi kättemaksuretk Eestisse, kus ta rüüstanud ja kogunud rohkelt saaki, sügisel pöördunud aga koju tagasi.
Svealasi mainiv anglosaksi päritolu allikas on Alfred Suure tõlge Paulus Orosiuse töödest, kuhu on lisatud jutustused Ottari ja Wulfstani reisidest. Need kaks meest kirjeldasid 9. sajandil hõimu nimega Sweon ja piirkonda nimega Swēoland. Ottar mainib oma tekstis "teisel pool nõmmesid" asuvaid svealaste alasid. Wulfstan kirjeldab oma tekstis svealaste valitsemise all olnud alasid, mille hulka kuulusid Blekinge, Möre, Öland ja Gotland.
Götaland
pisi|[[Taani ajalugu#Keskaeg|Taani (958–986) ja Norra kuninga (976–986) Harald Sinihamba kuningriik (punasega) ja tema vasallide ja liitlaste alad (kollasega)]]
, Blekinge, Dalsland, Halland, Ojamaa, Skåne ja Lund, Småland, Öland, Östergötland, Västergötland pisi|[[Rootsi Ajaloomuuseumi kogusse kuuluv eelviikingiaegne kiiver]] Suure rahvasterändamise (300–700 pKr) ja viikingiaja (700–1000 pKr) ajal oli Bohuslän osa ajaloolisest Norra piirkonnast Vikenist, mida tunti kahe eraldi piirkonnana: Rånrike põhjas ja Elfsyssel lõunas. Varaseimad tõendid selle kohta, et Båhus oli Norra valduses, pärinevad 11. sajandist. Aeg, mil Norra oli omaette kuningriik, oli maakonna õitseaeg ja Göta jõe ääres asuv Båhusi loss oli üks kuningriigi võtmetähtsusega kindlusi.
Blekinge oli sajandeid Taani ja Rootsi vaheline piiriala. Seal on sageli aset leidnud sõjalisi kokkupõrkeid. Linnu ja maapiirkondi on põletanud ja laastanud nii Rootsi kui ka Taani väed. Listeris on kõige vanemad taani ruunikivid. Kuigi Blekinge oli iidsest ajast Rootsiga seotud, võis teda siiski juba 1060. aastatel, mil Lundi piiskop Egino tõi Skånest ida poole ristiusu, pidada Taani osaks.
Skåne keskus Lund asutati umbes 990. aastal. Siis koliti praegusest Lundist umbes 5 km kaugusel Uppåkra lähistel paiknenud asula Taani (985–1014) ja Norra kuninga (985–995) Svend Harkhabeme initsiatiivil varasemast asupaigast ära. Arheoloogilise väljakaevamised Uppåkra lähistel on näidanud, et seal oli asula juba enne meie ajaarvamist, kuid see põletati maha 10. sajandi lõpul. Arheoloogilised leiud viitavad, et asula Uppåkra lähistel oli Edela-Skåne keskuseks alates 5. sajandist ning selle rolli võttis üle Lund.
Linna uus asupaik oli soodne. Lund paikneb Romelåsensi ülangu edelanõlval, selle jalamil asuvad sooda ja rabad ning Höje oja pakkusid täiendavat kaitset. Sarnaselt Uppåkraga asub Lund põhja–lõunasuunalise maantee ääres, kuid kolimisega paigututi ümber kohale, kus maantee ristus ida–läänesuunalise teega. Lundi asutamist käsitletakse üldiselt kui sammu taanlaste kuningriigi rajamisel.
Lund sai piiskopilinnaks 1060. aastal. Kuni 1066. aastani oli Lund tihedalt seotud Canterbury peapiiskopkonnaga, kuid siis allutati praeguse Lundi piiskopkonna ja Bornholmi ala Hamburgi-Bremeni peapiiskopile. 1103. aastast sai Lundist Põhjamaade peapiiskopi asupaik. 1085. aastal rajati Katedralskolani kool, mis on Põhjamaade vanim kool. 12. sajandi esimesel poolel ehitati Lundi toomkirik, klooster ja mitu väiksemat kirikut. Lund oli tollal Taani olulisim linn.
Uppland
, Sigtuna, Birka Upplandi ajaloolises maakonnas Rootsi idarannikul ja Mälareni järve Björkö saare Birka ja Sigtuna oli Viikingiajal Rootsi poliitiline ja kaubanduskeskus. Sigtuna asutas 11. sajandi alguses Rootsi kuningas Olaf Skötkonung ja see sai kiiresti suureks kaubanduskeskuseks ja sadamaks, 10.–11. sajandil kandus keskus üle järve kaldal asunud Sigtunasse. Sigtuna asukoht oli kaubanduseks soodne, kuna järv on väinaga ühendatud Läänemerega, asudes 60 km kaugusel rannikust. Sigtuna oli ühenduspunktiks Skandinaavia mandriosa ja Soome, Karjala, Novgorodimaa, Eestimaa, liivlaste maa, Pommeri ja Saksimaaga. Sigtuna oli ka ristiusu leviku keskuseks Rootsis, alles 12. sajandi alguses viidi peapiiskopi residents üle Uppsalasse.
Norrland
, saamid Skandinaavia põhjaosa põliselanikud saamid, kuuluvad Euroopa aborigeenide hulka. Arvatavasti olid nad esimeste seas, kes jõudsid Fennoskandiasse pärast selle vabanemist jääaegse jääkatte alt umbes 10 000 aastat tagasi. Umbes 2000 aastat e.m.a toimus saami etnilise rahvuse areng, kui saami keel lahknes saami-soome ürgkeelest. Sellegipoolest on nende geneetiline päritolu veel teadmata. Arheoloogiliste tõendite alusel jõudsid inimesed, kes varem elasid Äänisjärve lõunakaldal ja Laadoga ümbruses, Põhja-Soomes Lapimaal olevale Utsjoele enne 8100 eKr. Hiljem saamid taandusid pealetungiva uusasustuse survel (või segunesid teiste rahvastega) ning nad olid sunnitud minema aina põhjapoolsematele aladele, kuhu olid läinud ka metsikute põhjapõtrade karjad.
Kirjalike märkeid on saamide kohta juba varajases ajaloos. Näiteks kõige vanemaks osutub tekst Rooma ajaloolaselt Tacituselt, kes 98 aastal pKr kus ta räägib fennidest ehk siis Fennoskaania põhjaosas elavatest inimestest.
222px|pisi|Viikingite tegevusala ja asundused pisi|Varjaagide kaubateed: sinisega on märgitud kaubatee [[Läänemeri – Laadoga – Volga. Teised maismaa kaubateed on märgitud oranži värviga]] pisi|vasakul|Viikingiaja linnad Skandinaavias
Narva PSK
Narva PSK (Narva Paemurru Spordikool) on Narvas asuv Eesti jäähokiklubi, mis mängib Meistriliigas. Klubi asutati 1976. aastal. Klubi haldab Narva Paemurru Spordikool, millel on ka oma jäähoki osakond.
Rootsi ajalugu
Viikingiaeg
Frangi riigi Karolingide valitsemisaja lõpust pärinevad annaalid Annales Bertiniani jutustavad sellest, et rühm end russideks nimetanud viikingeid külastas aasta 838 paiku Konstantinoopolit. Kartes naasta koju läbi steppide, mis teeks nad haavatavaks ungarlaste rünnakutele, rändasid nad (Rhos) tagasi läbi Saksamaa. Kuskil Mainzi lähedal küsitles neid Frangi riigi keiser Ludwig Vaga. Viikingid andsid keisrile teada, et nende juht kandis tiitlit chacanus (kagaan ladina keeles) ja et ehkki nad elasid Venemaa põhjaosas, olid nad tegelikult Sueones.
Kuulsamates viikingite maadeavastustes – 982, Eiríkr Punase esimene reis Gröönimaale, kuhu 10. sajandil rajati islandlaste koloonia ja aasta 1000 paiku jõudmisel Põhja-Ameerikasse, vt Leifr Eiríksson ja Vinland olid meresõitjad pärit Islandilt ja Gröönimaalt. , Viikingid, Kaubatee varjaagide juurest kreeklasteni pisi|[[Götaland, Gotland ja Svealand 12. sajandil]]
Narva PSK
Klubi koduväljak on Narva jäähall.