cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eesti juudid
1918–1940
Eesti Vabariigi I põhiseaduse kohaselt said 1925. aastal 3045 siin elavat juuti esimestena maailmas kultuurautonoomia. Juunis 1926 valiti Juudi Kultuurinõukogu ja kuulutati välja juudi kultuurautonoomia. Autonoomia juhtorgan oli Juudi Kultuurivalitsus, mille eesotsas oli kuni selle laialisaatmiseni 1940. aastal Hirsch Aisenstadt. Kultuuromavalitsuse kompetentsi kuulusid juutide avalike ja eraõppeasutuste juhtimine ja järelevalve, kultuuri-, spordi- ning noorteküsimused. Vähemusrahvuste avalikke koole (kuni gümnaasiumiastmeni) rahastati riigieelarvest, erakoolide ülalpidamine ja kultuurivaldkonnad olid kaetud annetuste ja maksudega, mida kultuuromavalitsus võis oma liikmetele kehtestada. 1927. aastal määras Palestiinas asunud juudi rahvusfond Eesti Vabariigile erilise aukirja selle eest, et ta andis 1925. aastal esimese riigina juutidele rahvuskultuurilise autonoomia.
Aastatel 1918–1940 tegutses Eesti Vabariigis 39 juudi seltsi ja organisatsiooni. Poliitilistest organisatsioonidest olid suuremad parempoolne noorteorganisatsioon Beitar, sotsialistlik-sionistlik Hašomer Hazair, vasakpoolne antisionistlik Licht ning sionistlik naisselts WIZO. Spordiseltsidest oli populaarseim Makkabi, tegutsesid ka Tartu ja Tallinna juudi tenniseklubid. Juudi üliõpilasseltse tegutses sel perioodil kolm: Limuvia, Hasmonea ning naisüliõpilasi ühendav Hazfiro. Kultuuriseltsidest oli suurim Tallinnas 1918. aastal loodud Bjaliku selts, mis sai nime juudi kirjaniku Chaim Nachman Bialiku (1873–1934) järgi. Bialik külastas 1931. aastal ka Eestit. Seltsi juures tegutses 50-liikmeline segakoor Jakob Margolini juhatusel. 1931. aastal kuulus seltsi 231 liiget.
Tallinnas tegutses juudi sünagoog, kus alates 1937. aastast oli rabiks Aba Gomer, aastast 1924 kantoriks Jossel Gurevitsch (1876–1951). Gurevitsch oli ka Tallinna Juudi Gümnaasiumi laulmisõpetaja, tema tütar oli Anna Klas, tütrepoeg Eri Klas.
Eesti juutide koduseks keeleks oli jidiš. Jidišit eelistasid vasakpoolsed juudid, kes pooldasid rahvusliku kultuuri arendamist diasporaas. Sionistlik vool, kelle eesmärk oli juudi riigi loomine Palestiinas, pidas paremaks heebrea keelt. Kultuuromavalitsuses ja suuremates organisatsioonides saavutas sionistlik vool domineeriva positsiooni ning koolidesse viidi sisse heebreakeelne õpetus.
1936. aastal avati Tartu Ülikoolis judaistika õppetool. Selleks kutsuti Saksamaalt tunnustatud juudi teadlane professor Lazar Gulkowitsch. Esimesel aastal võttis õppetööst osa 8 üliõpilast, 1939. aastal oli tudengeid 18.
29. augustil 1940 teatas Eesti NSV sisekaitseülem: "Vaadanud läbi juudi kultuuriselts "Licht" avaldise 28. augustist 1940 juures esitatud andmed, leidsin, et allloetletud juudi organisatsioonide edasitegutsemine ei ole kooskõlas töötava rahva huvidega või nende tegevuse jätkamine uues olukorras osutub ülearuseks, mispärast käsitades Kaitseseisukorra seaduse (RT 1938, 40, 365) §20 p. 10 otsustasin sulgeda järgmised juudi organisatsioonid ja kustutada need ühingute, seltside ja nende liitude registris." Otsusega suleti kõik Eestis tegutsenud 32 juudi seltsi ja organisatsiooni.
1940–1941
Enne Balti riikide okupeerimist Nõukogude Liidu poolt 1940. aastal oli Leedus (sh Vilniuse piirkond) umbes 220 000, Lätis 100 000 ja Eestis ainult 4500 juuti.
1940. aasta riigipöörde järel likvideeris Nõukogude võim juba juulis juudi kultuurautonoomia ning sulges juuli-augusti jooksul kõik juudi seltsid, ühingud ja korporatsioonid (Hasmonea), tehes seda pahempoolse antisionistliku juudiorganisatsiooni Licht esitatud nimekirja alusel. 14. juunil 1941 küüditati-represseeriti umbes 400 Eesti juuti (umbes kümme protsenti Eesti juudi elanikkonnast), kelle küüditamise põhjuseks oli Eesti NSV RJRK ametniku resolutsioon "sotsiaalselt võõras element".
Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi uurimisosakond juut Idel Jakobsoni juhtimisel represseeris ka Eesti sionistide organisatsiooni liikmeid: 28. augustil 1941 vahistati süüdistatuna "sionistliku revisjonistliku organisatsiooni loomises ja juhtimises ning kapitalistliku riigi loomise katses, uute liikmete värbamises ja suunamises Palestiina riiki" Pinchas Katz, Vulf Girshanovich, Tuvya Maiofis, Solomon Sverdlov, Abram Gilinov ja Zelik Frank. Katz ja Girshanovich hukati, ülejäänud vahistatud saadeti 10 aastaks vangilaagrisse.
Enne Saksa okupatsiooni evakueerus 1941. aasta suvel ca 2500 juuti Eestist Nõukogude Liitu. Osa juutidest, kelle lähedased olid juba represseeritud nõukogude võimu poolt või kes kahtlustasid, et nõukogude võim võib neid represseerida, ei lahkunud NSV Liitu ning jäid Eestisse.
1941. aastal astusid aga 1936. aastal Bjaliku seltsi juures asutatud sotsialistliku noorteklubi peaaegu kõik poisid, isegi 16-aastased, vabatahtlikult hävituspataljonidesse.
Eesti Juudi Muuseumi andmeil oli juudi kogukonna saatus aastatel 1940–1941 järgmine: 56% evakueeriti NSV Liitu, 12% mobiliseeriti NSV Liidu Punaarmeesse, 10% deporteeriti juuniküüditamise käigus ja 22% /ligi 1000 juuti / kogukonnast represseeriti ja hukati saksa okupatsiooni ajal Eestis.
1941–1944
Venemaa Keisririigi ajal ei olnud juudi rahvusest isikutel lubatud elada Eestimaa kubermangus, see ei jäänud lubatud juutide asuala piiridesse. Seetõttu ei olnud Eestis ka juudi rahvusvähemus nii suurearvuline kui Leedus ja Lätis. Võrreldes teiste endiste Balti kubermangudega oli Eesti juudi kogukond väikesearvuline ja absoluutarvudes hukkus neid vähe. Teine, olulisem põhjus oli asjaolu, et Saksamaa okupeeris Leedu ja Läti kõigest sõja kahe esimese nädalaga ja juudid ei jõudnudki evakueeruda, aga Eesti piiri lähedal rinne peatus ja see andis tagalasse evakueerumiseks piisavalt aega. Seetõttu võis Saksa Julgeolekupolitsei ja SD pärast juutide suhtes toime pandud genotsiidi raporteerida, et Eesti on judenfrei. Saksa okupatsiooni ajal aastail 1941–1942 hukatud Eesti juutide üldnimekirjas on ligi 1000 nime, kõige rohkem hukkus Tallinnas (518), Tartus (159) ja Pärnus (128) elanud juute. Mõrvatute hulgas oli rohkem mehi – 503, st üle poole hukkunutest. Lapsi ja noorukeid hukati 101.
Klooga koonduslaagris 19. septembril 1944 ühe päeva jooksul hukatud juudid ei olnud pärit Eestist: alates 1942. aastast tõid sakslased Eestisse juute peaaegu kõikidest okupeeritud Euroopa riikidest. Suurem osa neist (umbes 20 000) mõrvati Eestis.
1944–1991
Pärast sõja lõppu ei taastunud juutide kultuurielu võimude vaenuliku suhtumise tõttu, mis tõi kaasa juutide identiteedi nõrgenemise. Taassünd algas alles perestroika tingimustes 1988. aastal, mil asutati Eesti Juudi Kultuuri Selts. 1990. aastaks kuulus seltsi 500 liiget. Samal ajal tekkisid juudi kogukonnad ka Narvas, Tartus ja Kohtla-Järvel.
1991 kuni tänapäev
1992. aastal loodi Narvas, Tartus ja Kohtla-Järvel juudi kogukondade baasil Eesti Juudi Kogukond.
Tallinnas on juudi kogukonnaga seotud asutused koondunud kesklinna, Karu tänavale, kus on Tallinna Juudi Kool ja Tallinna sünagoog. Sõjaeelne juudi sünagoogihoone pommitati puruks NSV Liidu lennuväe poolt 1944. aasta märtsipommitamise käigus. Enne uue sünagoogi ehitamist kasutati merekooli kasutuses olnud maja asemel palvemajana Magdaleena tänaval asuvat maja.
Volgogradi oblast
Volgogradi oblast (aastail 1936–1961 Stalingradi oblast) on 1. järgu haldusüksus Venemaal Lõuna föderaalringkonnas.
Oblasti ulatus läänest itta on üle 400 km.
Loodus
Oblastit läbivad Volga jõgi ja Volga-Doni kanal.
Haldusjaotus
Oblast jaguneb 33 rajooniks ja 6 oblastilise alluvusega linnaks.
Vi (tekstiredaktor)
vi on perekond ekraanile orienteeritud tekstiredaktoreid, mis jagavad teatud iseloomuomadusi, nagu näiteks kutsungimeetodid operatsioonisüsteemi käsurealt ja iseloomulikud kasutajaliidese funktsioonid. vi programmide talitluse edasikantav alamkomplekt ja nendes programmides toetatud ex tekstiredaktori keel on kirjeldatud (ja seega ka standarditud) Single Unix Specificationi ja POSIX-i poolt.
Volgogradi oblast
Haldusjaotus
Rajoonid:
Vi (tekstiredaktor)
Esialgse vi programmi kirjutas 1976. aastal Bill Joy varase BSD Unixi väljalaske tarvis. Mõne praeguse vi teostuse lähtekood pärineb Bill Joylt; teised on täiesti uued, suuresti ühilduvad uusteostused.
Volgogradi oblast
Rahvastik
2002. aasta rahvaloenduse andmetel elas oblastis 2 699 223 inimest, kellest 2 399 300 (88,9%) olid venelased, 56 281 (2,07%) ukrainlased, 45 301 (1,66%) kasahhid, 28 641 (1,05%) tatarlased ja 26 974 (1%) armeenlased.
Linnades elas 75,2% ja maal 24,8% elanikest. Suuremad linnad on Volgograd, Volžski, Kamõšin, Mihhailovka, Frolovo ja Urjupinsk.
Ajalugu
Teise maailmasõja ajal okupeeris Saksamaa oblasti lääne- ja lõunaosa 1942–1943. Volgogradis ja selle ümbruses toimus Stalingradi lahing. 1941. aastal liideti oblastiga osa Volgasakslaste ANSVst.
Vi (tekstiredaktor)
vi nimi tuletatakse lühimast ühemõttelisest  käsu lühendist ex-is; asjassepuutuv käsk lülitab ex üherearedaktori visuaalrežiimi. vi nime hääldatakse "vi", inglispäraselt /ˈviːˈaɪ/ või /vaɪ/, kuid mitte kunagi "kuus", nagu Rooma number VI.
Lisaks mittevabadele omanduslikes Unixites esinevatele vi teostustele esineb mitu vaba ja avatud lähtekoodiga vi isendit. 2009. aasta Linux Journali küsitlus leidis, et vi oli vastajate seas kõige enam kasutatud tekstiredaktor, ületades pea kaks korda järgmise kõige enam kasutatu (36% 19%-le).
Üks levinud vi kloon on Vim (vi improved ehk täiustatud vi), mis muuhulgas lisab osutusseadme (hiire) toetuse ja süntaksi esiletoomise.
Ain Kalmus
Ain Kalmus (kodanikunimega Evald Mänd; 8. juuni 1906 Hiiumaa, Emmaste kihelkond Tilga küla – 15. november 2001 Amherst, Massachusetts) oli eesti kirjanik ja baptisti vaimulik.
Elukäik
Ain Kalmus õppis Kuriste apostliku õigeusu koolis, keskhariduse omandas baptisti teoloogilises seminaris Keilas ja kõrghariduse Ameerikas Andover Newtoni teoloogilises kõrgkoolis aastail 1931–1935.
Pärast USA-st naasmist töötas Ain Kalmus baptisti vaimulikuna mitmel pool Eestis ja oli ajakirjade Elukevade ja Teekäija toimetaja. Aastal 1944 põgenes Ain Kalmus Rootsi ja 1948 suundus Ameerikasse, kus töötas vaimulikuna ja õppejõuna.
Leifr Eiríksson
pisi|Viikingilaevad [[Newfoundlandi rannikul L'Anse aux Meadowsi lähedal, Leifr Eiríkssoni reisi 1000. aastapäeva tähistamas. Paremal Gokstadi laeva koopia Íslendingur. Juuli 2000]]
Leifr Eiríksson ehk Leifr Õnnelik (ka Leif Eriksson; vanaislandi Leifr Eiríksson ehk Leifr heppni; islandi Leifur Eiríksson; umbes 970 – umbes 1020) oli Islandi-Gröönimaa maadeavastaja, kes jõudis esimese eurooplasena Põhja-Ameerikasse. Ta viis samuti kuningas Óláfr Tryggvipoja korraldusel Gröönimaale ristiusu.
Leifrist jutustavad kaks Islandi saagat: "Eiríkr Punase saaga" (Eiríks saga rauða) ja "Gröönlaste saaga" (Grœnlendinga saga). Nende andmetel sündis Leifr Islandil. Tema isa Eiríkr Punane (Eiríkr rauði) asutas 985. aasta paiku koloonia Gröönimaale ja Leifr kolis koos oma vanematega Gröönimaa Ida-Asulasse.
Aastal 999 või 1000 purjetas Leifr Norrasse. Teel peatus ta Lõunasaartel, kus ta tutvus kohaliku üliku tütre Þórgunnaga. Þórgunna jäi lapseootele ja pärast Leifri lahkumist sündis nende poega Þorgilsi. Hiljem saatis naine poja Gröönimaale isa juurde.
Norras oli Leifr kuningas Olav Tryggvasoni külaline. Olav oli kristlane ja tema mõjul lasi Leifr end ristida. Olav tegi Leifrile ülesandeks võtta endaga Gröönimaale kaasa preester, kes seal ristiusku levitaks.
"Eiríkr Punase saaga" andmetel ajas torm Leifri laeva koduteel kursilt kõrvale ja mitme päeva pärast nägi ta senitundmatut maad, Vínlandi. Ta läks maale ning nägi seal kasvamas isekülvunud nisu ja viinamarju. Leifr täitis oma laeva selle maa toiduainete ja puudega ning sõitis koju Gröönimaale, päästes tee peal merehädalised. Gröönimaa ristiusustati ja Leifr sai lisanimeks Õnnelik (Leifr heppni).
"Gröönlaste saaga" annab Leifri osast Vínlandi avastamise juures natuke teistsuguse pildi. See saaga räägib, et Vínlandi nägi 986. aasta paiku esimesena Bjarni Herjólfsson, kelle laeva torm kursilt kõrvale ajas. Bjarni nägi lääne pool kolme maad, kuid maale ta seal ei läinud. Leifr ostis ära Bjarni laeva ja purjetas otsima maid, mida Bjarni oli kirjeldanud. Esimesena jõudis Leifr külmale kivisele maale, millele ta andis nimeks Helluland (arvatavasti Baffini saar), siis metsasele maale, mis sai nimeks Markland (arvatavasti Labradori poolsaar) ja viimaks meeldiva kliimaga maale, mille Leifr nimetas Vínlandiks. Sellel maal kasvasid viinamarjad ja metsik nisu ning jõgedes ujusid lõhed. Leifr ehitas Vínlandi majad ja talvitus seal. Talv oli pehme ja loomad võisid terve talve väljas olla. Järgmisel aastal läks Leifr Gröönimaale tagasi, koduteel päästis ta merehädalised, mistõttu teda hakati kutsuma lisanimega Õnnelik.
Leifr ise Vínlandi tagasi ei sõitnud. Ekspeditsioone jätkasid tema vend Þorvaldr ja õde Freydís ning teised gröönlased. Leifri venna Þorsteinni lesk Guðríðr ja tema mees Þorfinnr Karlsefni tegid katset Vínlandi ümber asuda, kuid see ebaõnnestus.
Vínlandi täpne asukoht ei ole teada, kuid arvatakse, et see asus Saint Lawrence'i lahe piirkonnas või sellest veidi lõuna pool. Aastal 1960 leiti L'Anse aux Meadowsis Newfoundlandil viikingite asulakoht, mis kinnitab, et Gröönimaa päritolu skandinaavlased jõudsid tõepoolest aasta 1000 paiku Põhja-Ameerikasse.
Aastal 1964 kuulutati USA-s 9. oktoober Leifr Eiríkssoni päevaks.
Sotsialistlik Vasakpartei
Sotsialistlik Vasakpartei (norra keeles Sosialistisk Venstreparti, lühend SV) on Norra sotsialistlik partei.
Kirimäe
Kirimäe on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Sotsialistlik Vasakpartei
Partei ei poolda Norra astumist Euroopa Liitu ja taotleb Norra väljaastumist NATOst. Partei liider on aastast 1997 Kristin Halvorsen. Parteile kuulub pärast 2005. aasta Norra parlamendivalimisi 15 kohta Stortingi 169 kohast. Partei kuulub Põhjala Vasakrohelisse Allianssi ja Uude Euroopa Vasakfoorumisse.
Kirimäe
Kuni oktoobrini 2013 kuulus küla Taebla valda.
Sotsialistlik Vasakpartei
1961–1975
Partei asutati 1961 Norra Tööpartei lõhenemisel ELi ja NATOt pooldavaks ja vastustavaks tiivaks. Selle algne nimi oli Sotsialistlik Rahvapartei. SRiga tegid koostööd Norra Kommunistlik Partei NKP, mitteorganiseerinud sotsialistid ja euroskeptikud Norra Tööparteist. Liikumise tagajärjel ütles Norra 25. septembril 1972 Euroopa Ühendusega ühinemisele "Ei". 1973. aastal sai Sotsialistlik Rahvapartei 11,6% häältest ja 16 kohta Stortingis. 1974. aasta aprillis otsustas ühenduse kongress Oslos liituda üheks parteiks. 1975. aastal Trondheimis need ühinesidki Sotsialistlikuks Vasakparteiks, kuid NKP otsustas samal aastal säilitada eraldi partei.
Pärast 1975
Esimesed aastad ei olnud SVPle edukad, kuid 1980. aastatel partei tähtsus suurenes. Partei võitles tööpuuduse vastu, desarmeerimise poolt ja majandusliku ebavõrdsuse vastu. 1990. aastatel kaotas erakond uuesti populaarsust, kuigi Norra ütles uuesti "Ei" Euroopa Liiduga ühinemisele, mis oli SVPle suur võit. Pärast 1997. aasta Norra parlamendivalimisi sai Kristin Halvorsenist SVP liider ja tema juhtimise all kasvas erakonna populaarsus. Loosungiks võeti "Lapsed ja noored kõigepealt", miilega partei tõstis fookusse hariduse. Erakond kaotas küll hääli 2005. aasta Norra parlamendivalimistel, kuid tuli Tööpartei ja Keskpartei toel võimule, moodustades Norra esimese vasaktsentristliku koalitsioonivalitsuse. SVP jaoks oli see esimene kord kuuluda koalitsiooni.
Kirimäe
Paikkond on nime saanud kunagise Kirimäe mõisa (sks Kirrmäggi) järgi. Mõis asutati 1422. aastal Võnnu mõisa maadest eraldamise teel. 20. sajandi algul kuulus mõis Lebedewidele.
Green Bay
Green Bay on linn Ameerika Ühendriikides Wisconsini osariigis, Browni maakonna halduskeskus.
Linna pindala on 140,7 km². Aastal 2008 elas Green Bays 101 025 inimest.
Green Bays asub üks USA vanemaid raudteemuuseume. Linnas asub Wisconsini–Green Bay ülikool.
Linna ameerika jalgpalli meeskond Green Bay Packers mängib liigas NFL.
pisi|tühi|Maakonna kohtumaja
Sõrve madal
Sõrve madal on madalik Irbe väinas, 9 km Sõrve säärest lõuna-edelasse. Madala geograafilised koordinaadid on. Veepeegli pindala on umbes 96,5 km². Vähim sügavus on 4,2 m. Madalast lõunasse jääb Sääre-Laimadal. Madalast kirdesse jääb Pitkasääre madal.
Martin Sheen
pisi|Martin Sheen 2004. aastal
Martin Sheen (sündinud Ramón Gerardo Antonio Estévez; 3. augustil 1940 Daytonis Ohios) on Emmy auhinnaga pärjatud  USA filminäitleja.
Tema tuntuimaks rolliks on president Josiah Bartleti osatäitmine aastatel 1999–2006 toodetud USA telesarjas "Presidendi meeskond" ja kapten Willardi roll 1979. aasta filmis "Apocalypse Now"
Ka Martin Sheeni pojad Emilio Estévez, Ramón Estévez ja Charlie Sheen (õieti Carlos Irwin Estévez) ning tütar Renée Estévez on filminäitlejad.
Auhinnad
Emmy
Kuldgloobus
Luts
Luts (Lota lota) on lutslaste (Lotidae) sugukonda (traditsiooniliselt käsitletud tursaliste (Gadiformes) sugukonnas) kuuluv röövkala.
Luts on ainuke tursaliste seltsi kuuluv liik, kes elab ka magevees. Ta kasvab harilikult 50–80 cm pikkuseks, suurimad isendid on olnud kuni 100 cm ja 24 kg rasked. Lutsul on ümar keha, mis tahapoole ulatudes muutub saledamaks, kaks seljauime, milles tagumine on peaaegu poole keha pikkune, peaaegu sama pikk on ka pärakuuim. Pea on lame ja laia suuga, millel on üks allapoole sunnatud poise.
Luts on külmalembene ja öise eluviisiga röövkala, juba 15–16 °C juures jääb "suveunne" ja ei toitu. Toitumisel on kõige olulisem haistmismeel. Kudemisperiood on talvel.
Luts elutseb suuremates ja sügavamates jõgedes ja järvedes. Levinud Euroopas, Siberis ja Põhja-Ameerikas alates 40°N laiuskraadist põhja pool.
Eestis on luts laialdaselt levinud enam-vähem kõigis merega ühenduses olevates suuremates vooluveekogudes, samuti sisemaa järvedes ja jõgedes.
Valka rajoon
Valka rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirnes põhjas Eestiga.
Rajoonis oli 4 linna (Valka, Smiltene, Strenči, Seda) ja 17 valda.
Väliseestlased
Väliseestlased ehk ulgueestlased on väljaspool Eestit alaliselt elavad eestlased.
Väljarände ajalugu
Eestlaste esimene suur väljaränne algas 1850. aastatel. Järgnenud poole sajandi jooksul tekkisid eesti asundused Loode-, Põhja- ja Kesk-Venemaal, Siberis, Kaug-Idas, Kaukaasias, Krimmis, Volgamaal ja mujal. Pärast väljarännet elas 20. sajandi teisel kümnendil Venemaa Keisririigi aladel väljaspool Balti kubermange umbes 200 000 eestlast.
Väljarände peamisteks põhjusteks olid rahvastiku kiire juurdekasv ja maapuudus. Talupojad, kellele maju ja maatükke ei jätkunud, ei tahtnud linna elama asuda, pealegi soosis Venemaa Keisririigi koloniaalpoliitika balti talupoegade väljarännet riigi väheasustatud aladele.
Palju eestlasi siirdus välismaale ka 1920. aastate teisel poolel. Väljarände põhjuseks oli ebastabiilne poliitiline ja majanduslik olukord Eesti Vabariigis. Eestlased rändasid peaaegu kõigisse maailmajagudesse, eesti kogukonnad tekkisid Argentinas, Brasiilias ja Austraalias.
Suur eestlaste väljaränne toimus Teise maailmasõja ajal. Aastatel 1939–1944 siirdus poliitilise pagulasena Saksamaale ja Rootsi vähemalt 70 000 eestlast, suur osa neist 1944. aastal Nõukogude okupatsiooni eest Suure põgenemise lainena. Sõjajärgsetel aastatel tekkisid suuremad väliseesti kogukonnad peale Saksamaa ja Rootsi ka Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Austraalias ja Suurbritannias.
Pärast Eesti vabanemist 1991. aastal on 10 000 – 15 000 eestlast rännanud Eestist välja, peamiselt Euroopasse ja Põhja-Ameerikasse. Arvukas eestlaskond on tekkinud Soomes, paljud on asunud Saksamaale, Rootsi, Ameerika Ühendriikidesse ja Kanadasse. Väljaspool Eestit elab mõnedel hinnangutel üle 160 000 eestlase. Kui arvestada, et Eestis on umbes 950 000 eestlast, siis ulatub eestlastena määratletavate inimeste üldarv maailmas 1,1 miljonini ning neist umbes 14% elab praegu väljaspool oma ajaloolist kodumaad. Suurim väliseesti kogukond asub tänapäeval Venemaal. 1989. aastal elas seal üle 46 000 Nõukogude seaduste järgi eesti rahvusest inimese. Paarikümnetuhandelised eestlaste kogukonnad on Ameerika Ühendriikides, Rootsis ja Kanadas. Nimetatud neljas riigis elab kokku ¾ väliseestlastest. Vähemalt sajaliikmeline eesti kogukond paikneb 24 välisriigis.
Mitmes riigis on eestikeelsed koolid, kirikud, koorid ja teised tegevusrühmad. Näiteks saatis Toronto eesti kool 2004. aastal koori Tallinnas toimunud laulupeole.
Väliseestlaste asulad ja asumid
Rootsis on väliseestlaste põhiosa koondunud kolme suurema keskuse ümber: Stockholm, Göteborg ja Malmö-Lundi piirkond. Rootsis tegutsevad või on tegutsenud Stockholmi Eesti Ühing (1904), Rootsi Eestlaste Liit, Rootsi Eesti Komitee, Stockholmi Eesti Maja, Lundi Eesti Maja, Göteborgi Eesti Kodu, Eskilstuna Eesti Kodu, Uppsala Eesti Kodu, Eesti Skautlike Noorte Malev Rootsis.
Saksamaal elavaid eestlasi ühendab Eesti Ühiskond Saksa Liitvabariigis (EÜSL). Aktiivsemateks eestlaste keskusteks on kujunenud Hamburg, Köln ja München. EÜSL annab 1945. aastast välja ajalehte Eesti Rada.
Ameerika Ühendriikides: Livonia, Michigani osariik; Livonia linn ja Livonia küla Livingstoni maakond, New Yorgi eeslinn;
Ukraina Eesti Selts, esinaine Mare Litnevska.
Rostovi oblast
Rostovi oblast on 1. järgu haldusüksus (oblast) Venemaal Lõuna föderaalringkonnas ja piirneb Ukrainaga, Kalmõkkiaga, Voroneži ja Volgogradi oblastiga ning Stavropoli ja Krasnodari kraiga.
Haldusjaotus
Oblast on jaotatud 43 rajooniks.
Rahvastik
Rahvaarv oli 2002. aasta rahvaloenduse andmetel 4 404 013, kellest 3 934 835 (89,3%) olid venelased, 118 486 (2,7%) ukrainlased ja 109 994 (2,5%) armeenlased.
Suuremad linnad on Rostov Doni ääres, Taganrog, Šahtõ, Novotšerkassk, Volgodonsk, Novošahtinsk ja Bataisk.
Harry Potter ja segavereline prints (film)
"Harry Potter ja segavereline prints" (originaalpealkiri "Harry Potter and the Half-Blood Prince") on Harry Potteri sarja kuues film. Film esilinastus 2009. aastal.
Välislingid
ハリー・ポッターと謎のプリンス
Juuli 2010
Juuli 2010, kroonika
2010. aasta juuli algas neljapäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast laupäeval.
Alar Laneman
Alar Laneman (sündinud 6. mail 1962 Vändras) on Eesti poliitik ja erusõjaväelane (brigaadikindral), kes 18. novembrist 2020 kuni 26. jaanuarini 2021 oli Eesti siseminister. Aastatel 2019–2020 oli ta XIV Riigikogu liige ja aastatel 2002–2007 Eesti kaitsejõudude peastaabi ülem.
Üldine
Alar Laneman lõpetas 1980. aastal Pärnu 2. Keskkooli ja 1985. aastal Tallinna Kõrgema Ehitusvägede Poliitilise Sõjakooli.
Laneman alustas teenistust Eesti kaitseväes esimese üksuse kaitsejõudude peastaabi staabikompanii ülemana 1991. aastal. Aastatel 1992–1994 teenis ta Kalevi üksik-jalaväepataljoni ülema ametikohal. 1994–1995 oli ta Eesti kaitseväe välisoperatsioonide üksuse Eesti rahuvalve üksikkompanii ülem ning 1995–1998 Eesti, Läti ja Leedu ühise elukutselise üksuse Balti pataljon (BALTBAT) esimene ülem.
Aastatel 1998–2001 õppis Laneman Rootsi Kuningriigi Sõjaväeakadeemias.
2000. aastal nimetati ta kindralleitnant Johannes Kerdi maaväe ülemaks ning ta teenis sel ametikohal kuni aastani 2002. Hiljem on maaväe ülema kohuseid täitnud maaväe staabi ülema ametikohal teeninud ohvitserid. Aastatel 2001–2002 oli Laneman maaväe staabi ülem, 2002. aastal sai koloneli auastme. 2002–2007 oli ta kaitsejõudude peastaabi ülem kaitseväe juhataja ülesannetes, 2005. aastast brigaadikindral. Talle kui kaitsejõudude peastaabi ülemale allusid peastaabi luureosakonna sõjaväeluure (ülem kolonelleitnant Risto Lumi) ja luurepataljon. 2007. aastal läks ta sõjaväeluure skandaali tõttu õppima Londonisse. Lanemani õpingute ajal täitis kaitsejõudude peastaabi ülema kohuseid tema asetäitja kolonel Neeme Väli.
Esimese Eesti ohvitserina lõpetas Laneman õpingud Londoni kuninglikus kaitseuuringute kolledžis, mis on osa Ühendkuningriigi Riiklikust Kaitseakadeemiast (National Defence Academy).
Bioloogilise mitmekesisuse konventsioon
Bioloogilise mitmekesisuse konventsioon (ka Rio konventsioon; inglise Convention on Biological Diversity) on 1992. aastal Rio de Janeiros allkirjastatud rahvusvaheline kokkulepe looduse mitmekesisuse säilitamiseks, selle komponentide jätkusuutlikuks kasutamiseks ning geneetiliste ressursside kasutamisest saadava kasu õiglaseks jagamiseks.
Alar Laneman
Üldine
3. märtsist 2008 määrati Laneman kaitseväe operatiivülemaks. Ta täitis ka maaväe ülema kohuseid.
Bioloogilise mitmekesisuse konventsioon
Konventsioonist tuleneb ka Cartagena bioloogilise ohutuse protokoll, mis käsitleb elusrakke sisaldavate geneetiliselt muundatud organismide (GMO-de) ohutut kasutamist ja nende piiriülest liikumist. Cartagena protokoll jõustus 11. septembril 2003.
Kõik ÜRO-sse kuuluvad riigid peale USA on konventsioonile alla kirjutanud ja on selle ratifitseerinud.
Alar Laneman
Üldine
2009. aasta algul koondati kaitseväe kaitsejõudude peastaabi operatiivülema ametikoht seoses struktuurimuudatustega ning sel kohal teeninud Alar Laneman vabastati tegevteenistusest ja arvati reservi.
Tegevus poliitikuna
Alar Laneman kandideeris Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna nimekirjas 2019. aasta Riigikogu valimistel 12. valimisringkonnas ning osutus 673 häälega valituks.
Bregenzer Ach
thumb|none|Bregenzer Ache Mellau ja Bezau vahel
Walt Disney
thumb|Walt Disney, 1. jaanuar 1954 pisi|Joonisfilmi "Little Red Riding Hood" (1922) peetakse Walt Disney esimeseks animatsioonikatseks Walter Elias Disney (5. detsember 1901 Chicago – 15. detsember 1966 Burbank) oli USA filmirežissöör ja -produtsent, multifilmide looja ning metseen. Walt Disney oli ka populaarne seltskonnategelane ja lõbustusparkide looja. Tema nimel on nii võidetud Oscarite arvu (26) kui ka Oscarile nomineerimise kordade (59) rekord. Ta on pälvinud ka 7 Emmy auhinda.
Disneyt peetakse 20. sajandi üheks tähtsamaks meelelahutusäri arendajaks. Koos oma venna Roy O. Disneyga rajas ta Hollywoodis Walt Disney Company. Selle kontserni iga-aastane sissetulek on umbes 30 miljardit USA dollarit.
Disney ja tema töötajad on loonud arvukalt maailmakuulsaid multifilmitegelasi, näiteks 1928. aastal Miki Hiire ja 1934. aastal Piilupart Donaldi.
1955. aastal rajas ta Californiasse suure lõbustuspargi Disneyland. Hiljem loodi sarnased pargid ka muu hulgas Prantsusmaal, Jaapanis ja Hiinas.
Walt Disney suri 15. detsembril 1966 kopsuvähki. Viis aastat hiljem avati Walt Disney üks unistuste projekte Disneyworld Florida osariigis Orlandos.
pisi| 1921
right|100px
Melaneesia
thumb|300px|Melaneesia kaart Melaneesia on üks kolmest Okeaania piirkonnast. Temast põhja jääb Mikroneesia ja itta Polüneesia.
Melaneesia koosseisu kuuluvad järgmised riigid ja maad:
Jumalakartus
Jumalakartuse all mõeldakse kartust (heebrea keeles יִרְאַ֣ת; kreeka keeles φόβῳ), mis on austus, lugupidamine, tunnustamine ja allumine Jumalale. Kuna Jumal on õiglane, peab ta karistama pattu, seetõttu on mõistlik teda karta. Need, kes kardavad Jumalat, hoiavad tema käske, seadusi, määrusi ja norme.
Toomas Sutt
Toomas Sutt (11. november 1938 Pärnu – 5. juuli 1994 Tartu) oli eesti teadusfilosoof ja bioloog-geneetik, kelle peamisteks uurimisvaldkondadeks olid eluteaduste alused ja evolutsiooni suunalisuse probleem.
Hiljem lisandus tugev huvi bioeetika küsimuste vastu, sealhulgas seoses antroopsusprintsiibiga. T. Sutt on avaldanud üle 70 teadusartikli ja sadakond esseed teoreetilise bioloogia, evolutsiooniteooria, bioloogia filosoofia, bioloogia ajaloo ja teoreetilise ökoloogia alalt. Toomas Sutt oli ka teadusliku mõtteviisi ja uute teadussaavutuste populariseerija. Ta osales K. E. von Baeri muuseumi loomises ja tema teaduspärandi tutvustamises; oli Baeri 200. sünniaastapäeva puhul korraldatud rahvusvahelise konverentsi peakoordinaator. Ka oli ta juhtivalt tegev rea rahvusvaheliste ja kohalike teoreetilise bioloogia ja evolutsiooniteooria alaste teadusfoorumite korraldamisel ning vastavate publikatsioonide toimetamisel ja kirjastamisel.
Haridus
Toomas Sutt lõpetas 1957. aastal Pärnu I Keskkooli. Enne 1961. aastal Tartu Riiklikku Ülikooli astumist töötas ta Pärnu Tsentraal-Töö-Hoiukassa kontrolörina ja Eesti Põllumajandusprojektis tehnikuna. 1966. aastal lõpetas ta ülikooli bioloog-geneetikuna. 1970–1973 õppis Toomas Sutt paralleelselt Tartu ja Leningradi Ülikooli juures aspirantuuris. 1974. aastal sai ta Leningradis kandidaadikraadi (PhD) filosoofias väitekirjaga "Filosofskije aspekty problemy napravlennosti organicheskoj evoljucii". 1979–1992 oli ta seotud Eesti Põllumajandusakadeemia (praegune Eesti Maaülikool) filosoofia kateedriga.
Töö bioloogia vallas
1973. aastast töötas ta Eesti TA Zooloogia ja Botaanika Instituudis (1973–1974 vanemteadurina; 1974–1975 teadussekretärina; 1975–1990 bioloogia ajaloo sektori ja evolutsiooniprobleemide labori juhatajana; 1990 vanemteadurina ja K. E. von Baeri muuseumi juhatajana). Toomas Sutt oli Baeri muuseumi tegelik rajaja, esimene juht ja kogumike sarja Folia Baeriana eestvedajaid, autor ning toimetaja. Aastail 1993–1994 oli Toomas Sutt Tartu Ülikooli loodusteaduste filosoofia dotsent. Selleks ajaks oli ta avaldanud 45 teadusartiklit ja 26 teaduslikku teesi. Ta on esinenud teaduslike ettekannetega Olomoucis, Ostravas (1986), Helsingis (1989), Jyvaskyläs, Oulus, Prahas (1990), Aachenis, Münsteris (1991). 1992. aasta septembrist novembrini oli ta Münsteris külalisõppejõud.
Tsitaat
"Eriline koht üldinimlike väärtuste hulgas kuulub kodule. Just selle väärtuse kaudu jõudis meie rahva teadvusse tõsiasi, et ökoloogiline globaalprobleem ei ole midagi abstraktset, Eestimaast eemal või kaugel olevat, vaid meie endi ja meie järglaste saatus, meie vahetut kodu ja kodumaad ning meie ürgkodu – loodust – puudutav ja ohustav fenomen. Ökoloogilise situatsiooni teadvustamise märksõnaks ei ole fosforiit, isegi mitte P4O10, vaid kodu."
Mariam Tsiklauri
pisi|Mariam Tsiklauri 2013. aastal Mariam Tsiklauri (მარიამ წიკლაური; sündinud 18. märtsil 1960 Thbilisis) on gruusia kirjanik ja tõlkija.
Ta on Gruusia kultuuriministeeriumi "Elava raamatukogu" projekti kuraator ning Gruusia lastekirjanduse arengufondi Libo üks asutajaid 2006. aastal.
Mariam Tsiklauri on 32 Gruusia naisluuletaja tekstide kakskeelse antoloogia "ქართველი პოეტი ქალები. Georgian Female Poets" (2016) idee autor ja koostaja.
Ta on tõlkinud gruusia keelde Giórgos Seférise, Odysséas Elýtise, Natalja Trohhimi ja Vladas Braziūnase tekste.
Harry Potter ja surma vägised (film)
"Harry Potter ja surma vägised" (inglise keeles "Harry Potter and the Deathly Hallows") on inglise kirjaniku J. K. Rowlingu samanimelise raamatu järgi tehtud sarja 7. film, mis esilinastus kahes osas – novembris 2010 ja 7. juulil 2011.
Saksakeelne Vikipeedia
thumb|upright=0.7|Saksakeelse Vikipeedia logo thumb|500px|Saksakeelse Vikipeedia artiklite arvu kasv Saksakeelne Vikipeedia on Vikipeedia saksakeelne versioon.
Saksakeelne Vikipeedia sai alguse 16. märtsil 2001, esimene artikkel loodi 17. mail 2001.
13. juunil 2008 oli seal 761 000 artiklit, 23. mail 2009 907 970 artiklit ja 27. detsembril 2009 1 000 000 artiklit. 19. novembril 2016 ületas saksakeelse vikipeedia artiklite arv 2 000 000 piiri.
Praegu on seal artiklit, millega see on artiklite arvult. keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.
Kriitika
Saksa Wikipedia on tuntud oma vasakäärmusliku kallutatuse tõttu. Konservatiivne ajaleht Preußische Allgemeine Zeitung (PAZ) avaldas rea artikleid, mille autorid kritiseerivad tendentslikkust ja süüdistavad anonüümseid autoreid manipulatsioonides. Prantsuse politoloog Jean-Paul Picaper kritiseeris tuginemist vasakpoolsele ajakirjanikule Anton Maegerlele. Sarnast kriitikat kordas Saksa DV dissident Vera Lengsfeld 2012. aasta detsembris Bayernkurieris.
Vaida
Vaida on alevik Eestis Harju maakonna Rae vallas. Asub 21 km Tallinnast kagus, Tallinna–Tartu maantee ääres.
Vaidas on Vaida Põhikool, Vaida Raamatukogu ja postkontor.
Tuksi
Tuksi ehk Bergsby on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Vaida
Vaidat on esmamainitud Taani hindamisraamatus (Wartae/Waitae).
Tuksi
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda.
Vaida
Elanikke oli 2000. aastal 1029.
Tuksi
Osa külast kuulub Nõva maastikukaitseala koosseisu.
Külas asub Remmelmanni Lodurahn.
Toitumistüüp
Toitumistüüp (ehk troofia ehk esmane toitumistüüp) on organismide toidusaamise põhimõtteline viis.
Üldbioloogias ja ökoloogias jaotatakse toitumistüüpe kolme üldise toidu komponendi (energiaallika, elektronidoonori ja süsinikuallika) päritolu järgi. Niisuguses klassifikatsioonis kasutatakse troofia tüüpide tähistamisel kuut eesliidet.
Kui energiaallikaks on:
Kui süsiniku allikaks on:
Selle klassifikatsiooni alusel on võimalik kaheksa erinevat toitumistüüpi, mis kõik ka erinevatel organismidel Maal esindatud on. Nende nimetamisel kombineeritakse kuut eesliidet samas (energiaallikas, elektronidoonor, süsinikuallikas) järjekorras.
Näiteks enamik rohelisi taimi on fotolitoautotroofid, loomad ja nende seas inimene kuuluvad kemoorganoheterotroofide hulka.
Tihti kasutatakse seda klassifikatsiooni ka vaid energia- ja süsinikuallikat märkides. Siis saame neli tüüpi - kemoautotroofia, kemoheterotroofia, fotoautotroofia, fotoheterotroofia.
Leidub ka organisme, kes võivad kasutada mitut toitumistüüpi. Näiteks neid, kes on ühtaegu nii autotroofid kui heterotroofid, s.o. võivad kasutada nii orgaanilist kui anorgaanilist süsinikuallikat, nimetatakse miksotroofideks. Selline on nt silmviburlane.
Eriline kaup
Eriline kaup on majandusteaduse mõiste kaupade või teenuste kohta, millel on majandusliku väärtuse (hind) kõrval ka sotsiaalne väärtus. Selliseid hüvesid (tervishoiu- ja haridusteenus, eluase) püüavad mõistliku elukorraldusega rahvused vähemalt minimaalses mahus oma kaaskodanikele kindlustada.
Samuti nimetatakse eriliseks kaubaks raha, mis on vahetusväärtuseks teistele kaupadele.
Uudissõna
Uudissõna on keeles ühesõnaline neologism ehk uudiskeelend. See võib olla suhteliselt hiljuti käibele tulnud sõna või alles soovitatav keelend.
Uudissõnade näiteid: faksima, õendus, euroskeptik, erastamisväärtpaberid, kepikõnd, kobarkino, mälupulk, naabrivalve, pensionisammas, perearst, piraatkassett, riiulifirma, turvavärav (kaubamajas), keskkonnahoidlik.
Uudissõna olelusvõitlus
Pole teada, kui pikka ajavahemikku mõeldakse määratlusega "suhteliselt hiljuti" uudissõnade kontekstis, kuid kõik uued sõnad on algul olnud uudissõnad, kuni nad kas kinnistuvad sõnavarra või unustatakse.
Keeleteadlane ja luuletaja Joel Sang on pakkunud ettevaatlikult: "Neologismide stilistiline kodunemine võib võtta aastakümneid," kuid nentinud paratamatusena: "Igatahes jääb neologismidele tükiks ajaks mingi steriilne varjund, pleki mekk."
Uudissõnaettepanekute näiteid
Märkus. Siinsed uudissõnaettepanekute näited on sõnavõistlustele või EKI-le laekunud ettepanekud, mitte eesti kirjakeelde arvatud sõnad. Eesti kirjakeele normi alus on eesti õigekeelsussõnaraamat (ÕS), mille uusim versioon pärineb 2018. aastast.
Sensualism
Sensualism on filosoofiline positsioon, mille kohaselt kogu tunnetus tugineb aistingutele ning kujutab endast aistingute kombineerimist. Äärmusliku sensualismi kohaselt on aistingud ja nende kombinatsioonid ainus reaalsus.
Etikett
pisi|Käsitööetiketid pudelitel Etikett on esemele või eseme juurde lisatud kindlakstegemist või äratundmist võimaldavate andmetega märgis. Etiketi järgi on võimalik teada saada selle eseme nime/nimetust, liiki, omadusi, päritolu vms. Etikett võib olla külgeseotava, -õmmeldava või pealekleebitava sildi kujuline või ka trükitud otse esemele.
Etikette kasutatakse müüdavatel toodetel, näituse- ja muuseumieksponaatidel, kollektsiooniesemetel, kodumajapidamises (nt hoidistel ja kasvatatavatel taimedel) jm.
Katoliku pühakute loend
Katoliku pühakute loend loetleb katoliku kirikus austatavaid pühakuid.
Green Bay Packers
pisi|Packersi mängijad rivistunud rünnakuks [[Buffalo Billsi vastu]] pisi|Vaade [[Lambeau Fieldile]] Green Bay Packers on Ameerika Ühendriikide Ameerika jalgpalli liigas NFL osalev meeskond.
Tema kodulinn on Green Bay Wisconsini osariigis ja kodustaadion Lambeau Field. Green Bay on väikseim linn, kus on NFL-is mängiv meeskond.
Packers mängib konverentsi NFC Põhjadivisjonis koos Chicago Bearsi, Detroit Lionsi ja Minnesota Vikingsiga.
Spordiklubi asutati 1919. aastal. Nime sai meeskond esimeseks sponsoriks olnud pakkefirma järgi. Packersi nimi on liiga vanim siiani kasutatav nimi. Meeskonna värvid on kollane, roheline ja valge. Packersi logol on valge G rohelisel taustal.
Aastatel 1959–1967 oli Packersi peatreener Vince Lombardi, kelle käe all tuldi viis korda meistriks.
Green Bay on liiga meistriks tulnud rekordilised 13 korda, aastatel 1929, 1930, 1931, 1936, 1939, 1944, 1961, 1962, 1965, 1966, 1967, 1996 ja 2010.
Oma konverentsi meistriks on Packers tulnud aastatel 1960, 1961, 1962, 1965, 1966, 1967, 1996, 1997 ja 2010. Oma divisjoni meistriks on Packers tulnud 15 korda ja väljalangemismängudeni jõudnud 28 korda.
Meeskonna mängujuht (quarterback) on alates 2008. aastast Aaron Rodgers. Aastatel 1992–2007 oli meeskonna quarterback üks kõigi aegade edukamaid mängijaid Brett Favre, kelle nimel on enamik mängujuhtide rekordeid.
2010. aasta hooajal sai Packers oma divisjoni teisena väljalangemismängudele ning tuli seejärel konverentsi meistriks. 6. veebruaril 2011 peetud Super Bowlis võitis Green Bay Packers Pittsburgh Steelersi tulemusega 31–25.
Kapadookia
3. sajandil eKr iseseisvus Kapadookia mõneks ajaks, kuid langes siis Rooma riigi mõjuvõimu alla ja 17. aastal muudeti Rooma riigi Kapadookia provintsiks.
Mohácsi lahing
thumb|Mohácsi lahing türgi miniatuuril Mohácsi lahing toimus 29. augustil 1526 Suleiman Toreda juhitud Türgi vägede ja Ungari kuningriigi vägede vahel Lõuna-Ungaris Mohácsi linna lähedal.
Suleimani sõjaväes oli 55 000 – 65 000 sõdurit, sealhulgas regulaarväge 45 000 ja abiväge 10 000. Türklastel oli 160 kahurit. Lajosil oli 35 000 – 40 000 sõdurit, kellest õigeks ajaks jõudis lahinguväljale 26 000, ja 85 kahurit. Ungari väed said lüüa ja kuningas Lajos II uppus põgenemisel Doonausse. Teine ungarlaste väejuht Pál Tomori langes samuti taganemise käigus. Transilvaania vürst János Zápolya saabus küll lahinguväljale koos 10 000-mehelise väeüksusega, kuid teadmata põhjusel ei võtnud lahingust osa.
Suleiman andis käsu mitte vange võtta. Pärast lahingut hukati 2000 sõjavangi, neist paljud Ungari ülikud. Lahingus hukkus kokku üle 14 000 Ungari sõduri.
Pärast lahingut langes suurem osa Ungarist türklaste võimu alla. Türklased hõivasid vastupanuta pealinna Buda ja rüüstasid selle. Ülejäänud Ungari läks Habsburgide võimu alla ja Ungari kaotas iseseisvuse. Saksa-Rooma keiser Ferdinand I oli abielus Lajos II õega ja kuna Lajosil polnud lapsi, kuulutas Ferdinand end tema pärijana Ungari kuningaks. Transilvaania jäi Türgi ülemvõimu all pooleldi iseseisvaks. Samuti kuulutas end Janos I nime all kuningaks János Zápolya, keda aga rahvas üldiselt ei toetanud, sest ta polnud Lajosi sugulane ja lootis kuningaks saada türklaste abil.
Järgnes peaaegu kaks sajandit vahelduva eduga kestnud sõda Habsburgide ja Osmanite vahel, mis toimus suuresti Ungari territooriumil.
Mõntu rand
Mõntu rand on veemajanduslik mereala Liivi lahes, Sõrve poolsaare kagurannikul Sõrve säärest Kaavi ninani.
Mere sügavus siin ei ole üldiselt üle 10 m. Veepeegli pindala on umbes 32,5 km². Ala keskosas on Mõntu sadam. Ala kirdeosas on Kaavi madal ning rannikul on mõned laiud (Suurrahu). Mõntu sadamast 1,5 km kirdes on Allinga nina. Mõntu sadamast 3 km edelas on Läbara nina.
Ranna keskkonnaregistri kood on VEE3401020.
Flüšš
thumb|upright=1.02|Järsult kallutatud flüššikihid Hispaania rannikul [[Zumaias]]
Flüšš on settekivimikihtide jada, mis kulgeb süvavee- ja hägususvoolu ladestustest madalaveeliste savikiltade ja liivakivideni. See ladestub, kui mäeehituse episoodi mandripoolele moodustub kiiresti sügav bassein. Näiteid on leitud Kordiljeeridest, Alpidest, Püreneedest ja Karpaatidest.
Sedimentoloogilised omadused
Flüšš koosneb korduvatest settetsüklitest, setete ülespoole peenenemisega. Iga tsükli põhjas on mõnikord jämedad konglomeraadid või bretšad, mis arenevad järk-järgult ülespoole liivakiviks ja savikildaks/mudakiviks. Tavaliselt koosneb flüšš kiltade jadast, mis on rütmiliselt segatud õhukeste, kõvade, hallikate liivakividega. Tavaliselt ei sisalda savikilt palju kivistisi, samas kui jämedamates liivakivides on sageli vilgu ja glaukoniidi fraktsioone.
Tektoonika
Mandrite kokkupõrkel surub subdutseeriv tektooniline plaat selle kohal asuvale plaadile, põhjustades kivimite kurrutust, sageli sinna, kus tekivad kerkemurrangud ja mäeahelik tõuseb. Ülemisel plaadil paindub mägede ja deformeerimata mandri vaheline maa allapoole, moodustades mandri basseini. Kui bassein moodustub aeglaselt, nagu Põhja-Apalatšides, täidab see madalas vees asuvaid setteid. Kui see moodustub kiiresti, nagu Kordiljeeride idaküljel, võib merevesi sisse tormata ja esimesed setteladestused on sügava vee maardlad. Kui mäenõlv on basseini ääres piisavalt järsk, siis satub see materjal kiiresti liikuvatesse settevoogudesse, mida nimetatakse hägususvooludeks, mille tagajärjel tekivad turbidiitsetted. Basseini täitumisel moodustuvad madalas vees olevad liivakivid ja mandriladestused. Enamik tekkivatest kivimitest on vähedeformeerunud, kuid mäeaheliku serva lähedal võivad nad kurrutuda ja kerkida. Pärast basseini täitumist ladestatakse mandrisetted (molass) flüšši peale.
Nimetus ja selle kasutamine
thumb|Karpaatide flüšš
Nimetuse "flüšš" võttis geoloogilises kirjanduses kasutusele Šveitsi geoloog Bernhard Studer 1827. aastal. Studer kasutas seda mõistet liivakivi ja savikilda tüüpiliste vaheldumiste jaoks Alpides. Nimi tuleb saksakeelsest sõnast fliessen, mis tähendab voolama, kuna Studer arvas, et flüšši on ladestanud jõed. Arusaam, et flüšš on tegelikult süvamere sete, mis on tüüpiline konkreetsele laamtektoonika keskkonnale, tuli alles palju hiljem.
Nimetust "flüšš" kasutatakse praegu paljudes Alpi vööndi mäeahelikes. Tuntud flüššilademeid on leitud Püreneede ja Karpaatide aladel ning tektooniliselt sarnastes piirkondades Itaalias, Balkani poolsaarel ja Küprosel. Põhja-Alpides on flüšš ka litostratigraafiline üksus.
Solipsism
Solipsism on filosoofiline positsioon, mille kohaselt olen olemas ainult mina koos oma vaimuseisunditega.
Kaitseväe kalmistu
pisi|Kaitseväe kalmistu väravaehitis
Kaal (täpsustus)
Kaal on mitmetähenduslik sõna:
Kaitseväe kalmistu
Kaitseväe kalmistu (ka Tallinna garnisoni kalmistu) on Tallinnas Filtri tee ja Siselinna kalmistu vahelisel alal asuv Eestis langenud sõjaväelaste matmiskoht, kuhu on 120 aasta jooksul maetud 2565 kuni 5000 eri rahvusest sõjaväelast ja nende perekonnaliiget.
Ajalugu
Kalmistu algusajaks võib pidada 1887. aasta detsembrit, kui Tallinna linn eraldas tsaari sõjaväevõimudele Juhkentalis kalmistu tarbeks tasuta maad ning sinna hakati matma 23. jalaväediviisi surnuid.
Tsaariaja intensiivseim matmine toimus Esimese maailmasõja ajal, 1915–1917, kui kalmistu algne osa sai täis.
1918. aastal hakkas Saksa okupatsioonivõim oma sõdureid matma uuele maatükile, nendegi hauad maeti 1970. aastail Nõukogude võimu poolt üle.
1938. aastal asendati haudadel säilinud raudristid kalmistu välimuse ühtlustamiseks kivitahvlitega. Ristid annetati Allveelaevastiku Sihtkapitalile.
Nüüdseks on Eesti-aegsetele haudadele valdavas osas peale maetud Nõukoude sõjaväelased. Ülematmine ning hauatähiste hävitamine sai alguse 1949. aastal. Paljude kivide alla pole tegelikult kedagi maetud. Kalmistule on paigaldatud ka fiktiivseid hauatähiseid umbes 200. Nii näiteks 1985. aastal anti sõjakomissariaadist 32 nime, kellele tuli paigaldada kalmistule kivi. Nimed otsiti Tallinnast 600 kilomeetri raadiuses hukkunute hulgast.
Suvel 1994 otsustas Tallinna Kaitseväe kalmistu taastamise komisjon, et “kalmistu tuleb taastada Tallinna Kaitseväe kalmistuna, kusjuures taastada tuleb ka mälestusehis, Vabadussõja juhtide mälestusmärk ning Vabadusristi kavaleride mälestusmärk”.
Kabel
pisi|Kaitseväe kalmistu kabel Vanast kalmistukiriku ümberehituse Kaitseväe kalmistu kabeliks projekteeris arhitekt Edgar-Johan Kuusik. Ümberehitis õnnistati sisse 1930. aastal.
Kabel restaureeriti 2011. aastal. Restaureerimisprojekti autor oli arhitekt Tiina Linna, kabeli kupli tipus asuva vaas-urni kavandas ja valmistas skulptor Rene Reinumäe. Kabeli restaureerisid Haapsalu Restauraatori töömehed, sise- ja välissepised valmistas Eerik Kõutsi töörühm. Kabelis oleva dolomiidist epitaafi tegid Kaarma kiviraidurid, keda juhatas töödejuhataja Volli Sai. Kabeli taaspühitses mardilaupäeval, 9. novembril 2018. aastal EELK peapiiskop emeeritus Andres Põder. Andres Põder pühitses ka kabelisse paigutatud altari. Altarile asetatud kaitseväe kaplanaadi kaitsepühaku Püha Martini ikooni pühitses EAÕK metropoliit Stefanus.
Kabelit kasutatakse aeg-ajalt Kaitseväe kaplaniteenistuse poolt, eriti jõululaupäeviti jumalateenistuse pidamiseks. Nendel teenistustel on osalenud ka Eesti president Kersti Kaljulaid.
Oskar Luppe
pisi|Oskar Luppe, 1938 Oskar Luppe (23. mai 1894 Vana-Tänassilma vald, Viljandimaa – 6. mai 1967 Nõmme) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
15.01.1920 viidi ta üle teenistust jätkama Eesti Merejõudude Mereväe ekipaaži 1. roodu komandöriks. 21.04.1920 ülendati alamkaptenist kapteniks. 22.02.1924 ülendati kaptenist majoriks, teenistuse jätkamisega Eesti Merejõudude Staabis. 24.02.1929. aastal nimetati ta Mereväe ekipaaži ülemaks.
01.04.1934. aastal suunati ta Kaitsevägede staabist 7. Jalaväerügemendi pataljoniülema kt. 16.11.1936. aastal nimetati ta Tallinna garnisoni, komandantuuri ja vahipataljoni ülema abi kt.
29.06.1941 mobiliseeriti kolonelleitnant Oskar Luppe Punaarmeesse, kuid 30.06.1941 läks Saksa poolele üle ning viibis kuni 1942. aastani Saksa sõjavangis.
Linear Tape-Open
pisi|LTO ametlik logo Linear Tape-Open (LTO) on magnetlint-andmesalvestustehnoloogia, mis arendati Hewlett-Packardi (HP), IBM-i (International Business Machines) ja Certance (Seagate) koostöös 1990ndate teisel poolel algselt avatud standard (kasutajatel on mitu allikat toodetele ja meediale) alternatiivina firmaomastele magnetlindi formaatidele. HP, IBM ja Quantum kontrollivad LTO Consortium’i, mis juhib formaadi arendust ning meedia ja mehhanismide tootmise litsentseerimise ja sertifitseerimise haldust. Tänu sellele, et LTO on avatud standard, on eri tootjate tooted ühilduvad. Suuremahuline, single-reel rakendus LTO tehnoloogiast on tuntud ka kui LTO Ultrium formaat, või lihtsalt LTO Ultrium.