cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Isadora Duncan
Surm
paremal|pisi| Duncani haud [[Père-Lachaise'i kalmistul]] 1927. aasta 14. septembri õhtul sõitis Duncan kaassõitjana Prantsusmaal Nizzas Benoît Falchettole kuulunud Amilcar CGSS-i autos. Duncanil oli kaelas kunstnik Roman Chatovi kavandatud pikk ja lendlev käsitsi maalitud siidsall.
Ah sa RAKS!
Esitab igale eale tantsimiseks sobivat muusikat heal tasemel.
Isadora Duncan
Surm
Sõidu ajal takerdus siidsall auto rataste ja tagatelje ümber ning tõmbas Duncani autost välja. Duncan murdis kaela ja suri. Desti viis Duncani haiglasse, kus polnud teha muud kui ta surnuks tunnistada.
Mahamadou Issoufou
Mahamadou Issoufou (sündinud 1952) on Nigeri poliitik, kes oli 7. aprillist 2011 kuni 2. aprillini 2021 Nigeri president.
Ta on hariduselt insener ja on töötanud mäetööstuses.
17. aprillist 1993 kuni 28. septembrini 1994 oli ta Nigeri peaminister. Aastatel 1995–1996 oli ta parlamendi esimees. Alates 1999. aastast kuni presidendiks valimiseni oli ta opositsiooniliider.
Mahamadou Issoufou on kandideerinud alates 1993. aastast kõikidel presidendivalimistel. Märtsis 2011 peetud presidendivalimiste teises voorus sai ta umbes 58 protsenti häältest ja valiti presidendiks.
Märtsis 2016 valiti ta presidendiametisse tagasi. Tema teine ametiaeg algas 2. aprillil 2016.
Rondellus (ansambel)
pisi|Rondellus Tartu hansapäevadel 2014 Rondellus on Eesti vanamuusikaansambel.
2002. aastal üllatas Rondellus muusikasõpru Eestis ja kaugemalgi heavy metal 'i legendi Black Sabbathi muusika keskaegse tõlgendusega ladina keeles. Seades kasutati vokaali, rataslüürat, organistrumi, lautot, löökpille, fiidlit ja harfi. Heliplaat "Sabbatum" pälvis 2003. aastal Eesti Muusikaauhinna parima klassikaalbumi eest.
Koostöös Klassikaraadioga valmis Rondellusel 2009. aastal uus album "Adoratur rosa" XII-XIII sajandi Hispaania muusikaga. Rahvalikud portugali-galiitsiakeelsed neitsi Maarja laulud kõlavad siin kõrvuti "Codex Calixtinusest" ja "Codex Las Huelgasest" pärit ladinakeelse varajase mitmehäälsusega.
Imre Õunapuu
Imre Õunapuu (sündinud 1. augustil 1990 Valgas) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 2006. aastal Lüllemäe Põhikooli ja 2009. aastal Valga Gümnaasiumi. 2013. aastal lõpetas Imre Õunapuu Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia näitleja erialal.
Alates 2013. aastast töötab ta Rakvere Teatris näitlejana.
Zelczyna
Zelczyna on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Krakówi maakonnas Skawina vallas. Zelczyna asub Krakówi kesklinnast ligi 18 km edelas.
Uukkivi
Uukkivi on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Uukkivi 28 mehel ja 33 naisel. Perekonnanimede levikult on Uukkivi meeste puhul 4404. ja naiste puhul 4030. kohal.
Perekonnanime Uukkivi kandja on keskmiselt 44 aasta vanune (mediaanvanus on 45). Kõige levinum on perekonnanimi Uukkivi vanuserühmas 45–49, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,67. Perekonnanimi Uukkivi on levinuim Harju maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 0,79.
19. sajandi algul pandi perekonnanimi Uukkivi Haljala kihelkonnas Vihula vallas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus sellist perekonnanime keegi ei võtnud ja senised nime kandjad seda ei muutnud.
Personaalraamatutes esineb perekonnanimi ka kujul Uhkkivi, Uhkivi, Ukkivi, Uukivi, Uukkivvi, millest mõni on tänaseni eraldi nimena käibel.
Saksamaa ajalooliste riikide loend
Saksamaa on traditsiooniliselt föderaalsena organiseeritud riik. Pärast Saksa-Rooma riigi lõpetamist 1806. aastal astusid riigi saksakeelsed alad Saksa Liitu (1815–1866), sellel riikide liidul olid mõned föderalistlikud elemendid. Pärast Austria ja Preisimaa vahelist sõda 1866. aastal viis Preisimaa põhjapoolsed riigid liitriiki nimega Põhja-Saksa Liit (1867–1870). Lõunapoolsed riigid ühinesid liitriigiga 1870./71. aastal, mis nimetati seejärel Saksa keisririigiks (1871–1918). Riik jätkas Weimari vabariigina (1919–1933).
Saksa-Rooma riigi ringkonnad
thumb|600px|Saksa-Rooma Keisririigi ringkondade kaart aastal 1560. Ringkondadesse mittekuuluvad territooriumid on valged.
Saksa Liidu liikmesriigid
thumb|600px|Saksa Liidu kaart
HC Vipers Tallinn
HC Vipers on Eesti jäähokiklubi.
Saksamaa ajalooliste riikide loend
Saksa Liidu liikmesriigid
1864. aastal said Austria ja Preisimaa üheskoos Holsteini (Liidu liige) ja Schleswigi (väljaspool Liitu) uueks suverääniks.
HC Vipers Tallinn
Klubi osaleb Meistriliigas.
Saksamaa ajalooliste riikide loend
Põhja-Saksa Liidu liikmesriigid
thumb|600px|Põhja-Saksa Liidu kaart
Saksa keisririigi osariigid
thumb|600px|Saksa keisririigi kaart
Weimari vabariigi liidumaad
thumb|600px|Weimari vabariigi kaart
Lamedalehine jõgitakjas
Lamedalehine jõgitakjas (Sparganium angustifolium Michx.) on veetaimeliik perekonnast jõgitakjas.
Eestis haruldane.
Esimene Eesti Põlevkivitööstus
Aastatel 1918–1937 oli Riigi Põlevkivitööstuse juht, seejärel kuni 1940. aastani A/S Esimene Eesti Põlevkivitööstus juhatuse esimees Märt Raud.
Asutamise ajal omandas Kaubandus- ja Tööstusministeeriumi Riigi Põlevkivitööstus Kaubandus- ja Tööstusministeeriumi põlevkivitööstusosakonna valduses olnud Kohtla-Järve karjääri, samuti Kukruse kaevanduse ja põlevkivi utmise katsetehase.
1921. aastal algasid õliajamise katsed Saksamaal „Julius Pintsch AG“ poolt toodetud 40-tonnise päevavõimsusega madalatemperatuurilise katseretordiga Kohtlas. 1921. aastal rajati Kohtla põlevkivilaboratoorium, juhataja Karl Luts.
Eesti põlevkivitööstuse, "Esimene Eesti Põlevkivitööstus" kuulusid Kukruse ja Käva kaevandus ning Kohtlas asuv kuue püstgeneraatoriga tööstuslikus mahus õli tootev õlitehas, mis alustas tööd 1925. aastal.
Kohtla õlivabrikust saadav tooraine sobis pärast destilleerimist laevakütuseks ning kaks Eesti sõjalaeva läksidki sellele küttele üle. Destilleeritud toorõli e mootornafta sobis ka vedurite kütteks, kuid kuna õli vajas enne katlasse jõudmist eelsoojendamist, siis rongide üleminek õliküttele algas 1929. aastal. Toorõli utmise jääki – bituumenit kasutati katusetõrvaks ja katusepapitööstustes. Bituumenile mineraalaineid lisades toodeti asfalt-mastiksit „Estobituumenit“, mida kasutati teede asfalteerimisel. Põlevkiviõlist toodeti isegi taime- ja putukamürke ning oluline toorõli produkt oli veel fenolaat, mida sai kasutada immutusõlina Eesti riigiraudteedel.
1929. aasta algas toorõlist bensiini saamiseks krakkimisvabriku ehitus, tehas valmis 1932. aastal.
1935. aastal lasti käibele Günther Reindorff`i kujundatud 100-kroonine rahatäht, millel on taustal kujutatud Kohtla-Järvel asunud Eesti esimene põlevkiviõli tööstus.
Karjäär (mäendus)
pisi|[[Harku lubjakivimaardla|Harku karjäär]] Karjääriks nimetatakse kohta maakera pindmises kihis, kus kaevandatakse kive, liiva ja mineraale. Karjäär on avatud tüüpi kaevandus.
Esimene Eesti Põlevkivitööstus
1938. aastal valmis kolmas kuueteistkümne Pintschi püstgeneraatoritega õlivabrik (ööpäevavõimsusega 650 tonni põlevkivi ja 40 000 tonni õli aastas). Lepingu kohaselt I. G. Farbenindustriega oli Saksa pool nõus garanteerima uue õlitehase toodangu ostmise, kuni 1940. aasta lõpuni. 1939. aasta lõpus alustati neljanda, 860 tonnise ööpäevavõimsusega 20 püstgeneraatoriga õlitehase ehitamist.
Karjäär (mäendus)
On ka veel teist tüüpi kaevandus, mida kutsutakse maa-aluseks kaevanduseks ning see koosneb maa-alustest tunnelitest ja kaevandusšahtidest. Ehituskivikarjääre nimetatakse ka kivimurdudeks, väikesi kruusa- või savikarjääre kruusa- või saviaukudeks.
Karjääride peamine ülesanne on kaevandada kive ehitusmaterjalide tarbeks ja karjäärid on kasutusel olnud juba tuhandeid aastaid. Vanad egiptlased kasutasid püramiidide ehitamiseks lähedal asuvatest karjääridest saadud hiiglaslikke lubjakivist ja graniidist plokke. Kiviplokid kaalusid mitmeid tonne ja need raiuti välja käsitsi. Vanas Roomas olid karjäärides töötajateks tavaliselt orjad ja kurjategijad keda sunniti tegema ekstreemselt rasket tööd marmori-, lubjakivi- ja graniidikaevandustes/karjäärides.
Esimene Eesti Põlevkivitööstus
1939. aastal oli tehases töölisi 2002, teenistujaid 178, 1936. aastal kaevandati 364 000 tonni põlevkivi ja toodeti 23 000 tonni põlevkiviõli, 1939. aastal vastavalt 666 000 ja 61 000 tonni.
Karjäär (mäendus)
pisi|Portlandi kivimurd [[Portlandi saarel Inglismaal]]
Juhus (film)
"Juhus" on 1981. aastal valminud Poola mängufilm. Film keelati valmimise järel Poola ametivõimude poolt ja linastus alles 1987. aasta jaanuaris.
Tõškivka
Tõškivka (ukraina keeles Тишківка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Gaissõni rajoonis. Elanike arv on 226. Pindala on 1,296 km².
Juhus (film)
Sisu
Teisel juhul püüab Witek joosta raudteejaamas juba sõitvale rongile, kuid raudteeametnik peab ta kinni. Tekib kähmlus, kohale saabub politsei ja kohtus mõistetakse Witekile 30 päeva paranduslikke töid. Ta tutvub paranduslikke töid tehes ühe režiimivastasega ja ühineb põrandaaluse opositsiooniliikumisega. Varsti toimuvad aga läbiotsimised ja arreteerimised ning Witek sattub ebaõiglaselt kahtluse alla reetmises.
Esimene Eesti Põlevkivitööstus
Pärast Teist maailmasõda moodustati Kukruse ja Käva II kaevanduse baasil Eesti NSV trust Eesti Põlevkivi ja AS Esimene Eesti Põlevkivitööstus nimetati 1944. aastal ümber „Esimeseks Eesti Põlevkivitööstuseks Kohtla-Järvel“.
Akadeemiline Rohuteaduse Selts
Akadeemiline Rohuteaduse Selts oli aastatel 1924–1940 Eestis tegutsenud rohuteadlasi ühendav selts.
Juhus (film)
Sisu
Kolmandal juhul jääb Witek rongist maha. Raudteejaamas kohtab ta oma kursusekaaslast Olgat, kellega nad varsti abielluvad. Witek lõpetab ülikooli ja asub tööle arstina, poliitiline tegevus ei huvita teda üldse.
Akadeemiline Rohuteaduse Selts
Akadeemilise Rohuteaduse Seltsi ja Eesti Rohuteadlaste Ühingu kuukiri oli Eesti Rohuteadlane.
Seltsi õigusjärglaseks peab ennast Eesti Akadeemilise Farmaatsia Selts (EAFS), mis asutati 2006.
Karjäär (mäendus)
Maailma suurim karjäär on Hull-Rusti karjäär Minnesota lähedal, kus esimene kaevamine tehti 1895. aastal. Karjäär on 8 km pikk, 3,2 km lai ja 180 m sügav. Kogu karjäär asub 8,1 km² suurusel alal. Karjääri tegutsemisaja vältel on sealt välja veetud 700 miljonit tonni kaevist.
pisi|Hull-Rusti karjäär
Ajalugu
Kivide ja muude materjalide kaevandamise meetodid on järk-järgult muutunud alates esimestest karjääridest Aswani piirkonnas Egiptuses, kus tehti kaevetöid. Algselt kasutati karjäärides haamreid, kirkasid ja meisleid/peitleid, mis olid valmistatud kas kivist või mõnest sellisest metallist nagu pronks ja raud.
Karjääre loodi ka kogukondades, kus ei eksisteerinud kivist ehitisi. Näiteks Lakota kultuur ei kaevandanud selleks, et ehitada maju ja monumente, vaid et toota rahu- ja tseremooniapiipe. Rahupiibud olid valmistatud metamorfsest kivimist, mida kutsuti nimedega catlinite või pipestone. Rahupiipudel oli oluline osa hõimudevahelistel koosistumistel ning otsuste langetamisel.
Karjäärisaaduste kasutamine ehitusmaterjalidena nõudis palju rohkem tööd ja energiat, kuna materjal tuli karjäärist välja vedada käsitsi. Samuti veeti kive karjääridest välja köite, puust kelkude ja palkide abil. See protsess kaasas endaga tuhandeid orje ja muid töölisi.
Näiteks Lihavõttesaare kujude kaevandamisega, tahumise ja transpordiga pidi olema seotud terve kogukond. Kujude valmistamiseks vajatavad kivid saadi teisest saare otsast, ühest ainsast karjäärist. Kõige raskem tahutud kujutis kaalub 86 tonni ja teadlased püüavad ikka veel uurida, kuidas need kivid sinna transporditi.
Rajamine
Karjääri rajamisele eelnevad erinevad geoloogilised otsingud ja uuringud, maa-ala ettevalmistamine nagu näiteks metsa, võsa, hoonete jms. kõrvaldamine ning teised eeltööd. Seejärel maardla avatakse ning järgnevad paljandus-, koristus- ja rekultiveerimistööd. Paljandustöödega eemaldatakse maarde peal olevad maaret piiravad kivimid (katend), koristustööd seisnevad maarde vahetus kaevamises, rekultiveerimistöödega taastatakse karjääri rajamisel rikutud maade taaskasutatavus.
Avamis-, paljandus-, koristus- ja rekultiveerimistööde tehnoloogia sõltub peamiselt kaevandatavate kivimite kõvadusest. Samuti on olulised faktorid ka maarde paiknemise sügavus ja ulatus, katenditegur ning erinevad ökoloogilised nõuded.
Puistangute ja kaevandatud alade rekultiveerimisel kujundatakse sobivad pinnavormid. Seejärel taimestatakse need, rajatakse veekogud, ehitatakse teed ja hooned. pisi|Söekaevandus Indias
Tehnika
Katend tõstetakse ekskavaatoriga või veetakse puisturi, konveieri või veokitega kaevandatud alale või karjääri piirest välja. Katendi paigutamisega seoses olevaid töid nimetatakse puistetöödeks. Puistangu kujundamiseks kasutatakse peamiselt puistangusahku, buldoosereid, ekskavaatoreid ja skeepereid. Kaevise vedamiseks kasutatakse diisel-, trolli- või gaasiturbiinkallureid, lint- või plaatkonveiereid, puistureid, raudteid ja köisteid.
Suuremõõtmelised kivid ja agregaadid
Erinevaid tüüpi kive kaevandatakse eri eesmärkidel. Kaks peamist tüüpi on suuremõõtmelised kivid ja agregaadid. Suuremõõtmelisi kivisid kasutatakse majade ja monumentide ehitamisel või siis majade kaunistamisel. Samuti valmistatakse neist ka köögimööblit ja majade katuseid. Agregaatideks kutsutakse liiva, kruusa või muud suurematest kividest purustatud materjali. Agregaate kasutatakse tavaliselt ehitustel, kus on vaja saavuta stabiilne aluspind nagu näiteks teede või raudteede ehitusel. Agregaate kasutatakse samuti asfaldi- ja betoonitööstuses. Et materjal oleks kättesaadavam, rajatakse tavaliselt asfaldi- ja betoonitehased karjääride juurde. Asfalti kasutatakse teede ehitamisel ja see on õline materjal, mis on segatud kokku agregaatidega. Betoon, mis leiutati vanas Roomas, on segu kleepuvast tsemendist ja agregaatidest. Roomlased kasutasid betooni ja agregaate, et ehitada tohutuid teid ja akvedukte, millest paljud on veel tänaseni säilinud.
pisi|Tammemäe liivakarjäär Maavarasid, mida kaevandatakse karjäärides:
Jääkreostus
Jääkreostuse allikateks võivad olla suletavate kaevanduste tootmisterritooriumil asuvad kütuste, määrdeõli ja kemikaalide laod või hoidlad (nii maapealsed kui ka maa-alused). Seal võib olla säilinud või pinnasesse imbunud jääkmaterjale. Samuti võib jääkreostuse allikateks veel olla kaevanduste territooriumile rajatud prügilad ning kasutusest väljaminevad jõutrafod ja trafoõlid. Prügilates võib olla saepuru, puidujäätmeid, vanarehve, ehitusprahti, koristusjäätmeid ja teisi loodust reostavaid elemente. Taolised prügilad on pinnasereostuse suhtes kõrgendatud ohuallikateks, kust võib vette sattuda mitmesuguseid kemikaale, õlisid, diislikütust jne. Sellepärast tuleb nad sulgeda ja reostunud pinnas puhastada.
Karjäärijärved
Mahajäetud karjääridest võivad veega täitumise korral saada tehisjärved. Mahajäetud karjääride peamisteks veega täitumise allikateks on põhjavesi ja sademetevesi. Paljud sellised tehisjärved on selgeveelised ja sügavad, pakkudes ujumisvõimalusi nii inimestele kui ka veeloomadele (konnad, linnud). Mõnikord on mahajäetud karjääride põhjas kaevandamistehnikat, mille tõttu on nad ujumiseks ohtlikud.
keskel|pisi|800px|Mahajäetud paekivikarjäär Rummus
Leopold-Rudolf Betté
Leopold-Rudolf Betté (alias Antonio Williams Alejandro; 8. veebruar 1907 Tallinn – 15. november 1962 Tallinn) oli Eestist pärit seikleja, kes muuhulgas osales vabariiklaste poolel Hispaania kodusõjas.
Deinarchos
Deinarchos oli pärit Korintosest, tema isa nimi oli kas Sostratos või Sokrates. Varakult asus ta elama Ateenasse. Et osavõtt poliitilisest elust oli talle kui metoigile keelatud, tegutses ta alates 336. või 335. aastast eKr logograafina, koostades teistele kõnesid. Ta õppis Theophrastose ja Phaleroni Demetriose juures.
Leopold-Rudolf Betté
Ta põgenes 31. juulil 1929 laevajänesena Tallinnast Prantsusmaale. Ta astus Prantsuse Võõrleegioni, kuid põgenes Mehhikosse. Ta saadeti tagasi Prantsusmaale, kus pidi 1930. aastal uuesti minema teenima Võõrleegioni.
Deinarchos
Deinarchose kõnesid on säilinud kolm: "Demosthenese vastu" ("Κατὰ Δημοσθένους"), "Aristogeitoni vastu" ("Κατ' Ἀριστογείτονος") ja "Philoklese vastu" ("Κατὰ Φιλοκλέους"). Need kõik on peetud Makedoonia üliku Harpalose rahavarguse ja pistiseandmisega seotud kohtuasjades 324. aastal eKr.
Leopold-Rudolf Betté
Ta teenis Prantsuse Võõrleegionis kokku aastatel 1929–1935.
Deinarchos
Deinarchose kõnede ülesehitust ja stiili, muu hulgas Demosthenese ja teiste kõnemeeste plagieerimist ja liigselt ründavat hoiakut on tihti kritiseeritud. Hilisemate autorite hulgas olid tema kõned siiski populaarsed.
Leopold-Rudolf Betté
Ta osales 1936. aastast vabariiklaste poolel Hispaania kodusõjas (rühmaülem, kapten). Pärast sõja lõppu oli ta aastatel 1939–1954 Hispaanias vangis. Kuna Mehhiko toetas Hispaania kodusõjas vabariiklasi, esines ta vangistamisel oma kunagisele Mehhikos viibimisele toetudes Mehhiko kodanikuna.
Deinarchos
Poliitiliselt pooldas Deinarchos oligarhiat Makedoonia kontrolli all. Phaleroni Demetriose võimu ajal (317–307 eKr) oli Deinarchosel üsna suur poliitiline mõjuvõim ning ta elas jõukalt. Pärast Demetriose kukutamist ja demokraatia taastamist Demetrios Poliorketese poolt mõisteti Deinarchos aga surma ning ta läks pagendusse Chalkisesse Euboia saarele. Umbes 292 sai ta tänu oma sõbrale Theophrastosele Atikasse tgasi tulla.
Leopold-Rudolf Betté
Ta taotles 1953. aastal enda saatmist Tšehhoslovakkiasse, kuid sealt keelduti talle andmast sissesõiduviisat. Ta vabastati 27. aprillil 1954 vangist ja saadeti salaja Prantsusmaale. Ta taotles seal enda saatmist Nõukogude Liitu, mille sissesõiduviisa sai ta 1956. aastal.
13. veebruaril 1956 saabus ta Tallinna ja paigutati Pääsküla tuberkuloosihaiglasse. Personaalpensionär alates 1959. aastast.
Mälestused
Tema mälestused pealkirjaga "Ma langesin vangi Hispaanias" avaldati postuumselt Antonio Williams Alejandro nime all 1989. aastal. Raamatut toimetasid ja kommenteerisid ajaloolasena Kaido Jaanson ja hispaania filoloogina Jüri Talvet.
Isiklikku
Tema vanemad olid prantsuse päritolu kaupmees Leopold Betté ja Luisa Lorenz.
Tema ema jäi pärast 1. detsembri riigipöördekatses osalemist teadmata kadunuks. Tema isa läks koos ülejäänud perekonnaga 1939. aastal Umsiedlungi käigus Saksamaale.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Ken Torn
Ken Torn (sündinud 22. septembril 1993 Saaremaal Kuressaares) on Eesti autorallisõitja.
2018. aastal võistles ta autoralli MM-sarjas Juunior WRC klassis. Paralleelselt olid JWRC osalejad ka WRC-3 klassi nimekirjas, kus lisaks Tornile kogus punkte ka tema registreerinud Eesti meeskond OT Racing. Oma võistlusklassis võitsid koos kaardilugeja Kuldar Sikuga Soome ralli.
Alates 2019. aastast sõidab Torn European Rally Championship (ERC) sarjas.
2020. võitsid Ken Torn ja kaardilugeja Kauri Pannas European Rally Championship (ERC) sarja ning nad krooniti ERC3 Junior klassi Euroopa meistriteks.
Pjotr Bolotnikov
Pjotr Bolotnikov (8. märts 1930 – 20. detsember 2013) oli vene kergejõustiklane.
Ta tuli 10 000 meetri jooksus 1960. aasta Rooma mängudel olümpiavõitjaks ja 1962. aastal Euroopa meistriks.
10 000 meetri jooksu maailmarekord oli tema nimel 15. oktoobrist 1960 kuni 18. detsembrini 1963.
Kadrina valla raamatukogu
1912. aastal asutatud raamatukogu, mis aastakümneid töötas 1930. aastal valminud rahvamajas, asub alates 1997. aasta aprillist omaette majas aadressil Viru 2, endises külanõukogu hoones.
2002. aastal ühendati Kadrina raamatukoguga ümberkaudsed väiksemad raamatukogud ning Kadrina raamatukogust sai juhtiv ja koordineeriv keskus Hulja, Kihlevere ja Vohnja filiaali ning Ridaküla laenutuspunktiga. 2006. aastal liitus filiaalina ka Viitna raamatukogu.
Raamatukogu juurde 1975. aastal loodud Eesti NSV raamatusõprade ühingu Kadrina algorganisatsioonist (eestvedajad Hilja Hunt, Tiiu Uusküla ja alates 1978. aastast Ene Heide) kasvas 2009. aastal välja MTÜ Kadrina Kirjandusklubi. Klubi asutajaliikmed olid Jaanus Reisner, Ene Heide ja Tiiu Kaare.
Kadrina valla raamatukogu direktor on alates 2002. aastast Ene Heide, kes varem (aastast 1978) töötas Kadrina raamatukogu juhatajana.
Ajalugu
Esimene eestikeelne laenuraamatukogu asutati Kadrinas 1897. aastal vennastekoguduse palvemajja (ehitati aastal 1852; asus praeguse Pargi tänava alguses). Kogu koosnes vaimuliku sisuga teostest, neid laenutati tasu eest: raamatu paksuse järgi oli hind 3–5 kopikat, aastas kogunes 620 laenutust. Aastatel 1897–1913 oli laenutajaks õde Paula (Pauline Johanna Heinrichson). Kui ta haigestus ja 1913. aastal Kadrinast lahkus, kanti raamatud laiali ja see raamatukogu lõpetas tegevuse.
1907. aastal loodi Kadrina haridusselts, mille eestvedajaiks olid Undla vallakirjutaja Aleksander Krimm, kirikuõpetaja Johannes Heinrich Luther jt. 1912. aastal loodi seltsi juurde tasuline raamatukogu vene-, saksa- ja eestikeelse kirjandusega. Aastast 1914 oli haridusseltsi raamatukogu korraldaja Jaan Lemnits.
Praegune Kadrina valla raamatukogu kasvas välja Kadrina haridusseltsi raamatukogust ja sai ametliku alguse 7. aprillil 1912. Algul moodustasid haridusseltsi liikmed oma lugejate ringi, kuhu kuulus paarkümmend inimest: ümberkaudsed koolmeistrid, T. Uttendorf, A. Schneider, J. Rumbach, Kadrina elanikud Liisa ja Aleksander Krimm, August Saukas, August Saaga jt. Iga ringi liige tõi kaasa ühe raamatu ja maksis sissemaksuks ühe rubla. Kogunenud raha eest osteti raamatuid lisaks. Kogu asus haridusseltsi koolimaja õpetajate toas, laenutajaks oli õpetaja August Schneider. Ringi liikmed said raamatuid tasuta, teised pidid alguses maksma ühe rubla aastas (nt 1927. aastal oli lugemistasu 15 marka), laenutusaeg oli kaks nädalat ja viivis nädala eest viis kopikat. Esimestel aastatel moodustasid lugemismaks ja viivised ainsa sissetuleku, mille eest saadi uusi raamatuid osta, aga raamatuid ka annetati. 1921. aastal otsustati anda kogu haridusseltsi peo sissetulek – 4000 marka – raamatukogu kogude täiendamiseks. Edaspidi saadi haridusseltsilt toetust vähe, sest seltsi raha läks rahvamaja ehitamiseks.
Esimesed raamatud olid valdavalt eestikeelsed: Tammsaare "Noored hinged", Särgava-Petersoni "Paised", Vilde "Külmale maale", Metsanurga "Isamaa õilmed" jt. Raamatute keskmine ringlussagedus oli uuema ilukirjanduse puhul 10,5 aastas, raamatuid aga, mis olid ilmunud enne 1906. aastat, laenutati keskmiselt kuus korda aastas. Töö raamatukogus oli tasuta. On teada, et raamatud osteti lahtiste lehtedena, köita lasti need Tartus Postimehe köitekojas või Rakvere vangimajas, hiljem Imastu invaliididekodu raamatuköitmise töötoas.
Saksa okupatsiooni ajal aastail 1917–1918 töötas raamatukogus Linda Sookle, 1918–1920 Helmi Heinpalu. 1930. aastal sai valmis rahvamaja, kus leiti ruumi ka raamatukogule. Seal töötas raamatukogu üle 60 aasta (vahepeal küll mõnda aega ka vastasmajas). Teise maailmasõja ajal oli raamatukogu paar aastat suletud, sest ruumides töötas sakslaste staap. Kadrina raamatukogus asus 1943. aastal tööle Anette Spirka (kuni 1947), tema järeltulijaiks olid Benita Peil (1947–1950) ja Vaike Kalind (1950–1984). Aastail 1948–1994 kuulus Kadrina raamatukogu juurde Neeruti haruraamatukogu, kus pikka aega (1952–1982) töötas juhatajana Else Wunderlich.
1974. aastal liideti raamatukogude tsentraliseerimise käigus kõik Kadrina raamatukogu raamatud Rakvere keskraamatukogu varade hulka – ja aastaid hiljem tuli raamatukoguhoidjail kõik eksemplarid uuesti oma kogu varadena arvele võtta. Raamatufondis oli siis 15 289 eksemplari, lugejaid 769.
Raamatukogu juures tegutses aastail 1971–1986 Eesti Looduskaitse Seltsi Rakvere osakonna Kadrina sektsioon, mida juhtis raamatukoguhoidja Vaike Kalind. Koos korraldati mitmeid üritusi. Aktiivsemad osalejad olid Elsa Kadak, Salme Döring, August Piiskoppel, Hilja Unt, Alic Ivask, Valve Olesk, Enn Loik, Õie Sauks jt.
1975. aastal loodi raamatukogu juurde Eesti NSV raamatusõprade ühingu Kadrina algorganisatsioon, millest kasvas välja 2009. aastal MTÜ Kadrina Kirjandusklubi. Raamatusõprade ühingu Kadrina algorganisatsiooni tegevuse initsiaator oli Hilja Hunt, hiljem Tiiu Uusküla ja alates 1978. aastast on Ene Heide. MTÜ Kadrina kirjandusklubi asutajaliikmed olid Jaanus Reisner, Ene Heide, Tiiu Kaare.
1978. aastal pärast Viljandi Kultuurikooli lõpetamist suunati Ene Heide (Loo) Kadrina raamatukogu juhataja ametikohale. 2002. aasta algusest töötab Ene Heide ühendatud Kadrina valla raamatukogu (Kadrina, Hulja, Kihlevere, Viitna, Vohnja) direktorina.
1981. aastal koos Lääne-Virumaa keskraamatukogu abiga valmis kaartkataloog, mis peegeldas täielikult Kadrina raamatukogu kogusid. Varem Kadrina raamatukogul kataloog puudus ja seega polnud ka kogudest täpset ülevaadet.
1991. aastal läks raamatukogu Kadrina vallavalitsuse alluvusse.
pisi|left|Kirjandusõhtu Kadrina raamatukogus 1997. aastal 1994. aastal likvideeriti Neeruti haruraamatukogu ja Anneli Sild (Eller) asus raamatukoguhoidjana tööle Kadrina raamatukogusse (aastani 2005).
1995. aastal pakuti raamatukogule võimalust kolida Kadrina külanõukogu endistesse ruumidesse Viru tn 2 asuvas 1974. aastal ehitatud majas. Samal aastal asus raamatukokku bibliograafina tööle Tiiu Kaare, kes praegu on ametis Kadrina valla raamatukogu peaspetsialistina. 1997. aastal pärast maja remonti kolis raamatukogu oma praegusse asukohta. Muutus ka nimi: senisest Kadrina raamatukogust sai Kadrina valla raamatukogu.
pisi|Kadrina raamatukogu fassaadi renoveerimine 2012. aastal 2001. aastal alustati ettevalmistusi valla raamatukogude ühendamiseks ja 2002. aastal ühendati ühtseks vallaraamatukoguks Kadrina, Hulja, Kihlevere ja Vohnja raamatukogu. Kadrina raamatukogust sai juhtiv ja koordineeriv keskus, teised raamatukogud muutusid filiaalideks. Direktoriks määrati Ene Heide. Et raamatukogudest oldi Eestis esimesed ühinejad, tuli hiljem jagada kogemusi ka teistele maakondadele ja valdadele. Juba samal aastal käisid valla raamatukogu ühendatud süsteemi uudistamas Paldiski õpetajad, külalised Soomest, Rootsist, Norrast ja raamatukogutöötajad Harjumaalt.
2006. aasta aprillis avati Viitnal Lahemaa rahvuspargi endistes kontoriruumides Kadrina valla raamatukogu Viitna filiaal.
2008. aastal uuenes raamatukoguprogramm URRAM: nüüd võimaldas see jagada lugejatele kasutajatunnuseid ja paroole programmi sisenemiseks.
2009. aastal loodi raamatukogu juurde MTÜ Kadrina Kirjandusklubi, mille asutajaliikmed olid Jaanus Reisner, Ene Heide ja Tiiu Kaare. Raamatukogu lugejapiletina hakati kasutama ID-kaarti.
2011–2012 renoveeriti ja sisustati tänu LEADER toetusele maja II korruse ruumid. Riigieelarvest saadud rahaline abi andis koos valla toetusega võimaluse renoveerida hoone fassaad: maja soojustati, krohviti, värviti, ehitati uued varikatused ja trepid.
2013. aastal mindi üle raamatukoguprogrammi URRAM uuele versioonile U3, mis tekitas töös palju tõrkeid. KOP projekti toetusega digitaliseeriti üle 30 aasta raamatukogus hoitud Kadrina EPT vanad filmid. Valminud reklaamfilmi esilinastusel raamatukogu saalis käidi välja mõte luua kirjandusklubi juurde kinoklubi, mis peagi sai ka teoks.
Aastail 2014–2016 ehitati raamatukogule invatee ja paigaldati spetsiaalne uksekell, ehitati invatualett, remonditi ja sisustati raamatukogu fuajee, asfalteeriti raamatukogu õueala, rajati välisvalgustus ja tehti sanitaarremont 1. korrusel. 2015. aastal kinnitati Kadrina vallavolikogu määrusega Kadrina valla raamatukogu arengukava aastateks 2016–2019.
2016. aastal valiti Kadrina valla raamatukogu aasta parimaks raamatukoguks Lääne-Virumaal.
2017. aastal rajati laenutuspunkt Ridakülla ja laiendati kinoklubi tegevust Huljale.
2018. aastal korraldati liikumispuudega inimestele koduteenindus ja kaks korda kuus teenindus Kadrina hooldekodu eakatele.
2019. aastal kinnitati vallavolikogu määrusega valla raamatukogu arengukava aastaiks 2020–2023. Raamatukogu välistrepile paigaldati raamatute tagastuskast (valmistas OÜ Kolm Pluss Üks).
2020. aastal pälvis Kadrina valla raamatukogu Lääne-Virumaa aasta õpiteo eripreemia. Koroonapandeemia tõttu katsetati edukalt kontaktivaba laenutuse võimalusi.
Raamatukogu on Kadrinas läbi aegade olnud üks kohaliku kultuurielu eestvedajaid. Viimased tosinkond aastat on tänu projektidest-programmidest taotletud toetustele korraldatud iga aastaga üha rohkem kõikvõimalikke kohtumisõhtuid, näitusi, õppereise jm sisukaid kultuuriüritusi, mis on kogukonnale tasuta.
UV/Vis-spektroskoopia
pisi|Beckman DU640 UV/Vis-spektromeeter Ultravioletne-nähtav spektroskoopia ehk ultravioletne-nähtav spektrofotomeetria (UV/Vis ehk UV-Vis) on absorptsiooni- või peegeldusspektroskoopia ultravioletses (190–400 nm) ja nähtavas (400–800 nm) spektrialas. See tähendab, et kasutatakse valgust nähtavas ja sellele lähedal asuvas (lähi-UV ja lähiinfrapuna (NIR)) vahemikus. Absorptsioon või peegeldus nähtavas alas on otseselt seotud analüüsitava kemikaali värviga. Selles elektromagnetilise spektri regioonis toimub molekulides elektronergastus. See meetod on komplementaarne fluorestsentsspektroskoopiaga. Fluorestsents toimub relaksatsioonil ergastatud olekust põhiolekusse. Absorptsioon tekib ergastusel põhiolekust ergastatud olekusse.
Rakendused
pisi|300px|UV/Vis-spektri näide UV/Vis-spektroskoopiat kasutatakse tavapäraselt analüütilises keemias erinevate analüütide määramiseks. Sellisteks analüütideks on siirdemetallide ioonid, konjugeeritud orgaanilised ühendid ja bioloogilised makromolekulid. Analüüs tehakse tavaliselt lahuses.
Beeri-Lamberti seadus ütleb, et lahuse neelduvus on võrdeline absorbeeriva aine kontsentratsiooni ja lahusekihi paksusega. Fikseeritud lahusekihi paksuse korral on UV/Vis-spektroskoopiaga võimalik määrata neelava aine kontsentratsioon lahuses. Selleks on vaja teada, kui kiiresti neelduvus muutub kontsentratsiooni suurenemisel. Seda saab leida molaarsete neeldumiskoefitsientide tabelitest või määrata kalibreerimisgraafikult.
UV/Vis-spektromeetrit saab kasutada HPLC (kõrgefektiivne vedelikkromatograafia) detektorina. Analüüdi olemasolu annab signaali, mis on proportsionaalne kontsentratsiooniga. Täpsete tulemuste saavutamiseks on vaja analüüdi signaali tundmatus lahuses võrrelda referentsaine signaaliga. See lähenemine sarnaneb kalibreerimisgraafiku meetodiga.
Beeri-Lamberti seadus
UV/Vis-spektroskoopias kasutatakse enamasti lahuses ultravioletset või nähtavat kiirgust neelava aine kontsentratsiooni määramiseks Beeri-Lamberti seadust:
A=log10 (I0/I) = ε*c*L
Neelduvust ja ekstinktsioonikoefitsienti defineeritakse mõningatel juhtudel naturaallogaritmiga kümnendlogaritmi asemel.
Beeri-Lamberti seadus on kasulik paljude ühendite karakteriseerimisel, aga samas ei ole universaalselt rakendatav kõikide ainete jaoks. Palju keerulisem kontsentratsiooni ja neeldumisteguri vaheline sõltuvus võib esineda näiteks väga suurte, keeruliste orgaaniliste molekulide (ksülenooloranž, toluüleenpunane jt.) korral.
Praktilised kaalutlused
Beeri-Lamberti seadusel on teatud nõuded, mis peavad olema eksperimentaalselt tagatud. Proovi keemiline koostis ja füüsikaline keskkond võivad muuta ekstinktsioonikoefitsienti. See tähendab, et proovi keemilised ja füüsikalised tingimused peavad ühtima referentsmõõtmiste omadega, et tagada tulemuste õigsus.
Põhjamaade Energiauuringute Keskus
Põhjamaade Energiauuringute Keskus (inglise keeles Nordic Energy Research, rootsi keeles Nordisk Energiforskning) on Põhjamaade Ministrite Nõukogu alluvuses töötav organisatsioon, mis toetab Põhjamaade energiaalast koostööd ja rahastab selles vallas tehtavaid uuringuid.
UV/Vis-spektroskoopia
UV/Vis-spektromeeter
Instrumenti, mida kasutatakse UV/Vis-spektroskoopias, kutsutakse UV/Vis-spektromeetriks (UV/Vis-spektrofotomeeter). Instrument mõõdab proovi läbiva valguse intensiivsust (I) ja võrdleb seda valguse intensiivsusega enne proovi läbimist (I0). I/I0 suhet nimetatakse läbilaskvuseks ja seda väljendatakse tavaliselt protsentuaalselt (%T). Neelduvus (A) sõltub läbilaskvusest:
A = −log (%T/100%)
UV/Vis-spektromeetrit on võimalik seadistada peegelduse mõõtmiseks. Sel juhul mõõdab spektromeeter proovist peegeldunud valguse intensiivsust (I) ja võrdleb seda referentsmaterjalilt (nt valge plaat) peegeldunud valguse intensiivsusega (I0). I / Io suhet nimetatakse peegeldusteguriks ja seda väljendatakse protsentuaalselt (%R).
Spektromeetri põhilised osad on valgusallikas, proovikamber, monokromaator, et eraldada erineva lainepikkusega valgus ja detektor. Kiirgusallikaks on tihti volfram hõõgniit (300–2500 nm), deuteeriumlamp, mis annab pidevat kiirgust ultravioletses alas (190–400 nm), ksenoonlamp, mis on pidev lainepikkustel 160–2000 nm, ja viimasel ajal ka valgusdioodid (LED) nähtava valguse jaoks. Detektoriks on tavaliselt fotoelektronkordisti, fotodiood või fotodioodide rivi. Fotodioode ja fotoelektronkordistit kasutatakse skaneeriva monokromaatoritega, mis filtreerivad valgust nii, et ainult kindla lainepikkusega valgus jõuab detektorisse samal ajal. Skaneeriv monokromaator liigutab difraktsioonivõret läbi kõikide lainepikkuste nii, et intensiivsust on võimalik mõõta lainepikkuse funktsioonina. pisi|Lihtsa ühekiirelise spektromeetri skeem Spektrofotomeeter võib olla kas ühe- või kahekiireline. Ühekiirelises instrumendis läbib prooviküvetti kogu pealelangev valgus. Io mõõdetakse proovi küvetikambrist eemaldades. See on kõige varajasem spektromeetri tüüp, mis sellegipoolest leiab laialdast kasutust õppe- ja tööstuslaborites.
Kahekiirelises instrumendis jagatakse valguskiir enne proovini jõudmist kaheks. Üht kiirt kasutatakse referentsiks ja teine läbib proovi. Referentskiire intensiivsus loetakse 100% läbitavuseks (neelduvus puudub) ja saadud mõõtetulemus on nende kahe kiire intensiivsuste suhe. Mõnel kahekiirelisel instrumendil on kaks detektorit (fotodioodi) ning referentskiire ja proovi läbiva kiire intensiivsus mõõdetakse samal ajal. Teist tüüpi instrumentides läbivad mõlemad kiired katkestit, mis laseb korraga läbi ainult ühe kiire. Detektor mõõdab kordamööda proovi läbiva kiire ja referentskiire intensiivsust. Katkesti tsüklis võib olla üks või mitu tumedat intervalli. Sel juhul on võimalik mõõdetud intensiivsusi korrigeerida eraldades nendest tumeda intervalli intensiivsuse.
Valmistatud on ka spetsiifilisi instrumente. Nende hulka kuuluvad näiteks spektromeetrid, mis on ühendatud teleskoopidega, et mõõta astronoomilisi karakteristikuid. UV/Vis-nanospektromeetritega saab ilma küvettideta mõõta väga väikseid proovikoguseid (alates 0,3 µl). UV/Vis-mikrospektromeeter koosneb UV/Vis-mikroskoobiga ühendatud UV/Vis-spektromeetrist.
Põhjamaade Energiauuringute Keskus
Toetatakse ühisprojekte, mis edendavad uuendusmeelseid, keskkonnasäästlikke ja jätkusuutlikke lahendusi, sealhulgas taastuvenergia, energia tootmise ja kasutamise tõhustamise, vesinikuenergia kasutuselevõtu, energiaturgude integreerimise ja kliimamuutuste uurimise vallas.
Põhjamaade Energiauuringute Keskus tegeleb lisaks rahastamisele ka projektide kooskõlastamise ja nõustamisega.
Põhjamaade energiauuringute programmi alustati 1985. aastal; 1999. aastal loodi selle põhjal Põhjamaade Energiauuringute Keskus.
Keskuse peakorter asub Oslos. Keskuse tegevjuht on Klaus Skytte. Varem on seda juhtinud näiteks Anne Cathrine Gjærde.
Põhjamaade Energiauuringute Keskus toimib koos NordForski ja Põhjamaade Innovatsioonikeskusega Põhjamaade Tippteaduse Algatuse sekretariaadina.
Ohustatud taimekoosluste seire
Ajalugu ja ülesehitus
Haruldaste ja ohustatud taimekoosluste seire alamprogramm algas 1994. aastal. 2005. aastal võeti ohustatud taimekoosluste seire allprogrammis kasutusele uus seiremetoodika, mille eesmärk on anda ülevaade Natura 2000 alade ja elupaigatüüpide seisundist. Vaatlustel lähtutakse seisundi hinnangust, mis annab ülevaate kooslusse kuuluvate haruldaste ja ohustatud liikide, nende populatsioonide ja koosluste endi kui terviku seisundi kohta. Seire käigus täidab seiretööde läbiviija vastavale kooslusetüübile väljatöötatud andmevormi, kuhu märgitakse uuritava ala looduskaitseline väärtus, hinnang selle funktsioonide säilimisele, ala ohustatusele, olemasoleva inimmõju laad ja tugevus. Selline seiremeetod annab pideva ülevaate elustiku seisundist: milliste liikide ja koosluste seisund on stabiilne, millistel paranev ja millistel halvenev. Lisaks võimaldab seisundiseire varakult teada anda olulistest muudatustest eluslooduses, hoiatada ohtlikest tendentsidest või mõjuritest, mis võivad viia liikide või koosluste kadumiseni.
Rannaniidud
Niitude seisundi hindamiseks kasutatakse põhijoontes 2006. aastal Rein Kalamehe koostatud juhendit ja ankeeti. Ankeedi täitmiseks ja seisundi hindamiseks käiakse kogu niiduala läbi. Kui ala on ühesuguse majandamisrežiimiga (karjatatav, niidetav või mittemajandatav), täidetakse ainult üks ankeet, kui see aga niidu ulatuses varieerub, täidetakse iga erineva kontuuri kohta eraldi ankeet. Ankeedi täitmiseks valitakse vaadeldava kontuuri keskel või kõige iseloomulikumas kohas nn kindelpunkt, mille GPS-koordinaadid kantakse ankeedile. Ankeedil märgitakse muuhulgas metsatukkade, põõsastiku ja lageda niidu katvus, majandamise puudulikkuse või puudumise tulemusel vohama hakanud liigid ja nende leviku viis, rohukamara ja samblarinde katvus, niiskusrežiimi iseloom, sobivus niitmiseks, inimmõju (selle all ka kuivendamine, niitmine, karjatamine), looduskaitseline hinnang, seisundi üldine hinnang, kaitsekorralduslikud soovitused ja erilised tähelepanekud.
Luhaniidud
Kõikide valitud seirealade puhul on tegu kaitse- või hoiualade piiresse jäävate kooslustega. Seiremetoodika põhineb Rein Kalamehe üldisel seiremetoodikal, mida on pisut muudetud. Igal seirealal valitakse kindelpunkt, mille koordinaadid määratakse GPS-seadmega ja mille ümber kirjeldatakse kooslus 50 m raadiuses. Seda piirkonda nimetatakse võtmealaks. Kindelpunktide arv sõltub seireala suurusest, ligipääsetavusest jms. Kordusseire puhul tuleb otsida üles kindelpunkt ja võrrelda tulemusi eelmistega. Võtmealade piirid ei pruugi alati olla ümmargused ja 50 m raadiusega, vaid võivad sõltuvalt liigilisest koosseisust olla suuremad või väiksemad. Võtmealadel pannakse kirja seal leiduvad soontaimeliigid ja määratakse nende arvukus viie palli skaalal. Lisaks kasutatakse koosluste kirjeldamisel hinnangulisi parameetreid, nagu näiteks kasvukohatüübi määrang, loodusdirektiivi elupaigatüübi määrang ja seisundihinnangud, metsatukkade osakaal, põõsastiku osakaal, lageda niidu osakaal, puu- ja põõsarinde liigiline koosseis ja liituvus, muutused rohustus, rohukamara protsent, rohurinde keskmine kõrgus, niiskusrežiimi hinnang, sobivus niitmiseks, hinnang inimmõjule, koosluse seisundi väärtus, floristiline väärtus, esteetiline väärtus. Põõsastiku, lageda niidu ja metsatukkade osakaalu hinnatakse ortofoto abil. Kui leitakse kaitsealune liik, siis edastatakse selle leiukoht ainult siis, kui keskkonnaregistris seda leiukohta veel pole.
Tondi Tennisekeskus
Tondi Tennisekeskus (ametlikult FORUS Spordikeskus Tondi; endise nimega Tere Tennisekeskus) on Tallinnas aadressil Sõjakooli tänav 10 asuv tennisekeskus.
Ohustatud taimekoosluste seire
Aruniidud
Puisniitude ruuduseiret alustati 1994. aastal Kalevi Kulli välja töötatud metoodika alusel. Selleks rajati valitud puisniitudele püsiseirealad, kasutades ühe ruutmeetri suurusi püsiruute. Praegu kasutatav ruuduseire metoodika ja alade valik pärineb aastast 1999, kuid metoodikat muudeti veidi 2007. aastal. Algse metoodika töötas välja tollane seirekoordinaator Anneli Palo. Aastatel 1999–2006 jagati ruutmeeter neljaks ja iga veerandi kohta koostati eraldi liiginimekiri koos ohtruse hinnangutena. Alates 2007. aastast ruutmeetrisi prooviruute väiksemaks ei jagata. Igal aastal seiratakse nelja puisniitu ja kuivõrd ruuduseire alasid on 20, jõutakse samale puisniidule viie aasta tagant. Ruuduseire puisniidud valis välja Toomas Kukk vastavalt Anneli Palo juhistele: kümme majandatavat, viis mahajäetud ja viis taastatavat puisniitu. Enamasti rajati seirealad varasemate seirealade asupaikadesse, kuid rajati ka uusi seirealasid. Põhiseireruudu (50 x 50 m) nurgad on määratud koordinaatidega ja lisaks sellele on mõõdetud nende kaugused looduses äratuntavatest puudest, kividest ja muudest objektidest. Põhiseireruudul analüüsitakse enam-vähem juhuslikult niidualadele paigutatud 20 ruutmeetrisuurust prooviruutu. Igas ruudus määratakse visuaalselt, abivahenditeta soontaimede ohtrus, rohurinde alumine ja ülemine kõrgus sentimeetrites, rohustu üldkatvus ning sammalde üldkatvus. Alumine kõrgus tähendab suurema osa rohustu lehtede kõrgust, ülemine kõrgus aga ruudul kasvavate kõige kõrgemate taimede maksimaalset kõrgust sentimeetrites. Seisundiseire algas 2005. aastal, mil kasutati Rein Kalamehe välja töötatud metoodikat esimest aastat. Seisundiseire alade valimi tegi Riina Martverk 2005. aastal ja täiendava valiku aladest moodustas ta mõned aastad hiljem. Seisundiseire alade seast tuleb igal aastal seiramiseks valida kümme puisniitu, neli lubjarikast ja neli lubjavaest niitu. Seisundiseire aladel täidetakse seireankeet ja tehakse vajalikud fotod. Alates 2015. aastast on lisaks puis- ja aruniitudele vaja seirata ka viie kaitsealuse taime leiukohti: kaunis kuldking, püst-linalehik, aasnelk, valge tolmpea ja punane tolmpea. Liigiseirel juhindutakse välitööankeedist ja tellija antud juhendmaterjalidest. On aga selgunud, et liigiseire niiduseire lisana pole kuigi hea lahendus. See ei aita kokku hoida välitööde raha ega ka aega.
Tondi Tennisekeskus
Keskus avati 2008. aasta novembris.
Ohustatud taimekoosluste seire
Metsaelupaigad
Metsaelupaikade seireprojekt oma tänapäevasel kujul algas 2010. aastal ja esimene seiretsükkel viidi läbi aastail 2010–2012. Uut tsüklit alustati 2014. aastal, mil seirati 205 ala, 2015. aastal lisandus 203 ala. Seire läbiviimise metoodiliseks juhendiks on kasutataud Juhan Liira raamatut "Olemasolevate koosluste seiremetoodikate hindamine ning soovitusi Natura2000 elupaikade seisundi seiremetoodika edendamiseks". Pärast esimest pilootseireaastat lisati ankeeti mõned täiendavad parameetrid, nagu näiteks halvasti laasunud puude hulk, mätas-mikroreljeefi olemasolu, liigveelohud, kolme elusa jämedama puu diameeter ja liik ning suurima lamapuidutüve läbimõõt. Seireandmebaasi iga elupaigatüübi kohta kogutakse minimaalselt 40 kirjeldust, valimist eemaldatakse seireks sobimatud alad (piiratud ligipääasetavusega tsoonidesse sattunud alad, eelmise seiretsükli punktidele liiga lähedale sattunud alad, hävinud metsaalad jms). Tsükli jooksul tuleb seirata üle terve Eesti, jälgides, et ükski piirkond ei jääks andmetega katmata.
Rõhumärk
Rõhumärk on diakriitiline märk või muu märk, mida kasutatakse kirjalikus tavatekstis või transkriptsioonis rõhu märkimiseks.
Vene keel
Vene keeles kasutatakse rõhumärgina tavaliselt akuuti. Tavatekstis kasutatakse seda mõnede sõnade puhul eristamiseks. Keeleõppijatele või lastele mõeldud tekstides, õpikutes või sõnaraamatutes võidakse see panna kogu teksti, lugemispalade, näidete, harjutuste või märksõnade iga rõhulise silbi täishäälikutähele.
Ammonoteelid
Ammonoteelid on veeloomad, kes ainevahetuses vabanevat ammoniaaki eritavad keskkonda otseselt, uurea vahenduseta.
Ammonoteelid on nt luukalad. Nende eritatav ammoniaak pärineb puriinalustest.
Arturs Krišjānis Kariņši esimene valitsus
Arturs Krišjānis Kariņši esimene valitsus oli 23. jaanuaril 2019 Läti Vabariigi Seimi kinnitatud ja Arturs Krišjānis Kariņši juhitud viie erakonna koalitsioonivalitsus.
Koalitsiooni koosseis:
Medsėdžiai
Medsėdžiai (žemaidi Medsiedē) on küla Leedus Skuodase rajoonis Ylakiai vallas. Külas on vana Trumplaukė ja Medsėdžiai kalmistu.
Jaan Laaman
Jaan Karl Laaman (sündinud 1948) on USAs terrorismis süüdi mõistetud eesti juurtega kurjategija.
Tema pere emigreerus USA-sse siis, kui ta oli alles laps. Ta kasvas üles Roxburys Massachusettsis ja Buffalos New Yorgi osariigis.
1960. aastatel töötas Laaman üliõpilasliikumise Students for a Democratic Society juures ning seisis vastu Vietnami sõjale ja rassismile. Ta abistas noori liikumisest Mustad Pantrid ja puertoricolaste tänavajõugust Young Lords.
1972. aastal arreteeriti ta Richard Nixoni tagasivalimise peakorteri ja politseimaja õhkimise eest New Hampshire'is ja mõisteti 20 aastaks vangi. Ta vabastati aga juba 1978.
1979. aastal aitasid tema ja Kazi Toure korraldada Bostonis Amandla Festivali, kus esines ka Bob Marley, toetamaks apartheidi lõpetamist Lõuna-Aafrika Vabariigis.
Laaman arreteeriti taas 1984. aastal koos veel mitme United Freedom Fronti liikmega, keda tunti ka Ohio 7 nime all ning keda juhtis Tom Manning. Teda süüdistati valitsusvastases vandenõus osalemises ja ta mõisteti süüdi viie pommiplahvatuse korraldamises osalemises, ühes nurjunud pommiplahvatuses osalemises ja kuritegelikus vandenõus osalemises. Talle mõisteti karistuseks 53-aastane vanglakaristus.
Loo tänav
pisi|Loo tänav pisi|Loo tänav õhtul Loo tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Lille allasumis.
Jaan Laaman
Praegu kannab ta vanglakaristust. Tema eeldatav vabastamispäev on 15. mai 2021.
Loo tänav
Loo tänav algab Kibuvitsa tänavalt ja lõpeb Mooni tänaval. Loo tänav on ligikaudu 150 meetri pikkune.
Jaan Laaman
Isiklikku
Tal oli Barbara Curziga poeg Ricky Michael Emilio Curzi-Laaman (23.11.1981–21.10.2011).
Loo tänav
Tänava nimi
27. augustil 1930 pandi tänavale nimi Nelgi tänav. 25. septembril 1959 sai tänav uueks nimeks Liivanelgi tänav. Praeguse nime sai Loo tänav 22. aprillil 1960. Nimi on valitud seal varem asunud heinamaa tõttu (loog – "mahaniidetud hein").
Kapsakarilane
Kapsakarilane (Aleyrodes proletella) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Radziszów
Radziszów on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Krakówi maakonnas Skawina vallas. Radziszów asub Krakówi kesklinnast umbes 16 km edelas.
Radziszówi on esmamainitud 1124. aastal. Küla kuulus Tynieci kloostrile.
Raigo Uukkivi
Raigo Uukkivi (sündinud 9. juunil 1979 Tallinnas) on Eesti riigiametnik, alates 1. detsembrist 2021 Maksu- ja Tolliameti peadirektor.
Ta on avaldanud teaduspublikatsioone.
Suhtelise eelise teooria
pisi|David Ricardo [[1821. aastal]] Suhtelise eelise teooria ehk suhtelise eelise printsiip on majandusteooria, mis väidab, et heaolu kasv on võimalik ka juhul, kui riigil ei ole absoluutset eelist. Sel juhul tuleks riigil spetsialiseeruda tootmisharule, kus mahajäämus on väikseim.