cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Henn Oona
Henn Oona (sündinud 28. aprillil 1939 Tartus) on eesti füüsik, kes viibis esimese eestlasena lõunapoolusel.
Tartu rattamaraton
Maratoni distantsid on 89 km ja 40 km. 2017. aastal lisandus distants 21 km.
Henn Oona
Elulugu
Henn Oona on Hain Oona vend.
Tartu rattamaraton
Lasteüritused
Klubi Tartu Maraton korraldab lasteüritusi juba aastast 1983. Tartu rattamaratoni juurde kuuluvad TILLUsõit ja MINImaraton.
Henn Oona
Elulugu
Lõpetas Rensselaeri Polütehnilise Instituudi (M.Sc.), Ph.D. (füüsika, 1974, Arizona Ülikool, Tucson), väitekiri "Characteristic and non-characteristic X-rays from ion-atom collisions". Töötas 1963–66 USA Antarktika Uurimisprogrammis (USARP), hiljem Arizona Ülikoolis Tucsonis ja California Ülikooli Los Alamose Rahvuslaboris.
Tartu rattamaraton
TILLUsõit
Vanusegrupid ja distantsid:
Henn Oona
Teadustöö
Uurimisvaldkond: eksperimentaalne aatomifüüsika, laserite jm energiaimpulsid termotuumareaktsioonide indutseerijana. 1963 novembrist 1965 märtsini talvitus Antarktikas lõunapoolusel asuvas Amundseni-Scotti jaamas, kus uuris virmaliste geofüüsikat ja morfoloogiat; polaarpäeval osales ka jääkihtide dateerimise uuringutes ning töötas Crozier' neeme pingviinikoloonias ja Rossi šelfiliustikul. Tema auks on nimetatud mägi Transantarktilises mäestikus Kuninganna Elisabethi ahelikus (Mount Oona, 2170 m, ).
Tartu rattamaraton
MINImaraton
Vanusegrupid ja distantsid:
Tartu rattamaratoni ajalugu
Maastikujalgrattad ehk bike’id mõtlesid välja ameeriklased 1980ndate alguses, kuid Eestisse jõudsid nad alles 1990ndate teises pooles. Rahvas võttis uut tüüpi rattad kiiresti omaks, paraku puudus Eestis sellele rattaklassile mõeldud maratoniformaadis rahvaspordiüritus.
1998. aastal tundus aeg olevat küps. Norras toimuva Birkebeiner-ritteti eeskujul tekkis mõte korraldada rattasõit Tartu Maratoni trassil. Nii sündiski Tartu rattamaraton põhidistantsiga 63 km ja 31 km pikkuse peresõiduga. Vihmase suve tõttu tuli nii mõnestki suusaraja trassi osast loobuda, aga tagantjärele otsustades oli see pikemas perspektiivis õige valik. Algsele rajale on läbi aastate tehtud väikeseid muudatusi, näiteks on start viidud asfaldilt maastikule. Põhimõtteks on olnud jätta raja läbimine jõukohaseks igale tervele ja aktiivsele inimesele. Enne esimest rattamaratoni olid paljud asjatundjadki pessimistlikud sellise ürituse edus, kuid juba esimene katse tõi kokku üle tuhande ratturi. Järgnevate aastate kiire areng on rattamaratoni osalejate arvu viinud samale tasemele Tartu Maratoniga (aastal 2007 oli osalejaid juba 4681) ja vaatamata maastikuratta sõitude rohkusele Eestis ei ole ükski teine võistlus jõudnud osavõtjate arvult ligilähedalegi. Aasta-aastalt on kasvanud ka lätlaste ja leedukate osalus, sest neil puudub samaväärne võistlus.
Esimene suurem rajamuudatus Tartu rattamaratoni ajaloos leidis aset 2006. aasta sügisel, mil distantse pikendati 63 km-lt 89-le ja 31 km-lt 40-le. Muudatuse tingis inimeste treenituse, oskuste ja rataste kvaliteedi tõus.
Rahvusvahelist kõlapinda on üritusele andnud kuulumine alates 2002. aastast E1 kategooria võistlusena UCI rahvusvahelisse kalendrisse. Viimastel aastatel on Tartu rattamaratoni finišis selgunud Eesti meistrid maastikurataste maratonis. 2009. aastal peeti sama võitluse raames ka selle ala Euroopa meistrivõistlused.
Sarnaselt teiste üritustega on ka Tartu rattamaratoni kavas traditsioonilised laupäevased TILLUsõidu ja MINImaratoni lastevõistlused Tähtvere spordipargis. 2001.–2012. aastal korraldati sealsamas ka atraktiivne tippsportlaste võistlus Tartu maastikurattasprint.
Münsteri fragment
pisi|Walteri Spruch koos viisiga Münsteri fragmendi siseküljel. Kaks eri lehekülgedel paiknevat veergu on pildiks kokku paigutatud Münsteri fragment (Münster, Landesarchiv Nordrhein-Westfalen / Staatsarchiv, Msc. VII, 51) on 14. sajandi käsikiri, mis sisaldab osi Walther von der Vogelweide luuletustest koos nootidega.
Ajalugu
Lõuna-Vestfaali aadlisuguvõsa von Rombergide arhiivi inventariseerimisel leidis Münsteri arhiivinõunik Merx 1910. aastal pärgamendist topeltlehekülje, mida kokkuvoldituna oli aastast 1522 kasutatud viljaarvete ümbrikuna. See on siiamaani tähtsaim Walther von der Vogelweide meloodiate allikas ühe täielikult ja kahe osaliselt säilinud viisiga. Lisaks on seal poolteist rida koos viisiga nime all Meyster Reymar, selle autorit pole tuvastatud.
Käsikiri
Saksakeelne käsikiri on pärgamendilehel mõõtudega 25,5 × 14,5 cm. Kirjutatud on gooti tekstuuris kahes veerus mõlemale poole, kokku 42 kirjarida (sh nootidesse kirjutatud read) ning leht on köitmiseks kokku murtud. Üldise kujunduse poolest sarnaneb Jena laulukäsikirjaga, osa uurijaid oletab, et leht võib olla sealt pärit. Salmide algused on märgistatud punase tindiga joonistatud lombardia versaalis initsiaalidega, mis ulatuvad üle mitme rea, ka värsipaaride (Stollen või Abgesang) algused mõnes laulus rea kõrguste punaste majusklitega. Viis Waltheri stroofi on säilinud üksnes selles allikas. Käsikiri on dateeritud ca 1330. aastasse ja selle loomise koht arvatakse olevat Kesk- või Alam-Saksamaa, kirjutajaks oletatakse vestfaallast.
Muusika
Käsikiri sisaldab ühe terve laulu (Palestiina laul) ja osaliselt kolm salmilaulumeloodiat (osi König-Friedrich-Ton ' ist ja Zweiter Philippston ' ist koos tekstidega) kirja panduna gooti notatsioonis. Noodijoonestik on viie joonega, jooned on tõmmatud sama musta tindiga mis tekst, joonte algusesse on tähtedega märgitud c- ja f-noodi asukoht, mis lubab täpselt paika panna meloodia helikõrgused. Rütm seevastu on raskesti rekonstrueeritav, sest gooti noodikiri ei märgi noodipikkusi.
Välislingid
Münsteri fragment digiteerituna
Kristjan Luts
Kristjan Luts (sündinud 14. veebruaril 1985) on eesti ajaloolane ja restauraator.
Luts õppis aastatel 1992–2003 Tallinna Inglise Kolledžis. 2006. aastal lõpetas ta ajaloolasena Tartu ülikooli, 2009. aastal sai ta Warwicki ülikoolist magistrikraadi lähiajaloo erialal. 2017. aastal sai ta Tartu ülikoolist filosoofiadoktori kraadi ajaloo erialal. Ta on täiendanud end Eesti Kunstiakadeemias ja Harvardi ülikoolis.
Aastatel 2004–2014 töötas ta Eesti Sõjamuuseumis, nendest 2009–2014 direktorina. Pärast seda on ta olnud vabakutseline.
Lennart
Lennart on mehenimi. Nimi on tuletatud nimest Leonhard.
Lennarti nime on pandud ka eestlastele. 1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Lennart 376 mehel. Lennart oli Eestis populaarsuselt 316. mehenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Lennart vanuserühmas 0–4, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 14,6 ning Tartu maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 4,38. Lennart oli keskmiselt 20 aasta vanune (mediaanvanus oli 10).
Marje Oona
Marje Oona (sündinud 8. novembril 1963 Tartus) on eesti arstiteadlane, perearst ja pediaater.
Elulugu
Marje Oona on inseneri ja koorijuhi tütar.
Lõpetas 1982 Nõo Keskkooli, 1988 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinidoktor (2005, TÜ), väitekiri "Helicobacter pylori infection in children: epidemiological and therapeutic aspects". Oli 1988 intern, 1989–1991 kliinilises ordinatuuris laste nakkushaiguste erialal, 1991–1992 TÜ nakkushaiguste, dermatoloogia ja veneroloogia kateedri nakkushaiguste assistent, 1993–2005 polikliiniku ja perearstiteaduse õppetooli assistent, 1993–2004 (vaheajaga) ka samas doktorant ja 2001–2005 teadur, 2005– dotsent. 1999–2002 spetsialiseerus perearstiks. Õpetanud infektsioonihaigusi, perearstiteadust; koostanud õppevahendeid.
Teadustöö
Uurinud Helicobacter pylori infektsiooni epidemioloogilisi ja kliinilisi aspekte, fenogrammi ja perekonnaanamneesi tähtsust diagnostikas ja patsientide nõustamisel. Eesti Perearstide Seltsi ja Eesti Lastearstide Seltsi liige, Eesti Perearstide Seltsi esindaja rahvusvahelises töögrupis EGPRN (European General Practice Res Network). Üle 40 teaduspublikatsiooni.
Šuhhovi torn
Šuhhovi torn, ka Šabolovka torn (vene keeles Шуховская башня) on metallist raadio- ja teletorn Moskvas (Danilovski rajoonis), Nõukogude ratsionalistliku stiili arhitektuurimälestis.
Šabolovka ažuurne koonusekujuline terastorn püstitati aastatel 1920–1922 vene inseneri Vladimir Šuhhovi (1853–1939) projekti järgi. Torni 40-meetrise diameetriga ja kolme meetri paksusega vundament rajati betoonist. Sõrestiktorni tarindus koosneb kuuest ruumilisest pöördhüperboloidpinnast (kuuest sektsioonist; iga sektsiooni kõrgus 25 m). Pärast alumise sektsiooni kokkupanekut maapinnal tehti ülemised alumise osa sees, tõsteti siis läbi valmis torni üles ja monteeriti paika. Torni monteerimisel ei kasutatud tellinguid ega tõstekraanasid. Sektsioonide ülestõstmist teostati polüspastide ja vintside abil.
Šabolovka torn ehitati põhiliselt karpterasprofiilidest.
Realiseerimata projekt
Vladimir Šuhhovi koostatud torni esialgne projekt nägi ette 350 meetri kõrguse torni püstitamist, kuid sellise torni mass olnuks 2200 tonni. Sellist kogust metalli polnud riik võimeline välja käima. Šuhhov oli sunnitud välja töötama uue projekti. Lõpliku projekti (150-meetrine torn) järgi oli torni arvestuslik mass vaid 240 tonni.
Telesaadete edastamine
1937. aasta lõpus algas eksperimentaalsete telesaadete edastamine Šabolovka tornist ja 1939. aasta märtsis alustas sealsamas lähedal tööd Moskva telekeskus.
Zofia Zamenhof
thumb|Zofia Zamenhof Zofia Zamenhof (13. või 15. detsember 1889 Varssavi, Masoovia vojevoodkond – august 1942 Treblinka) oli Poola juudi päritolu lastearst, Klara ja Ludwik Zamenhofi tütar. Perekonda kuulusid veel vanem vend Adam (1888–1940) ja noorem õde Lidia Zamenhof (1904–1942), kes surmati Hitleri natsistliku režiimi koonduslaagrites.
Aastatel 1907–1913 sooritas Zofia Zamenhof meditsiiniõpingud Lausanne'i Ülikoolis Šveitsis ning 1914. aastal läbis riigieksami Peterburis. Seejärel jätkas ta spetsialiseerumist sise- ja lastehaiguste erialal ning võttis Lenini bolševike režiimi Punaarmee arstina osa 1919. aastal alanud Nõukogude-Poola sõjast. Teise maailmasõja ajal asus ta elama Varssavi getosse ja töötas vabatahtliku arstina juudi haiglas. 1942. aastal geto kogumis- ja sorteerimispunktist Umschlagplatzil surmalaagrisse saadetavate noorte patsientidega vabatahtlikult kaasa läinud Zofia Zamenhof suri Treblinka koonduslaagri gaasikambris.
Vägivalla propaganda
Assüüria impeerium
Vägivalla kasutamine ja kujutamine on ajaloo algusest peale olnud valitseja võimu kindlustamise vahend. Enim kasutasid seda Assüüria impeeriumi valitsejad alates 1000 e.m.a. Kõik tollased kunstivahendid kujutasid valitsejate sõjakäike. Assüüria kunst kujutab inimeste vast suunatud vägivalda ja piinamisi. Savinõudel levisid need kujutised kõikjale. See vägivald ei olnud juhuslik, vaid organiseeritud, see oli sõjapropaganda. Sellise terrori- ja propagandapoliitika eesmärk oli suruda maha vallutatud rahvaste vastuhakk ja hirmutada võimalikke vaenlasi õuduspsühholoogiaga. Vägivalla ja sõjapropaganda oli veel korrapäratu ehk juhuslik. Sõda õigustati religiooniga. Sõditi oma jumala Assuri vaenlastega. Ja sõditi sellise julmusega, et paljud tõelised vastased andsid vastupanuta alla. Avalikkuse jaoks toimus sõda näiliselt pigem religiooni ja jumala kui sõjasaagi või maade saamise nimel.
Hellenismiajastu
Paljud võidetud vaenlase kallal toime pandud metsikused (näiteks sõjameestelt käte raiumine) tehti võimaliku tulevase vaenlase hirmutamiseks. Ka Aleksander Makedoniast (Suur) kasutas hirmutamist oma maailmariigi loomisel. Vastuhakanute kindlus hävitati täiesti, kes alla andis säilitas osalise iseseisvuse ja pidi vaid makse maksma. Aleksander kasutas vägivallast edukamalt religiooni, mängides rahvaste ebausul.
Kristlus
Vägivalla propagandaga tegi algust Kürillos Aleksandriast. Egiptuse Aleksandrias tapeti teiseusulisi ja juute. Augustinus õigustas teatud juhtudel vägivalla kasutamist. See sai saatuslikuks järgnevale kiriku ajaloole, kui paavstid hakkasid kristlust levitama sõjaliste vahenditega.
Elisabeth (Taani kuninganna)
pisi|Saksi hertsoginna Elisabethi pitser. Elisabeth (umbes 1300 – enne 1340) oli Saksi-Lauenburgi hertsoginna (Johann II abikaasa) aastail 1315–1322 ja Taani kuninganna (noore kuninga Eriku abikaasa) aastail 1330–1331.
Vägivalla propaganda
Paavstikiriku ristisõjad
Esimese ristisõja kuulutas välja paavst Urbanus II 1095. aastal. Urbanus II kirjeldas vihakõnes moslemite julmusi. Juba 1076. aastal kujutati kunstis, kuidas saratseenid kristlasi tapavad. Esimesed ristisõdijad käitusid väga julmalt (maharaiutud pead loobiti vastase kindlusesse või aeti teibasse), et vastast hirmutada. Pole täpselt selge kas see oli hirmust ja ahnusest tingitud julmus või psühholoogiline sõda.
Teise ristisõja kuulutas välja paavst Eugenuis III 1146. aastal. Teise ristisõja ideooloogiline eestvedaja oli tsistertslasest munk Benard, kes ässitas võitlejaid ka Hispaaniasse, ning ka slaavlaste, Ida- ja Kagu-Eurooplaste vastu.
Elisabeth (Taani kuninganna)
Tema vanemad olid Holstein-Rendsburgi krahv Heinrich I (1258–1304) ja Bronckhorsti Heilwig.
Stacija "Ventspils 2"
Stacija "Ventspils 2" (ka Ventspils 2. stacija, Otrā Ventspils stacija, Ventspils 2 või Ventspils-2, tõlkes raudteejaam Ventspils 2) on küla (mazciems) Lätis Ventspilsi piirkonnas Tārgale valla keskosas. Stacija "Ventspils 2" jääb valla keskusest Tārgalest 11,4, piirkonna keskusest Ventspilsist 7,3 ja Riiast 187,4 kilomeetri kaugusele.
Elisabeth (Taani kuninganna)
Esimesest abielust sündis Saksi-Lauenburgi hertsog Albrecht IV (1315–1343).
Stacija "Ventspils 2"
Küla asub Platene jõe kaldal. Seda läbib Riia-Ventspilsi raudtee. Külas asub raudteejaam Ventspils 2.
Johann Heinrich Heerwagen
Johann Heinrich Heerwagen (umbes 1615 Saksamaa – 30. märts 1692) oli Eesti vaimulik.
Vägivalla propaganda
Paavstikiriku ristisõjad
Kolmanda ristisõja kuulutas välja paavst Gregorius VIII, kutsudes kristlasi "metsikute barbarite" ohvrite eest kätte maksma. Vägivalda õigustati Vana Testamendi ja Augustinuse kirjapanduga. Ristisõdijad uskusid, et püüdes Kristuse-vastaseid hävitada, kindlustavad nad endale jumala lunastuse. 12. sajandil kasutati ristisõdijaid kõigi vastu, kes ei pooldanud paavstikirikut, ka teiste kristlaste vastu Prantsusmaal ja Baltikumis.
Johann Heinrich Heerwagen
1667. aastal ordineeriti ta Martna koguduse pastoriks.
Vägivalla propaganda
Paavstikiriku ristisõjad
Ristisõdade propaganda kõrgpunkt saabus 1213, kui paavst Innocentius III kuulutas välja Viienda ristisõja. Patte hakati andeks andma ka neile, kes ristisõtta ei läinud, kuid toetasid seda rahaliselt. Juute ja mereröövleid kujutati sisevaenlastena, nad olevat ristisõdade vastu. Viienda ristisõja propaganda oli nii põhjalik, et ametisse määrati eraldi volinikud ristisõjast jutlustama.
Johann Heinrich Heerwagen
Ta oli piiskop Jacob Helwigi aastal 1680 välja antud teose "De officio Christi theses theologicae. Proponente et dirigente Jac. Helwigio" (Reval, 1680) üks kolmest autorist (koos pastorite Joachim Georg Balecke ja Anton Heidrichiga).
Vägivalla propaganda
Püssirohu ja trükikunsti ajastu
Prantsuse revolutsiooni tegi võimalikuks ajakirjanduse kaudu teabe levitamine. Sõjast sai rahva asi, kodanik = sõdur. Võrdõiguslikkuse idee ei motiveeri inimesi kestvaks sõjaks. Kehtestati 5-aastane kohustuslik sõjaväeteenistus.
Filmikunstiajastu
Filmikunst lõi täiesti uued võimalused vägivalla kujutamiseks. Lenin pidas kinokunsti kõige olulisemaks kõikidest kunstiliikidest. Kommunistlik Vene kasutas kino kirjaoskamatu rahva mõjutamiseks. Hakati tootma sõjafilme: "Soomuslaev Potjomkin", 1926; "Oktoober", 1927. NSV Liit tootis 1941–1945 üle 500 ringvaate ja 120 dokumentaalfilmi. Kõige laiemalt vaadati filmi "Saksa armee lüüasaamine Moskva all" (1942), Ameerikas kandis see pealkirja "Moskva asub vasturünnakule". Tänavalahingute realistliku kujutamisega film "Stalingrad" (1943) jõudis kinodesse kuus nädalat pärast sakslaste alistumist Stalingradis.
Sõja- ja vägivallafilme tootsid suurriigid eesmärgiga näidata võimalikku vastast kurjana. Kõik sõdivad riigid pöördusid filmipropagandas ajaloo poole.
1942. aastal alustasid sakslased Nõukogude julgeolekuorganite julmuste, metsikuste ja piinamiste kujutamist. Saksa nädalaringvaadetes "Wohenschau" kujutas venelasi deemonlike elajatena. Filmis "Suur kuningas" (1942) kujutati Friedrich Suure venelastevastast võitlust.
Televisiooniajastu
Külma sõja ajastu terroriõhkkonda või terroritasakaalu edastas peamiselt meedia. 1948. aastast hakkas Ameerika televaatajaskond suurenema. Televisiooni on sisse ehitatud eelarvamus kujutada sõdu silmnähtava julmusega (?).
Vietnami sõda
Vietnami sõda oli esimene kohutava tõe näitamine massivaatajatele, ning selle mõju USA ja kogu maailma avalikule arvamusele oli väidetavalt otsustav. Kujutised põlevatest munkadest, napalmis põlevatest alasti röökivatest lastest, hukatud Vietkongi sissidest ja relvastatud helikopteritest tegid Vietnamist kogu ajaloo seni kõige nähtavama sõja. Julmuste kujutamise kuhjumine ja asjaolu, et kajastati vaid ameeriklaste tegusid, viis avaliku arvamuse sõja vastu. Uudsusjanune, lihtsustav ja valikuline televisioon lõi sõjast ühekülgse pildi. Vietnamlased oma metsikusi ei filminud ning ei lubanud seda ka teistel teha. Vietnami sõja ajal valmis vaid üks seda kajastav mängufilm "Rohelised baretid" (1968). Pärast Vietnami sõja kaotust asuti filmides ("Hirvekütt", 1978; "Tänapäeva apokalüpsis", 1979) sõja tulemust ümber hindama, mis tipnes "Rambo" sarjaga.
Lahesõda
1991. aasta Lahesõda oli klassikaline konfliktisuunamise näide. USA sõjaväejuhtkond oli õppinud Vietnami, Falklamdi, Grnada ja Panama konfliktide kogemustest. Olulisem oli muidugi Vietanam, sest enamik sõjaväe juhtkonnast olid Vietnami sõja veteranid, kes olid otsustanud, et toonaseid vigu enam ei korrata. See eeldas selgeid eesmärke, lühikest sõda ja kontrolli meediakajastuste üle. Viimane ei olnud muidugi kerge, sest piirkonnas oli 1500 ajakirjaniku.
Saddam Hussein uskus Vietnami sündroomi ja lubas ajakirjanikel Bagdadi jääda. Ta lootis õõvastavate tsiviilohvrite telepildile, mis viib lääne televaatajad protestimeeleavaldusteni. Kuid koalitsioon ei pommitanud huupi. USA kasutas tarku täppisrelvade pommitamist, mis tabasid sihtmärke õhusõja ajaloo ennenägematu täpsusega. CNN-i reporterite esimese õhtu otseülekandes televaatajad kuulsid, kuid ei näinud, kuidas täpsuspommid hävitasid Iraagi kaitseministeeriumi, teletorni, elektrijaamad jne. Paar päeva hiljem hakati näitama vaatemängulisi videoid täppisrelvade ninasse kinnitatud kaameratest. Oli näha, kuidas need pommid liuglesid üleloomuliku täpsusega sisse sihtmärkide ustest, akendest ja ventilatsiooniavadest – enne kui kaamera pimenes. Sündis kõrgtehnoloogilise relvastusega ööpäevaringne televisioonisõda. Illusioon veretust õhurünnakust ja "videomängusõjast" purunes 13. veebruaril 1991, kui Bagdadi eeslinnas langesid laserjuhitud pommid läbi varjendi katuse ja surma sai 400 inimest. Iraaklased lubasid kohe ajakirjanikud kohale ja hakkasid levima õuduspildid rängalt põlenud laipadest, mida suurem osa lääne meediast ei lasknud eetrisse.
Tõelist sõda, mis erines täiesti meediasõjast, kus sai surma 40 000 – 80 000 iraaklast, ei võetud filmilindile. Kui Lääne meedias hakkasid üha enam levima ülesvõtted tõelisest sõjast, kuulutati operatsioon "Kõrbekilp" lõppenuks (27.02.1991).
Kosovo sõda
Kui NATO alustas 24. märtsil 1999 Serbia pommitamist ja kõik olulised infrastruktuurid (ka televisioon ja raadio) hävitas, oli elektrooniline võrk (e-võrk) ainus relv, millega kätte maksta. E-võrk tähendas Kosovos sama nagu televisioon Korea sõjas. Serbia 10-miljonisel elanikkonnal oli umbes 50 000 arvutit. Serbia ründas NATO veebilehti ja NATO-vastased häkkerid ründasid Valge Maja veebilehte. Tehti ka muid kahjustavaid trikke (massilised e-kirjad ja viirused). See oli esimene kübersõda. Sündis nähtus, mida praegu nimetatakse hübriidsõjaks või asümmeetriliseks sõjaks. PSYOPS-il ei õnnestunud serblaste võitlustahet murda. Tänavakontserdid ja rokkansamblite esinemised säilitasid NATO-vastase õhkkonna, keda samastati natsidega.
Islami terrorism
2014. aastal rajatud IS-i liikumise esindajad levitavad meedias massimõrvade ja lääne ajakirjanike tapmise jäädvustusi. Massilised mahalaskmised, massivägistamised, peade maharaiumine ja muud metsikused ei ole IS-i tegevuse kõrvalsaadus, vaid meedias levitatav visiitkaart. Erinevalt teistest terroristidest nad dokumenteerivad oma tegusid, reklaamivad neid meedias ning on nende üle uhked.
Kollajuur
Kollajuur ehk kurkum ehk kurkuma (Curcuma) on taimeperekond ingveriliste (Zingiberaceae) sugukonnas.
Mõne liigi risoomist saadakse india safrani nimelist vürtsi ehk kurkumit, mis sisaldab eeterlikke õlisid ja kollast värvainet kurkumiini. Sõltuvalt liigist varieerub kollajuurte sõlmjate risoomide värvus sinepikollasest sidrunikollaseni. Kurkumi saamiseks taime risoom keedetakse, kuivatatakse ja jahvatatakse. Kurkumi saamiseks kultiveeritakse kollajuurt Hiinas, Indias, Indoneesias, Filipiinidel, Taiwanil, Haitil, Jamaical ja Peruus. Kultuuris on levinuim harilik kollajuur (Curcuma longa). Pillirootaoline taim kasvab umbes 1 meetri kõrguseks. left|pisi|[[Harilik kollajuur]]
Laine Merikalju
Laine Merikalju (sündinud 3. detsembril 1928 Tallinnas) on eesti geograaf ja õpetaja.
Elulugu
Laine Merikalju on riigiametniku tütar.
1948. aastal lõpetas ta Tallinna 8. Keskkooli, 1950 Tallinna Õpetajate Instituudi loodus-maateaduse osakonna, 1956 Tartu Ülikooli geograafiaosakonna (kaugõppes). Merikalju oli 1950–52 Tallinna Õpetajate Instituudi ja 1951–62 Tallinna Eelkoolikasvatuse Pedagoogilise Kooli (hilisem Tallinna Pedagoogiline Seminar) geograafia, loodusteaduse ja keemia õpetaja (1957–62 kohakaasluse alusel), 1957–2002 Eesti Geograafia Seltsi teadussekretär.
Teadustöö
Laine Merikalju on avaldanud Eesti ja rahvusvahelise geograafiateaduse ülevaateid, kroonikat ja personaaliat, osalenud EGS terminoloogiakomisjoni töös erialaterminoloogia ja kohanimede korrastamisel. Ta oli Eesti Nõukogude Entsüklopeedia geograafia märksõnastiku üks koostajaid ja kaasautor.
Ta on olnud Eesti Geograafia Seltsi teadustöö koordinaator, konverentside jt (ka rahvusvaheliste) teadusürituste korraldaja, koolinoorte vabariiklike geograafiapäevade korraldamise algataja ning EGS-i algatatud õpilaste geograafiaolümpiaadide korraldajaid. Merikalju on esinenud geograafiaalaste ettekannete ja loengutega ning ülevaadetega EGS-i tegevusest, olnud 33 EGS-i aastaraamatu, teadustööde seeriate "Eesti Geograafia Seltsi Publikatsioonid", "Estonia" jm väljaannete toimetaja. ENSV TA Kodu-uurimise Komisjoni asutamise algatajaid (1957), korraldanud komisjoni ja EGS koostööd. Ta on avaldanud üle 40 teadustrükise.
Merikalju on EGS-i liige (1957, aastast 1993 auliige), Loodusuurijate Seltsi (1956) ja Eesti Kodu-uurimise Seltsi liige (1990).
Strīķi mõis
Strīķi mõis (saksa keeles Strikenhof, läti keeles Strīķu muiža) oli riigimõis Liivimaal Võnnu kreisis Võnnu kihelkonnas.
Ray Meagher
pisi|Ray Meagher (2011) Raymond Francis Meagher (sündinud 4. juulil 1944 Romas, Queenslandis) on Austraalia näitleja.
Televisioois ja filmides hakkas Meagher mängima 1970. aastatel.
Ta on eelkõige tuntud Alf Stewarti rolli poolest seebiooperis "Kodus ja võõrsil" ("Home and Away"). Ta on mänginud sarjas alates 1988. aastast ja on ainus, kes on mänginud seal sarja algusest saadik. Ta on kõige kauem ühes Austraalia sarjas mänginud näitleja. 2010. aastal pälvis ta rolli eest Logie auhinna.
Jāņmuiža mõis
Jāņmuiža mõis, varem Jāņamuiža mõis (saksa keeles Johannenhof, läti keeles Jāņmuiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Võnnu kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Priekuļi piirkonnas Priekuļi vallas Jāņmuižas.
Mõisa suurus
Kui mõis aastal 1920 maareformi käigus likvideeriti, kuulus sellele 150 hektarit maad. Suurem osa sellest läks endise mõisaomaniku poja diplomaat Andrejs Kampe (1905−1942) valdusse ja sellest kujunes Vairogi talu.
Mõisaansambel
Peahoone on XVIII sajandi lõpust pärit ja hiljem täiendatud barokne puitehitis, mis on oma üldilme säilitanud.
Madis
Madis on eestipärane mehenimi. Nimi on sama päritoluga kui Mattias ja Mati.
1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Madis 2640 mehel. Madis on Eestis levikult 54. mehenimi.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Madis 2574 mehel. Madis oli populaarsuselt 57. mehenimi.
Leningrad T-2
pisi|280px|Kineskoopteler Leningrad T-2 (mustvalge pildiga ekraan 135 × 180 mm)
Televiisor Leningrad T-2 (vene keeles телевизор "Ленинград Т-2" ) oli Nõukogude Liidus 1940. aastate teises pooles välja töötatud mustvalge televiisor. Sellega oli võimalik ka raadiot kuulata.
Kineskoopteleri Leningrad T-2 seeriatootmist alustati 1948. aastal raadiotehnilise aparatuuri tehastes, mis asusid Leningradis ja Ida-Saksamaal Radebergis (teistel andmetel märgitakse alustamisaastana 1949. aastat ). Tootmine lõpetati 1954. aastal.
Seadme korpuse gabariidid olid 780 х 400 х 460 mm ja kaal 52 kg.
Leningrad T-2 toodeti kokku umbes 6000 eksemplari.
Gauss
Gauss (tähis: G, Gs) on magnetilise induktsiooni mõõtühik CGS-süsteemis.
See on nimetuse saanud saksa matemaatiku Carl Friedrich Gaussi järgi.
Üks gauss on defineeritud kui maksvell ruutsentimeetri kohta:
Maia
Maia on vanakreeka mütoloogias üks plejaadidest. Ta on plejaadidest vanim. Ta sai Zeusiga poja Hermese. Ta järgi on nimetatud mai.
2013. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused
2013. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 42. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises. Võistlused toimusid Austrias Schladmingis 4.–17. veebruaril 2013.
Schladmingis toimusid ka 1982. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused.
Osales 614 sportlast 72 riigist. Esimest korda osales maailmameistrivõistlustel Malta.
Kiirlaskumine
9. veebruar Osavõtjaid: 58 Maailmameister 2011: Erik Guay, Kanada Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Slaalom
17. veebruar Osavõtjaid: 100 (eelvõistlusel 137) Maailmameister 2011: Jean-Baptiste Grange, Prantsusmaa <br style="clear:both;" />
Suurslaalom
15. veebruar Osavõtjaid: 99 (eelvõistlusel 132) Maailmameister 2011: Ted Ligety, USA <br style="clear:both;" />
Ülisuurslaalom
6. veebruar Osavõtjaid: 82 Maailmameister 2011: Christof Innerhofer, Itaalia Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Alpi kahevõistlus
11. veebruar Osavõtjaid: 53 Maailmameister 2011: Aksel Lund Svindal, Norra Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Suurslaalom
14. veebruar Osavõtjaid: 139 Maailmameister 2011: Tina Maze, Sloveenia <br style="clear:both;" />
Ülisuurslaalom
5. veebruar Osavõtjaid: 59 Maailmameister 2011: Elisabeth Görgl, Austria <br style="clear:both;" />
Alpi kahevõistlus
8. veebruar Osavõtjaid: 47 Maailmameister 2011: Anna Fenninger, Austria Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Võistkonnavõistlus
Finaal: 12. veebruar Osavõtjaid: 16 võistkonda Maailmameister 2011: Prantsusmaa Ametlikud tulemused <br style="clear:both;" />
Lamantiin (perekond)
Lamantiin on suurte vee-eluliste herbivoorsete imetajate perekond meriveiseliste seltsist. Lamantiinid elavad Mehhiko lahe madalatel ja soistel rannikualadel ning jõgede suudmetes, Amazonase vesikonnas ja Lääne-Aafrikas.
Lamantiini nime etümoloogia on ebaselge, on leitud seoseid ladina keelest manus ('käsi') ja sõna manati, mis tähendas Kariibi mere piirkonnas kõneldud taino keeles "rinda".
Liigid
Perekonnas on 3 liiki.
Kehaehitus
Ta võib kaaluda üle 600 kg ja olla 5 m pikk. Lamantiini nahk on paljas nagu vaalalistel.
Toitumine
Lamantiin on taimtoiduline veeimetaja. Enamasti sööb ta taimi ja juuri.
Monika Navickienė
Monika Navickienė (sündinud 25. juunil 1981 Telšiais) on Leedu poliitik, ta kuulub erakonda Isamaaliit – Leedu Kristlikud Demokraadid. Ta on alates 11. detsembrist 2020 Leedu sotsiaalhoolekande- ja tööminister.
Ta lõpetas aastal 1999 Telšiais gümnaasiumi ja muusikakooli. Ta sai aastal 2003 Vilniuse Ülikoolist bakalaureusekraadi filosoofias. Aastal 2005 sai ta Mykolas Romerise Ülikoolist magistrikraadi maksuhalduse alal.
Ta on aastast 2011 erakonna Isamaaliit – Leedu Kristlikud Demokraadid liige.
2016. aasta Leedu parlamendivalimistel valiti ta seimi liikmeks.
11. detsembrist 2020 on ta Leedu sotsiaalhoolekande- ja tööminister.
Isiklikku
Ta on abielus Mindaugas Navickasega, neil on kaks tütart.
Lüsiin
pisi|160px|Lüsiin Lüsiin ehk 2,6-diaminoheksaanhape (lühendtähis Lys, ühetähelisena K) on aminohape, üks kahekümnest peamisest aminohappest, mille jääkidest koosnevad valgud.
Lüsiin kuulub asendamatute aminohapete hulka – loomarakud seda ise ei sünteesi, seetõttu peavad loomad saama selle toiduga.
Biograafiad (Kl)
Biograafiad (Kl) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Kl".
Savimaardla
Savimaardla on maardla, kust on võimalik kaevandada savi.
Savimaardlad
Eesti üleriigilise tähtsusega savimaardlad on järgmised :
Gottfried Stecher
Gottfried Stecher (19. jaanuar 1634 Saksamaa – 1. oktoober 1710 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
1663. aastal kutsuti ta Niguliste koguduse diakoniks. 1671. aastal sai ta sama koguduse pastoriks. Aastast 1692 oli ta Tallinna linnakonsistooriumi assessor.
Suusamaraton
Suusamaraton on murdmaasuusatamise võistlus, kus distantsi pikkus on vähemalt 30 km. Worldloppet nimetab suusamaratonideks vaid neid võistlusi, mille distants on vähemalt 50 km või 42 km, kui sõidetakse kohas, kus kõrgus on vähemalt 1500 m üle merepinna.
Rahvusvaheliselt on tuntud kaks suusamaratonide sarja: Worldloppet ja Ski Classics.
LYS
LYS tähendab järgmist:
Lys on mitme koha nimi:
Bourboni maakond
thumb|Asend Kentucky osariigis thumb|Bourboni maakonna kohtumaja Parisis Bourboni maakond (Bourbon County) on maakond USA-s Kentucky osariigis. Geograafilised koordinaadid on 38°20' N, 84°21' W.
Maakonna halduskeskus on Paris.
Maakonna pindala on 755 km², millest 1 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse järgi 20 252, 2010. aasta rahvaloenduse järgi 19 985. Aastal 2000 oli elanikke 19 360.
Ajalugu
Bourboni maakond moodustati 17. oktoobril 1785 Fayette'i maakonna osast. Maakond on nime saanud Prantsusmaa Bourbonide dünastia järgi.
Priekuļi mõis
Priekuļi mõis (saksa keeles Freudenberg, läti keeles Priekuļu muiža) oli riigimõis Liivimaal Võnnu kreisis Võnnu kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Priekuļi piirkonnas Priekuļi vallas Priekuļis.
Kandehobusesild
pisi|[[Mellori sild, kandehobusesild West Yorkshire'is Marsdenis]] pisi|[[Essexi sild Staffordshire'is, kandehobusesild üle Trenti jõe]] pisi|Keskaegne kandehobusesild üle [[Almofrei jõgi|Almofrei jõe Hispaanias Galicias Cotobade'is]]
Kandehobusesild (inglise keeles packhorse bridge) on sild, mis oli algselt mõeldud kandehobusega üle jõe või oja pääsemiseks. Tüüpiline kandehobusesild on ühe- või mitmesildeline kitsas (ühehobuselaiune) kivikaarsild, mis omab külgedel madalaid rinnatisi, et mitte takistada sadulakorvide ületoomist
Stāmeriena vald
pisi|Gulbene ja Balvi vaheline maantee Stāmeriena vald (läti keeles Stāmerienas pagasts) on vald Lätis Gulbene piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Litene, Beļava ja Stradi vallaga, samuti ka Alūksne piirkonna Anna, Kalncempji ja Jaunanna vallaga.
Valla pindala on 134 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1105 inimest. Valla keskus on Vecstāmeriena küla, vallavanemaks on Ainārs Brezinskis.
Ajalugu
Stāmeriena valla alal asusid varem Stāmeriena mõisa maad. Vald loodi aastal 1867, aastani 1882 kandis see nime Stāmere vald. Valla saksakeelne nimekuju oli Stomersee. Aastal 1935 oli valla pindala 87,9 km² ja seal oli 2192 elanikku.
Aastal 1945 moodustati vallas Stāmeriena ja Leja külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Stāmeriena külanõukoguga likvideeritav Kalniene külanõukogu, aastal 1960 aga osa Vecgulbene külanõukogust. Aastal 1964 liideti külanõukoguga Litene külanõukogu «Stāmeriene» sovhoos, aastal 1973 aga likvideeritav Vecgulbene külanõukogu. Aastal 1977 liideti osa külanõukogu maadest Stradi külanõukoguga, osa Anna külanõukoguga, samas liideti osa Anna külanõukogust ka Stāmeriena külanõukoguga. Aastal 1979 liideti Stradi külanõukoguga veel üks osa Stāmeriena külanõukogust.
Priekuļi mõis
Ajalugu
1526. aastal läänistas Liivimaa ordumeister Wolter von Plettenberg Georg Freudenbergile mitu maatükki, millest kujunes mõis. Poola ajal liideti valdus Võnnu staarostkonnaga. Rootsi ajal läks see kantsler krahv Axel Oxenstiernale. XVII sajandi lõpul langes mõis reduktsiooni käigus riigile ja edaspidi oli see riigimõis.
Stāmeriena vald
Loodus
Tähtsamad jõed on Dzelzupe, Paparze, Pogupe. Järvedest asuvad seal Ludzi järv, 92,6 ha suurune Stāmeriena järv, 23,9 ha suurune Kauguri järv (Litene valla piiril) ja 27,9 ha suurune Poga järv.
Priekuļi mõis
Knēža karjamõis
Priekuļi ainsat karjamõisa (Kneesche) on nimetatud 1826. ja 1909. aastal. Rootsi ajal 1681. aastal oli selle asemel talu (Gesinde Knehse).
570. aastad eKr
570. aastad eKr on ajavahemik 579. aasta eKr algusest kuni 570. aasta eKr lõpuni.
Stāmeriena vald
Loodus
Looduskaitse all on mitmed nimetud põlispuud. Valda jääb 65 ha suurune Zepi metsa hoiuala.
Priekuļi mõis
Mõisa suurus
1892. aastal kuulus riigimõisale 970 tiinu (1060 hektarit) mõisamaad ja 2553 tiinu (2789 hektarit) talumaad; mõisamaast oli õigeusu vaimuliku käsutusse antud 63 tiinu (69 hektarit). Üle 3500 tiinuse valdusena kuulus see suurte mõisate hulka. Edaspidi selle suurus vähenes tuntavalt. 1909. aastal oli selle suuruseks 540 tiinu (590 hektarit), seega oli see muutunud väikese suurusega mõisaks. Kui mõis aastal 1920 maareformi käigus likvideeriti, kuulus sellele 387 hektarit maad.
Stāmeriena vald
Kaitstavad mälestised
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Stāmeriena õigeusu kirik, Stāmeriena mõisakompleks (sealhulgas park, ait, ja häärber ning kolme häärberi toa interjöörid), Kalniena mõisakompleks (sealhulgas park ja häärber), Smoņi muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu ja Skolase muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Stāmeriena mõisa aednikumaja, häärberi ahi, fassaad ja kahe toa interjöör, Stāmeriena vallamaja, Stāmeriena põhikooli hoone, kaks Stāmerienas asuvat poega elumaja (Brīvības iela 36 ja 32) ja Kalniena mõisa pesuköök, aedniku maja ning kutsari maja-tall-tõllakuur.
Eesti Antropoloogia Ühendus
Eesti Antropoloogia Ühendus on mittetulundusühing, mille eesmärkide seas on edendada ja populariseerida antropoloogiaalast haridust Eestis.
Stāmeriena vald
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 948 lätlast, 41 venelast, 9 valgevenelast, 7 ukrainlast ja 1 leedulane.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Kirevkala
Sellesse perekonda kuulub umbes 40 liiki. Nad on levinud peamiselt Ameerika troopilises ja subtroopilises piirkonnas.
Eesti Antropoloogia Ühendus
Ühendus asutati 2008.
Kirevkala
Nende seas on populaarseid akvaariumikalu.
Merle Malvet
Merle Malvet (sünninimi Merle Suni; sündinud 1961) on Eesti riigiametnik.
Merle Malvet on lõpetanud 1992. aastal Tartu Ülikooli koolipsühholoogia erialal. 2006. aastal sai ta Tartu Ülikooli Õigusinstituudis õigusteaduse magistri kraadi magistritööga "Õigus sotsiaalkindlustusele kui põhiõigus" (juhendaja Rait Maruste).
Merle Malvet on töötanud sotsiaalministeeriumi sotsiaalkaitse osakonna juhataja asetäitjana, aastatel 2000–2014 sotsiaalkindlustuse osakonna juhatajana.
Priekuļi mõis
Mõisamajandus 1909. aastal
Riigimõisa majandus oli võrdlemisi laiaulatuslik. Selle meiereist turustati igal aastal Võnnusse 50 000 toopi piima. Mõisal oli kaks veskit: vesiveski Vaives ning vesi- ja tuuleveski Kunzes. Lisaks sellele kuulus mõisale kaks tellisetehast, saekaater, sindlihöövel ja lubjapõletusahi.
Merle Malvet
Ta oli Euroopa sotsiaalharta ratifitseerimist ette valmistanud töörühma liige, aastatel 2000–2014 Euroopa sotsiaalharta valitsusekspertide komitee liige (2010–2014 asepresident). 2003–2004 oli ta Eesti Töötukassa nõukogu liige. 2014. aastal lahkus ta avalikust teenistusest. Aastatel 2016–2020 töötas ta sotsiaalministeeriumi piiriülese sotsiaalkindlustuse juhina ning Euroopa Liidu ja väliskoostöö osakonna nõunikuna. Aastast 2021 on ta Õiguskantsleri Kantselei nõunik.
Priekuļi mõis
Mõisa nimest
Saksakeelne nimi Freudenberg tuleneb XVI sajandi maavaldaja Georg Freudenbergi nimest. Läti nimekuju on tulnud samuti mõisavaldaja järgi: lätikeelne sõna prieks tähendab rõõmu (saksa keeles Freude).
Ilo (eesnimi)
Ilo on mehe- ja naisenimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi 23 mehel ja 14 naisel. Nime kandja on keskmiselt 49 aasta vanune (mediaanvanus on 51), seejuures vanim Ilo oli üle 85-aastaste vanuserühmas ja noorim vanuserühmas 0–4. Kõige populaarsem on nimi vanuserühmas 50–54, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,72.
Hastings Ismay
pisi|Hastings Ismay 1945. aastal
Hastings Lionel Ismay, 1. parun Ismay (21. juuni 1887 Naini Tāl, Briti India – 17. detsember 1965 Wormington Grange, Gloucestershire, Suurbritannia) oli Briti sõjaväelane ja diplomaat, Briti peaministri Winston Churchilli sõjaväeline abi teise maailmasõja ajal ning NATO esimene peasekretär 1952–1957.
Sharni Vinson
pisi|Sharni Vinson (2011) Sharni Vinson (sündinud 22. juulil 1983 Sydneys) on Austraalia näitleja.
Vinson sündis Sydneys ja kasvas üles Sydney rannikuäärses eeslinnas Cronullas. Ta tegeles juba lapsepõlves laulmise, näitlemise, tantsimisega ja ujumisega.
Aastatel 2005–2008 mängis ta Austraalia seriaalis "Kodus ja võõrsil" ("Home and Away"), kus kehastas Cassie Turnerit, kuigi kahes väikeses kõrvalrollis oli ta sarjas mänginud juba paar aastat varem. 2006. aastal esitati ta rolli eest kandideerima Logie auhinnale.
2010. aastal mängis ta filmis "Keelatud tants 3-D" ("Step Up 3D"). Ta on mänginud ka õudusfilmides "Sina oled järgmine" ("You're Next"; 2011), "Bait 3D" (2012) ja "Patrick" (2013).
Bourboni maakond (Kansas)
pisi|Bourboni maakond Kansase osariigis Bourboni maakond on maakond Ameerika Ühendriikides Kansase osariigis.
2010. aastal elas maakonnas 15 173 inimest. Maakonna keskus ja suurim linn on Fort Scott (7976 elanikku). Suuremad asulad on veel Bronson (339) ja Uniontown (278).
Maakonna pindala on 1655 km², millest 4 km² moodustab veepindala.
Ajalugu
Bourboni maakond moodustati 25. augustil 1855. Maakond on saanud nime Kentucky osariigis asuva Bourboni maakonna järgi.
Miihkali
Miihkali on soomepärane mehenimi, mis on Miikaeli kohalik mugandus.
Conrad Klemmer
Conrad Klemmer (29. juuni 1882 Juuru kihelkond, Eesti – 23. juuli 1956 Paramus, New Jersey, USA) oli eesti vaimulik USA-s.
Conrad Klemmer siirdus 1906. aastal San Franciscosse, et end tehnilistel aladel täiendada. Tallinnas oli ta asutanud mehaanikatöökoja, mille välisseinal oli tolleaegse kombe järgi saksakeelne silt "Mechanische Werkstatt Conrad Clemmer". Ent kuna ta oli sügavalt usklik mees ja kohapeal puudus pastor, siis hakkas ta sealsetele eestlastele piiblitunde pidama. Tema tee ristus California Concordia kolledži usuteaduse professori Jonesiga, kes oli märganud noormehe sügavat huvi ja head piibli tundmist ning soovitas tal usuteadust õppima asuda. Algul õppis ta Concordia kolledžis, kuid 1911. aastal lõpetas ta Teoloogilise Seminari Springfieldi kolledži (Illinois). Ordineeriti luteri usu õpetajaks 27. septembril 1911.
Kuna Missouri Sinod otsis New Yorgi kogudusele uut õpetajat (Hans Rebane oli surnud 15. detsembril 1911), siis tehti Conrad Klemmerile ettepanek tutvuda olukorraga New Yorgis. Ta otsustas asuda New Yorki ja 1913. aastal valiti ta New Yorgi koguduse õpetajaks. Ta pidas oma kohuseks teenida ka kaugemal asuvaid eestlasi. Aga lisaks New Yorgi Eesti Evangeeliumi Luteri Usu kogudusele teenis ta veel Bostoni, New Jersey ja Patersoni kogudust. 1947. aastal läks ta emerituuri. Tema ametijärglaseks sai Rudolf Kiviranna. Conrad Klemmer suri 1956. aastal ja on maetud Georg Washington Memorial Parki kalmistule Paramuses. Matuseteenistus peeti kolmapäeval, 25. juulil 1956 Sioni luterlikus kirikus Maywoodis New Jersey osariigis.
Elatist pidi ta teenima muu töö ja tegevusega. Ta asutas New Jerseys mehaanikatöökoja ja teenis lisatulu ehitusettevõtjana. Conrad Klemmer hakkas välja andma ajalehte Ameerika Ris­tirahva Leht, kuid selle väljaandmine katkes peagi tellijate vähesuse tõttu. Talle ja ta kogudustele oli väga meeliülendavaks sündmuseks teade Eesti Vabariigi väljakuulutamisest 24. veebruaril 1918. Conrad Klemmer sai eestlaste delegatsiooni esimeheks, kes astus ühendusse USA tolleaegse presidendi Warren Hardinguga Eesti Vabariigile USA valitsuse tunnustuse hankimisel. Ta käis Eesti Vabariigi ja eestlaste eest kostmiseks kolmel korral Ameerika Ühendriikide presidendi jutul.
Isiklikku
Conrad Klemmeri abikaasa Frieda oli päritolult šveitslanna.
Wilhelm Zaisser
pisi|Wilhelm Zaisser (1950) Wilhelm Zaisser (20. juuni 1893 Rotthausen (tänapäeval Gelsenkirchen) – 3. märts 1958 Ida-Berliin) oli Saksa kommunistlik poliitik ja Saksa DV riigitegelane.
Wilhelm Zaisser sündis sandarmi perekonnas. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta õpetajate seminaris. 1913–1914 oli ta sõjaväeteenistuses, seejärel töötas lühiajaliselt õpetajana. Esimese maailmasõja ajal teenis Zaisser aastatel 1914–1919 Saksa armees. 1918. aastal astus ta Saksamaa Sõltumatusse Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse ja 1919. aastal Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. Kappi putši vastu 1920. aasta märtsis toimunud Ruhri ülestõusu ajal oli Wilhelm Zaisser nn Punase Ruhri Armee sõjaline juht. 1921. aastal arreteeriti ta kui kommunistliku partei illegaalse võitlusorganisatsiooni juhatuse liige. Pärast neli kuud kestnud vangistust ta vabastati. 1921–1922 töötas ta ajalehetoimetajana. 1923–1926 oli Wilhelm Zaisser Ruhri piirkonna kommunistliku partei piirkonnaorganisatsiooni juhatuse liige. 1924. aasta märtsist juunini õppis ta Moskvas Kominterni sõjalis-poliitilises koolis. Alates 1926. aastast oli ta Saksamaa Kommunistliku Partei Keskkomitee töötajana vastutav sõjalis-poliitilise koolituse eest.
Kundti toru
pisi|330x330px|Joonis Kundti 1866. aastal ajakirjas Annalen der Physikus ilmunud artiklist, kus on näidatud Kundti toru (joonised 6 ja 7, ülal) ja sellega loodud pulbri mustrid (joonised 1, 2, 3, 4) Kundti toru on akustiline seade, mille leiutas 1866. aastal saksa füüsik August Kundt gaasi või tahke varda helikiiruse mõõtmiseks. Antud katset viiakse tänapäeval läbi näitamaks muidu mittenähtavaid gaasis levivaid pikilained. Kundti toru kasutatakse tänapäeval peamiselt seisulainete ja akustiliste jõudude demonstreerimiseks.
Wilhelm Zaisser
1932. aastal sai Zaisserist Üleliidulise Kommunistliku (bolševike) Partei liige. 1932–1936 juhatas ta Moskva lähedal Babovkas sõjalis-poliitilist kooli. 1936. aasta novembrist kuni 1938. aastani võttis ta osa Hispaania kodusõjast, kus ta juhatas ka XIII Internatsionalistlikku Brigaadi. 1938–1939 töötas ta Moskvas Kominterni Täitevkomitees. 1939–1943 oli ta Moskvas Võõrkeelse Kirjanduse Kirjastuse saksa osakonna peatoimetaja. 1943–1946 töötas ta õpetajana antifašistlikus koolis.
1947. aasta veebruaris pöördus Wilhelm Zaisser Saksamaale tagasi ja astus Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. Kuni 1948. aastani oli ta Sachsen-Anhalti politseijuht. 1948–1949 oli ta Saksimaa siseminister. 1949–1950 juhatas ta Siseministeeriumi koolitusosakonda. 1949–1954 oli Zaisser Rahvakoja (parlamendi) liige.
Kundti toru
Tööpõhimõte
Kundti toru on läbipaistev ja paikneb horisontaalselt. Seejuures sisaldab ta väikeses koguses peeneteralist pulbrit, milleks võib olla näiteks korgitolm või talk. Toru ühte otsa on paigutatud heliallikas, mis tekitab kindla sagedusega heli (puhastooni). Kundt kasutas heliallikaks metallvarrast, mille ta ergastas hõõrumise teel. Tänapäeval kasutatakse heli tekitamiseks tavaliselt signaaligeneraatorit ja valjuhääldit. Toru teises otsas paikneb liikuv kolb, mille abil saab toru sisemist pikkust muuta.
Wilhelm Zaisser
8. veebruaril 1950 sai Wilhelm Zaisser esimeseks Saksa DV riikliku julgeoleku ministriks. Temast sai ka Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee ja Keskkomitee Poliitbüroo liige.
Kundti toru
Tööpõhimõte
Helitekitaja lülitatakse sisse ja kolvi asukohta liigutatakse, kuni torust kostev heli muutub järsku oluliselt valjemaks. See viitab, et toru sisese võnkumise resonantsile. Resonantsi korral on helilainete torus levimise teepikkus toru ühest otsast teise ja tagasi võrdne levivate helilainete lainepikkuse λ kordse arvuga. Torus olevad helilained on seisulained ja torus oleva gaasi osakeste võnkumiste amplituudides leidub võrdse vahega punkte, kus nende siire on võrdne nulliga (sõlmpunktid). Liikuv gaasist haarab pulbri osakesi kaasa ja seetõttu jääb pulber paigale sõlmpunktides ja koguneb sinna väikestesse kuhjadesse või joontele. Sõlmpunktide vaheline kaugus on võrdeline poolega lainepikkust λ/2. Seetõttu saab sõlmpunktide vahelise kauguse mõõtmisega leida torus olevas gaasis leviva helilaine lainepikkuse λ. Teades heli sagedust f ja lainepikkust λ saab helikiiruse c toru siseses gaasis leida korrutisega:
Wilhelm Zaisser
Riikliku julgeoleku ministrina oli Zaisser vastutav alates 1952. aasta maist piiritsoonist rohkem kui 10 000 inimese deporteerimise eest.
Pärast 17. juunil 1953 toimunud rahvaülestõusu plaanis Wilhelm Zaisser koos ajalehe Neues Deutschland peatoimetaja Rudolf Herrnstadtiga Saksa DV parteijuhi Walter Ulbrichti võimult kukutamist. Nad pidasid salajasi läbirääkimisi Nõukogude juhtkonnaga ja neil oli Lavrenti Beria toetus. Ent 26. juunil 1953 kukutati Beria võimult ja arreteeriti ning olukord muutus järsult. 7. ja 8. juulil toimus Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo istung, kus Wilhelm Zaisser kritiseeris teravas toonis Walter Ulbrichti ja nõudis ta tagasiastumist. Ta esitas esimese sekretäri kandidaadiks Rudolf Herrnstadti. Teda toetasid Friedrich Ebert, Heinrich Rau ja Elli Schmidt. Ulbrichti pooldasid Hermann Matern ja Erich Honecker. Ulbricht süüdistas Zaisserit fraktsioonide moodustamises ja "sotsiaaldemokraatias". 9. juulil sõitis Ulbricht Moskvasse, kus saavutas Nikita Hruštšovi ja Georgi Malenkovi täieliku toetuse.
Kundti toru
Tööpõhimõte
Pulbri liikumine on tingitud nähtusest, mida nimetatakse akustiliseks voolamiseks ja seda põhjustab helilaine interaktsioon toru pinna läheduses oleva gaasi piirikihiga.
Wilhelm Zaisser
24. juulil 1953 esines Walter Ulbricht Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee pleenumil kõnega, milles ta ründas Zaisserit ja Herrnstadti teravas toonis ning süüdistas neid "kapitulantlikus hoiakus" ja kapitalismi restaureerimise katsetes. Samal päeval sunniti Wilhelm Zaisser riikliku julgeoleku ministri ametikohalt tagasi astuma. Ta arvati ka välja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee ja Keskkomitee Poliitbüroo koosseisust.