cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Itaalia ajalugu
Lõuna- ja Kesk-Itaalia
Sardiinia seisis 11. sajandi algul edukalt vastu moslemite rünnakutele. Endise Bütsantsi valdusena domineeris seal kreeka-katoliku usk, järgnevate sajandite jooksul muutus valitsevaks roomakatoliiklus. Poliitiliselt läks Sardiinia 12. sajandil Pisa mõju alla kuni aragonlaste vallutuseni 1323–1325. Saar oli Pisa linnale väga oluline sissetulekuallikas: enne aragonlaste sissetungi täitis maa kuni kolmandiku linna eelarvest. Tänu kaubandusele arenesid kiiresti linnad. 14. sajandi algul oli Cagliaris 10 000 elanikku.
Eluolu
Enne linnade kiirest kasvust tingitud ruumipuudust olid majad Itaalias valdavalt ühe-kahekorruselised. Ülemist korrust kasutati eluruumide ja alumist panipaigana. Majades võis olla köök, linnades kasutati aga ka ühiskööke. Asju oli kodudes meie mõistes vähe: natuke mööblit, riideid, savinõud, tööriistad. Metallanumad ja klaas olid kallid. Rikastel võis olla ka siidriideid, hõbeehteid ning relvi.
12. sajandist on andmeid võimude püüetest hoida linnades puhtust. Näiteks oli Palermos munitsipaalprügimägi, Perugias ja Umbrias ehitati veevärk ning Friedrich II püüdis piirata loomaraibetega levivaid nakkusi. Suremus oli keskajal suur, enne 10-aastaseks saamist suri kuni pool lastest ning paljud kannatasid raskest füüsilisest tööst tingitud tervisehädade käes. Üllatavalt palju esines skorbuuti.
Keskaja vältel vähenes naiste abiellumisiga, sest noortele naistele oli vaja anda vähem kaasavara. Kõrge suremuse tõttu linnaperedes jõudis vähe lapsi täiskasvanuikka. Näiteks oli kolmandikes Genova peredes vaid üks laps. Pärijad, pärandus ning selle jagamine oma ja kasulaste vahel oli maaomandil põhinevas sotsiaalkindlustuseta ühiskonnas ääretult oluline. Ka sugukonna ning suguvõsa au peeti ülimalt oluliseks. 11. sajandil hakkasid levima perekonnanimed, algul aadlisuguvõsadel esivanema või päritolukoha järgi, hiljem ka teistes jõukates peredes.
Esimesed ülikoolid Itaalias ja ühtlasi Euroopas asutati Bolognas 12. sajandi lõpul, Padovas aastal 1222 ning Napolis 1224, juba enne aastat 1000 eksisteeris Salernos meditsiinikool. Kaupmeeste hulgas oli levinud kirjaoskus rahvaladina keeles, ilukirjanduses valitses ladina keel.
Itaalia varauusaeg
Varauusaja algusega Itaalia kuningriik veel eksisteeris, kuid pelgalt varjuna. Selle territoorium oli oluliselt vähenenud – Veneetsia vabariigi, kes pidas ennast Saksa-Rooma keisririigist sõltumatuks, vallutused (domini di Terraferma) jätsid enamuse Kirde-Itaaliast väljapoole keisririigi jurisdiktsiooni, samas paavstid kuulutasid täielikku iseseisvust Kirikuriigis Kesk-Itaalias. pisi|350px|Habsburgide impeerium enne 1526. aastat. Lilla (Kastiilia), punase (Aragón) ja tumekollasega (Burgundia) on tähistatud Karl V võimuala, kollasega (Austria) Ferdinand I valdused Siiski oli Saksa-Rooma keiser (1520/1530–1556) Karl V Habsburgide dünastiast, omades Hispaania ja Napoli näol pärandusena rohkem kui keisrina, võimeline kehtestama oma võimu Itaalias suuremas ulatuses kui ükski keiser Friedrich II-st alates. Ta ajas prantslased Milanost välja, hoidis ära Itaalia vürstide püüde taaskinnitada prantslaste abiga oma sõltumatust Cognaci liigas, rüüstas Roomat (1527) ja saavutas Medici paavsti Clemens VII koostöö, vallutas Firenze, kus ta taastas Medicid võimule Firenze hertsogitena (ja hiljem Toscana suurhertsogitena) ning pärast Sforza dünastia hääbumist Milanos nõudis territooriumi keiserlikuks lääniks ja nimetas uueks hertsogiks oma poja Filippo.
See uus keiserlik valdus ei jäänud siiski keisririiki, kus Karlile järgnes tema vend Ferdinand, vaid anti Karli poolt oma pojale, kellest sai Hispaania kuningas.
Siiski keiserlikud ülemvõimu nõuded jäid ja kutsuti tegelikult esile 17. sajandi alguses, kui Mantova hertsogkond jäi aastal 1627 valitsejata. Keiser Ferdinand II kasutas oma õigusi feodaalisandana, et hoida ära pärija, prantsuse Neversi hertsogi poolt hertsogkonna ülevõtmine, juhtides Mantova pärilussõda, osa palju suuremast Kolmekümneaastasest sõjast. 18. sajandi algul, Hispaania pärilussõja ajal aastal 1708 kasutati keiserlikke ülemvõimu nõudeid jälle Mantova hõivamiseks, mis nüüd liideti Austria Habsburgide poolt äsja vallutatud Milano hertsogkonnaga.
See oli viimane tähelepanuväärne keiserliku võimu kui sellise kasutamine Itaalias. Austerlased säilitasid kontrolli Milano ja Mantova üle ning vahelduvalt teiste territooriumite (eriti Toscana pärast 1737) üle, kuid feodaalse ülemvõimu nõuded olid muutunud praktiliselt mõttetuks. Keiserlikud nõuded Itaaliale jäid ainult Kölni peapiiskopi teisejärgulisse tiitlisse "Itaalia ülemkantsler" ning keisri ja riigipäeva formaalsetesse kinnipidamistesse erinevatest lepingutest, mis lahendasid pärilusjärglust erinevatele Põhja-Itaalia riikidele, mida peeti veel keiserlikeks läänideks. pisi|Kaart, mis kujutab Kesk-Euroopat pärast [[Campo Formio rahu]] Prantsuse revolutsioonisõdade ajal aeti austerlased Itaaliast välja Napoleoni poolt, kes asutas vabariigid kogu Põhja-Itaalias, ning aastatel 1799–1803 läbi viidud keiserlik reorganiseerimine ei jätnud ruumi keiserlikele nõuetele Itaalias – isegi Kölni peapiiskop oli läinud, ilmalikustatud koos teiste vaimulike vürstidega. Aastal 1805, kui keisririik oli veel olemas, nõudis Napoleon, nüüd keiser Napoleon I, Itaalia krooni endale, pannes raudkrooni omale pähe Milanos 26. mail 1805. Keisririik ise lõpetati järgmisel aastal, mis lõpetas Itaalia kuningriigi isegi teoreetilise olemasolu.
, Sardiinia kuningriik , Campo Formio rahu
Risorgimento
pisi|Itaalia aastal 1843 19. sajandil sai Risorgimentost alguse Itaalia ühendamine, mis saavutati 1870. aastal suuresti tänu Giuseppe Garibaldi sõjalistele oskustele.
1848–1849 toimus Itaalias revolutsioon Austria ülemvõimu ja kohalike valitsejate vastu. Sissisõda juhtis Giuseppe Garibaldi. Ülestõusud suruti Austria vägede poolt 1849. aasta sügiseks maha. Itaalia rahvuslased eesotsas Sardiinia kuningriigiga sõlmisid seejärel liidu Prantsusmaa keisri Napoleon III-ga, kes soovis Austria võimu vähendada. Itaalia ühendajate liidriks sai Sardiinia peaminister ja hea diplomaat Camillo Benso di Cavour. 1859–1860 vallutasid sardiinlased koos prantslastega Lombardia ja Kesk-Itaalia hertsogiriigid. Giuseppe Garibaldi hõivas 1860. aastal vabatahtlikega Bourbonidelt Sitsiilia. Kõik vallutatud väikeriigid liideti Sardiinia kuningriigiga.
Itaalia kuningriik
Ühendatud riigi parlament kuulutas 1861. aastal Torinos välja Itaalia kuningriigi, mille kuningaks sai Vittorio Emanuele II. Vastutasuks sõjalise abi eest loovutas Itaalia 1860. aastal Prantsusmaale Savoia hertsogkonna ja Nice krahvkonna. Austria-Preisi sõja (1866) tulemusena liideti Itaaliaga Veneetsia. Itaalia ühendamine lõppes 1870. aastal Rooma hõivamisega.
Itaalia Esimeses maailmasõjas
ja fašism
Esimese maailmasõja alguses veel Kolmikliitu kuulunud Itaalia astus sõtta 1915. aastal Antandi poolel. Maailmasõjas raskeid kaotusi kandnud Itaalia sai pärast sõja lõppu endale Lõuna-Tirooli, Gorizia, Istria ja Trieste. Riigi halb majanduslik olukord aitas 1922. aastal Benito Mussolini poolt juhitavatel fašistidel võimule tulla. 1935–1936 anastasid itaallased Etioopia, aitasid 1936–1939 Francol võita Hispaania kodusõda ja okupeerisid 1939 Albaania. Aastatel 1941–1943 eksisteeris Aadria mere ääres tänapäevase haldusjaotuse järgi Horvaatia ja Montenegro aladel Itaalia Dalmaatsia kubermang, mis koosnes kolmest provintsist (Cattaro, Spalato ja Zara provints).
Itaalia Teises maailmasõjas
, Itaalia kuningriik (1861–1946) Teises maailmasõjas osales Itaalia kuni 1943. aastani teljeriikide poolel. Itaalia armee võttis osa lahingutegevusest nii Balkanil, Põhja-Aafrikas kui ka idarindel. 1943 sõlmis Itaalia Sitsiiliasse tunginud liitlasvägedega vaherahu (Mussolini kõrvaldati võimult) ja kuulutas Saksamaale sõja. Sakslased okupeerisid sama aasta lõpus Põhja- ja Kesk-Itaalia. Sakslased tõrjuti Itaaliast lõplikult välja 1945. aasta aprillis.
Itaalia vabariik
Teise maailmasõja järel 1946. aastal riigikorra küsimuses korraldatud referendumil pooldas 54% osavõtnutest vabariiki (ülejäänud monarhiat). Itaalia Põhiseaduslik Assamblee võttis 1947. aasta 27. detsembril vastu uue põhiseaduse, mis kehtestas parlamentaarse demokraatia. Uus põhiseadus jõustus 1. jaanuaril 1948. Pariisi konverentsil vastu võetud lepingute järgi pidi Itaalia loovutama Kreekale Dodekaneesid, Jugoslaaviale Dalmaatsia rannikualad ja Prantsusmaale mõne väiksema piiriala. Riik kaotas Aafrikas olevad Liibüa ja Eritrea kolooniad, Somaalia jäi 1960. aastani Itaalia hooldusaluseks territooriumiks.
Coppa Italia
Coppa Italia (praegune nimi sponsorite tõttu TIM Cup) on Itaalia klubijalgpalli karikavõistlused. Turniiri mängitakse väljalangemissüsteemis. Karikavõitja saab õiguse osaleda UEFA Euroopa Liigas.
Poolfinaale mängitakse kahes osas, mõlema poolfinaali jõudnud meeskonna koduväljakul. Varem finaal koosnes kahest mängust, hooajast 2008–09 aga karikavõitja saab selgeks ühes mängus, mis toimub Rooma olümpiastaadionil.
2021. aastal võitis karika Torino Juventus, kes on 14 karikavõiduga ka kõige edukam klubi.
Politsei ja Omakaitse Valitsus
Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Politsei ja Omakaitse Valitsus oli Teise maailmasõja ajal Saksamaa okupeeritud Eestis tegutsenud Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi korrakaitsestruktuur.
Politsei ja Omakaitse valitsus asus loomisest kuni 1942. aastani Tallinnas aadressil Tõnismägi 9. 6. veebruaril 1942 viidi asutus endise Eesti Vabariigi Sõjaministeeriumi hoonesse Pagari tänav 2, kus ta tegutses kuni 20. septembrini 1944, mil Omakaitse Peavalitsus lõpetas oma tegevuse Tallinnas ja evakueerus 22. septembril 1944.
1. augustil 1942 muudeti Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Politsei ja Omakaitse Valitsus Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Eesti Politseivalitsuseks eesotsas Politseidirektoriga. Omakaitse malevate ülemad aga allutati piirkondlikele politseiprefektidele.
1. oktoobril 1942 allutati Omakaitse territoriaalsed üksused otse Saksa sõjaväe tagalajulgestusüksusele Saksa 207. julgestusdiviisile ning omakaitse kasarmeeritud üksused Saksa Korrapolitsei komandörile.
1. märtsil 1943 loodi Omakaitsemalevate juhtkond eraldi Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Omakaitse Peavalitsuseks.
Politsei ja Omakaitse Valitsuse moodustamine
Eesti Omavalitsus hakkas tööle 15. septembril 1941 ja 18. septembril määras Omavalitsuse Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi sisedirektor Oskar Angelus politsei- ja omakaitse ülemaks Johannes Soodla. Politsei ja omakaitse loomisel püüti võimalikult palju aluseks võtta Eesti Vabariigi politseis kehtinud struktuure. Politsei ja Omakaitse Valitsus sai kindla organisatsioonilise struktuuri 28. oktoobriks 1941.
E. Omavalitsuse sisedir. POV kuuluv Poliitilise politsei inspektuur juhendas prefektuuride koosseisus asuvaid poliitilise politsei üksusi. Igas maakonnas oli üks poliitilise politseivälisosakond, lisaks oli eraldi välisosakond Narvas. Tallinnas ja Harjumaal tegutses Tallinn-Harju poliitiline politsei.
E. Omavalitsuse Sisedir. POV kuuluv Kriminaalpolitsei inspektuur juhendas prefektuuride koosseisus asuvaid kriminaalpolitseiüksusi. Eesti välispolitsei jagunes territoriaalselt: Tallinna, Harju-Järva, Viru, Tartu, Võru-Valga, Petseri, Pärnu-Viljandi, Saare-Lääne ja Raudtee Prefektuurideks.
Piiriomakaitse
1942. aastal oli moodustati Eesti Omakaitse palgalistest üksustest Piiriomakaitse, Eesti Omavalitsuse Sisedirektor Sisedirektooriumi Politsei ja Omakaitse Valitsuse koosseisus. Enne piiriomakaitse moodustamist, alates 20. novembrist 1941 täitsid Eesti ja NSV Liidu piiri sulgemise ülesandeid piirkondlikud Omakaitsemalevad. Piirkaitse pataljonid moodustati senistest Omakaitse üksikpataljonidest, mis nimetati ümber vastavalt Piiriomakaitse üksikpataljonideks. Piiri kaitseks moodustati Saksa vägede julgestusasutuste poolt Piiri Üksikpataljonidest (I; II ja III Est. Grenzbataillion) ja neist moodustati 39 piirikordonit, kus valvasid palgalistest omakaitselastest moodustatud piiriomakaitse pataljonid.
Tolli-piirikaitse
Ümberkorralduse käigus saadeti laiali varem paralleelselt ranna- ja piirivalvet teostanud üksused: SD Eesti Abipolitsei kompaniid 1. veebruaril 1942; Rannavalvepostid 1. aprillil 1942 ja Saksa sõjalaevastiku (Saksa Kriegsmarine) Mereväe Rannakaitse rügement 1. mail 1942.
Eesti Julgeolekupolitsei ja SD struktuuri jäid vaid piiripolitsei osakonnad üle Eesti. Neid juhtis nii SD saksa harusse kuuluv A-III osakond, kui ka SD Eesti harusse kuuluv B-I osakond, täpsemalt referentuur I-B "piiripolitsei", mida juhtis major Aleksander Reinhold. Samas aga formeeriti SD juurde eestlastest abipolitsei kompaniisid.
1. märts 1942
1942. aasta kevadel viidi saksa okupatsioonivõimude poolt läbi Eesti aladel sisejulgeolekuasutuste reorganiseerimine – seni POV allunud Eesti poliitiline politsei ja kriminaalpolitsei baasil loodi vastavalt Suur-Saksamaa korrakaitsestruktuuridega ülesehitusega Julgeolekupolitsei ja SD ühisasutus Eestis Julgeolekupolitsei ja SD Eestis, milles eestlastega komplekteeritud Eesti Julgeolekupolitsei ja SD Eesti haru, mis de jure allus Eesti Omavalitsusele, de facto aga täitis Saksa Julgeolekupolitsei ja SD ülema Martin Sandbergeri korraldusi.
Politsei ja Omakaitse Valitsuse koosseisus viidi läbi ümberkorraldused, mille tulemusel seniste osakondade ja inspektuuride asemel olid valitsuse koosseisus ainult osakonnad- jaoskonnad ja Omakaitse tegevust juhendav osakond nimetati 1. osakonnaks.
1. august 1942
1. augustist 1942 reorganiseeriti Politsei ja Omakaitse Valitsus uuesti ning nimetati ümber E. Omavalitsuse Sisedirektooriumi Eesti Politseivalitsuseks (Eesti Politsei Valitsus ), mille juht oli Eesti Politseidirektor. Eesti Politseivalitsus jagunes kuueks peaosakonnaks ehk peavalitsuseks.
Eesti Politseivalitsus
Peale Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi sisedirektorile allutatud Omakaitse Peavalitsuse moodustamist 27. märtsist 1944, 18. juulil 1944 avaldati uuendatud ja 1. juulil 1944st jõustunud Eesti välispolitsei organisatsiooni määrus. Eesti välispolitsei tegevust juhtis Eesti Politseidirektor Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi abidirektori õigustega politsei alal ja Eesti Politseidirektori asutis kandis nimetust Eesti Politseivalitsus.
Eesti Politseivalitsus koosnes 8 osakonnast:
Tallinna prefektuuri tegevuspiirkond oli Tallinna linn; Tartu prefektuuril – Tartu linn ja Tartumaa; Pärnu prefektuuril – Pärnu linn ja Pärnumaa; Viru prefektuuril – Virumaa, välja arvatud Narva prefektuuri tegevuspiirkonda kuuluv osa, mis määratleti kindlaks erikorraldusega; teistel eelnimetamata prefektuuridel oli tegevuspiirkonnaks samanimeliste maakondade maa-alad; Raudtee prefektuuril – Eesti raudteede all olev maa-ala.
Laksefjorden
pisi|Kirde-Norra fjordid Laksefjorden (põhjasaami keeles Lágesvuotna) on Barentsi mere fjord Norra põhjaosas Troms og Finnmargi maakonnas Lebesby vallas.
See on Porsangeni ja Varangeri fjordi järel pikkuselt kolmas fjord Finnmargis. Ta on 72 km pikk ja sopistub peaaegu täpselt lõuna suunas Kunesi külani.
Fjordi merepoolne osa paikneb Sværholti poolsaare ja Nordkinni poolsaare vahel. Tema suue on Sværholtklubbeni (läänes) ja Store Finnkjerka (idas) vahel. Sværholti poolsaarest lääne pool on lõuna suunas sopistuv Porsangen, Nordkinni poolsaarest ida pool Tanafjorden. Store Finnkjerka on läänepiiriks Kjøllefjordenile, mis sopistub Dyrfjordi poolsaarest ida pool kagu suunas Kjøllefjordini.
Fjordi idakaldal kulgeb maantee riksvei 98 Ifjordini ning sealt edasi fylkesvei 888. Kui fylkesvei 888 on halva ilma tõttu suletud, siis läheb Kalakisy parvlaev Kifjordenisse.
Asulad
Fjordi ääres ei ole palju asulaid. Läänekaldal on suurem küla Veidnes ning idakaldal Dyfjordi, Bekkarfjordi, Lebesby ja Ifjordi küla ning suurem küla Brenngam. Lõunasopis on Kunes.
Fjordi harud
Laksefjordenil on palju harusid, eriti idakaldal. Läänekaldal on ainus haru Lille Porsangen. Idakaldal on põhjast lõunasse Dyfjorden, Kofjorde, Eidsfjorden, Mårøyfjorden, Store Torskefjorden, Lille Torskefjorden, Bekkarfjorden, Ifjorden koos Friarfjordeniga, Landersfjorden, Adamsfjorden ja päris lõunasopis Storfjorden, kuhu suubub Stuorrajohka jõgi. Adamsjordeni (lõunasopist kirdes) juures on juga Adamsfossen.
Saared
Fjordis on palju saari. Kõige suurem on Brattholmen lõunasopis, suuruselt järgmine on Mårøya. Teised saared on Kartøya, Store Bratholmen, Langholmen, Skjåholmen, Rypøya ja Bondøya.
Nimi
Fjordi algupärane, põhjasaamikeelne nimi on Lágesvuotna. Selle esimene pool láges tähendab 'tasane', sest fjordist ida ja kagu pool on tasane maa (Láges duottar). Teine pool vuotna tähendab 'fjord'.
Davor Šuker
Davor Šuker (sündinud 1. jaanuaril 1968 Osijek) on endine Jugoslaavia ja Horvaatia jalgpallikoondise ründaja.
Kõrgem Korruptsioonivastane Kohus
Kõrgem Korruptsioonivastane Kohus (ukraina keeles Вищий антикорупційний суд) on Ukraina kohtuasutus.
Davor Šuker
Koondisekarjäär
Šukeri esimene suurvõistlus oli 1987. aasta noorte maailmameistrivõistlused jalgpallis, kus Šuker oli koos Robert Prosinečkiga meeskonna põhiründaja. Prosinečki valiti ka turniiri parimaks mängijaks. Šuker osales kõigis Jugoslaavia mängudes. Avamängus alistas Jugoslaavia Tšiili jalgpallikoondise 4:2, siis Austraalia jalgpallikoondise 4:0 (Šuker lõi teise ja neljanda värava). Viimases mängus Togo jalgpallikoondise vastus anti Šukerile ja Prosinečkile algul puhkust, sest Jugoslaavial oli juba alagrupivõit peaaegu kindel, aga 37. minutil vahetati nad seisul 2:0 ikkagi sisse. Jugoslaavia võitis 4:1 ja Šuker lõi viimase värava. Veerandfinaalis alistas Jugoslaavia Prosinečki eelviimasel minutil löödud väravast Brasiilia jalgpallikoondise 2:1 ja poolfinaalis sama tulemusega Saksa DV jalgpallikoondise, kusjuures Šuker lõi viimase värava. Eelviimasel minutil vahetati ta välja. Finaalis Saksamaa jalgpallikoondise vastu lõppesid normaal- ja lisaaeg 1:1 (Šuker sai 77. minutil kollase kaardi) ja järgnes penaltiseeria, kus esimesena löönud Marcel Witeczek, kes oli löönud sakslastele viigivärava, vääratas, ülejäänud 9 lööki läksid aga sisse (Šuker lõi jugoslaavlastest teisena). Jugoslaavia tuli noorte maailmameistriks.
Šuker arvati Jugoslaavia koondisse 1988. aasta suveolümpiamängudele, mis toimusid Söulis. Esimeses alagrupimängus, kus Jugoslaavia kaotas Austraaliale 0:1, ta ei mänginud. Teises alagrupimängus Nigeeria jalgpallikoondise vastu vahetati ta sisse 69. minutil seisul 3:0 ja mäng lõppes 3:1 võiduga. Edasipääsemiseks oli vaja alistada viimases kohtumises Brasiilia. Šuker vahetati platsile 60. minutil seisul 0:2 ja matš lõppes 1:2. Kõik mängud võitnud Brasiilia võitis alagrupi Austraalia ees, Jugoslaavia edestas üksnes kõik kohtumised kaotanud Nigeeriat.
Šuker arvati Jugoslaavia koondisse ka 1990. aasta maailmameistrivõistlusteks, mis toimusid naaberriigis Itaalias, aga ta ei saanud minutitki mängida. Jugoslaavia jõudis veerandfinaali, kaotades seal penaltiseerias Argentina jalgpallikoondisele.
Esimese mängu Jugoslaavia täiskasvanute koondises pidas Šuker alles 1991. aastal. Jugoslaavia koondises mängis ta 2 mängu ja lõi neis ühe värava (1992. aasta EM-valikmängus Fääri saarte jalgpallikoondise vastu 7:0 võidetud mängus viimase värava). Jugoslaavia pääseski EM-finaalturniirile, kuid seejärel riik lagunes ega tohtinud osaleda. Jugoslaavia asemel lubati turniirile esimene varu Taani jalgpallikoondis, kes tuligi Euroopa meistriks.
Šuker mängis kaasa 1996. aasta EM-i Inglismaal. Alagrupis osales ta kahes esimeses mängus, milles alistati 1:0 Türgi jalgpallikoondis ja 3:0 Taani (selles mängus lõi Šuker esimese ja viimase värava). Kolmandas mängus, mille eel Horvaatia oli juba edasipääsu taganud, Šuker ei mänginud ja Horvaatia kaotas 0:3 Portugali jalgpallikoondisele, kes ka alagrupi Horvaatia ees võitis. Veerandfinaalis kaotas Horvaatia Saksamaale 1:2 ja Šuker lõi horvaatide ainsa värava seisuks 1:1.
1998. aasta MM-il Prantsusmaal oli Šukeri tipphetk. Esimeses alagrupimängus alistas Horvaatia Jamaica jalgpallikoondise 3:1 ja Šuker lõi mängu viimase värava. Teises mängus Jaapani jalgpallikoondise vastu oli Šuker kapten ja lõi mängu ainsa värava. Nii oli edasipääs alagrupist tagatud ja alagrupivõitu otsustavas mängus kaotati Argentina 0:1. Edasi alistas Horvaatia Rumeenia jalgpallikoondise 1:0 (Šuker lõi mängu ainsa värava esimese poolaja üleminutitel penaltist) ja pääses veerandfinaali. Seal alistas Horvaatia Saksamaa 3:0, kusjuures Šuker lõi viimase värava. Poolfinaalis Prantsusmaa jalgpallikoondise vastu viis Šuker Horvaatia juhtima, aga Prantsusmaa võitis siiski 2:1. Pronksimängus alistas Horvaatia Hollandi jalgpallikoondise, kusjuures Šuker lõi viimase värava. Nii lõi Šuker kuus väravat seitsmes mängus ja pälvis turniiri resultatiivseima mängija auhinna Kuldsaapa. Ta valiti ka turniiri sümboolsesse koondisse. Turniiri väärtuslikema mängija valimisel jäi ta alla üksnes Ronaldole.
Davor Šuker lõi 4. septembril 1994 Eesti jalgpallikoondise vastu kaks väravat EM-valikmängus Kadrioru staadionil, mis lõppes 2:0. Kordusmängus Maksimiri staadionil 3. septembril 1995 tegi Šuker oma esimese kübaratriki Horvaatia kasuks 7:1 lõppenud mängus. Korra on ta veel ühes koondisemängus suutnud kolm väravat lüüa: 7:0 võidetud sõprusmängus Austraalia vastu 6. juunil 1998.
2004. aastal valis Pelé ta FIFA 100 nimekirja.
Nõnova
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Külas on 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 30 elanikku. Kõik on eestlased.
Nõnoval on sündinud Friedrich Vreemann.
Külas oli kuni 2001. aastani Nõnova raudteepeatus.
129
129. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 70. aastad 80. aastad 90. aastad 100. aastad 110. aastad - 120. aastad - 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad
Aastad: 124 125 126 127 128 - 129 - 130 131 132 133 134
BEF
BEF on lühend, mis võib tähendada:
Pärilikud haigused
Pärilikud haigused on haigused, mis kanduvad edasi vanematelt järglastele. Päriliku haiguse aluseks on geenidefekt, mis kandub edasi põlvest põlve.
Pärilikke haigusi tuleb eristada looteeas tekkinud geenimutatsioonidest tingitud haigustest, mis manifesteeruvad näiteks väärarengutena, ja pärilikust soodumusest.
138
138. aasta
Aü
aü on lühend, mis võib tähendada:
138
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Lasva
Lasva on küla Võrumaal Võru vallas. Asub Lasva järve ääres.
138
Aastakümned: 80. aastad 90. aastad 100. aastad 110. aastad 120. aastad - 130. aastad - 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad 180. aastad
Lasva
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) oli küla Lasva valla halduskeskus.
138
Aastad: 133 134 135 136 137 - 138 - 139 140 141 142 143
Lasva
Külas on 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 275 elanikku. Neist 272 on eestlased.
Lagedi–Aruküla–Peningi tee
Lagedi–Aruküla–Peningi tee (registrinumbriga 11300) on kõrvalmaantee Rae ja Raasiku vallas. Tee pikkus on 16,4 km.
Tee saab alguse Tallinna ringtee neljandal kilomeetril Soodevahe ja Ülejõe küla piiril (Rae vald) ning lõpeb Aruvalla–Jägala tee seitsmeteistkümnendal kilomeeril Tõhelgi ja Peningi küla piiril (Raasiku vald).
Tee kulgeb läbi Soodevahe, Ülejõe, Kopli, Kadaka, Kulli, Järsi, Igavere, Kalesi, Tõhelgi ja Peningi küla ning Lagedi ja Aruküla aleviku.
Tee ületab ühe silla (Kepsu sild üle Pirita jõe tee teisel kilomeetril) ja 11 truupi. Teele jääb 13 bussipeatust: Ülejõe, Lagedi, Kooli, Keskküla, Tuulevälja, Arumäe, Jüri tee, Kangla, Harju, Igavere, Ata, Kalesi ja Töhelgi tee.
Teega ristuvad teisel kilomeetril Lagedi tee ja Lagedi–Kostivere tee, üheksandal kilomeetril Jüri–Aruküla tee, kaheteistkümnendal kilomeetril Aruküla–Kostivere tee, viieteistkümnendal kilomeetril Kalesi–Tõhelgi teega.
Kuni Lagedi teeni on tee asfaltkattega, Lagedi alevikus on tee mustkattega, kuni Rae valla piirini on tee põlevkivituhkbetoonkattega. Raasiku vallas on tee kuni Jüri–Aruküla teeni asfaltkattega, edasi kuni Aruküla–Kostivere teeni mustkattega ning tee lõpuosa on põlevkivituhkbetoonkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni Lagedi–Kostivere teeni 3000–6000 autot ööpäevas, edasi kuni Jüri–Aruküla teeni 1000–3000 autot ööpäevas, edasi kuni Kalesi–Töhelgi teeni 3000–6000 autot ööpäevas ning tee lõpuosas 1000–3000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Lagedi alevikus (70 ja 50 km/h) ning Aruküla alevikus (70 km/h), tee 13. kilomeetril (70 km/h) ning tee lõpus (70 ja 50 km/h). Tee on valgustatud Lagedi alevikus.
Bekrell
Bekrell (tähis Bq) on SI-süsteemi mõõtühik radioaktiivse aine aktiivsuse mõõtmiseks. Aine aktiivsus on 1 Bq, kui selles toimub üks aatomituuma lagunemine sekundis.
Bekrell on nimetuse saanud Prantsuse füüsiku Henri Becquereli järgi.
Kuna 1 Bq on äärmiselt madal aktiivsuse tase, kasutatakse praktikas esinevate aktiivsuse arvväärtuste esitamiseks kümnendeesliiteid mega, giga, tera.
Epiteet
Epiteet on taideline lisandsõna, mis tõstab põhisõna mõiste tunnusest esile autori arvates mõnd tähtsat joont (nt: "Silmad nii säravad, sügavad, sametimustad..." M. Under).
Lagedi–Kostivere tee
Lagedi–Kostivere tee (registrinumbriga 11302) on kõrvalmaantee Rae ja Jõelähtme vallas. Tee pikkus on 9,6 km.
Tee saab alguse Lagedi–Aruküla–Peningi tee teisel kilomeetril Lagedi aleviku ja Kopli küla piirilt (Rae vallas) ning lõpeb Aruküla–Kostivere tee üheksandal kilomeeril Vandjala külas (Jõelähtme vallas).
Tee kulgeb läbi Kopli, Saha, Maardu ja Vandjala küla ning Lagedi ja Loo aleviku.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 12 truupi. Teele jääb 3 bussipeatust: Lohu, Saha ja Maardu mõis.
Teega ristub teisel kilomeetril Nehatu–Loo–Lagedi tee ja seitsmendal kilomeetril Maardu mõisa tee.
Tee alguses teekatte kohta andmed puuduvad, alates Maardu mõisa teest on tee põlevkivituhkbetoonkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus on kuni Nehatu–Loo–Lagedi teeni 1000–3000 autot ööpäevas, edasi kuni 4,5 kilomeetrini 200–500 autot ööpäevas, edasi kuni Maardu mõisa teeni 500–1000 autot ööpäevas ning kuni tee lõpuni 1000–3000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on enne Nehatu–Loo–Lagedi teed (50 ja 70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Hank Azaria
Hank Azaria (sünninimi Henry Albert Azaria; sündinud 25. aprillil 1964 New Yorgis) on nelja Emmy auhinnaga pärjatud USA filminäitleja ja koomik.
Ta on sisse lugenud 160 tegelase teksti ja häälitsused animasarjas "Simpsonid". Lisaks on ta kaasa teinud seriaalides "Huff", "Sõbrad", "Mad About You" ning filmides "Pretty Woman" (1990) "The Birdcage" (1996) "Godzilla" (1998), "Suured lootused" (1998) ja "America's Sweethearts" (2001).
Achatius von Zehmen
Achatius von Zehmen ehk Achacy Czema (umbes 1485 – 24. mai 1565 Königsberg) oli Poola riigitegelane ja diplomaat.
Zehmen sündis Sileesias saksa juurtega perekonnas. Hiljem tegutses ta peamiselt Preisimaal. 1520. aastal sai temast Stargardi staarost, 1524. aastal sai ta samale kohale Człuchówis (Schlochau), lisaks sellele oli ta majandusametnikuks ka Malborkis (Marienburg). 1531–1546 oli ta kastellaan Gdańskis (Danzig).
Diplomaadina tegutses Zehmen 1520. aastast, olles mitmel korral Poola saadikuks Saksa-Rooma riiki, aga ka Liivimaale. Tema viimased diplomaatilised missioonid leidsid aset 1560. aasta paiku, mil ta oli juba 75-aastane.
Henrik Ibsen
thumb|Henrik Ibsen Henrik Ibsen (20. märts 1828 Skien – 23. mai 1906 Kristiania) oli norra näitekirjanik, kes seisis ka Norra Rahvusteatri rajamise juures.
Janusz Woda
pisi | Janusz Woda (2018)
Janusz Woda (sündinud 4. mail 1938 Bydgoszczis) on poola malekohtunik ja malefunktsionäär, rahvusvaheline arbiiter (1987).
Woda on lõpetanud Adam Mickiewiczi ülikooli matemaatika-füüsika- keemiateaduskonna.
1960. aastatest on Woda tegutsenud malevõistluste korraldajana ja kohtunikuna.
Woda oli aastatel 2004–2008 Poola Maleföderatsiooni president.
Kalesi–Tõhelgi tee
Kalesi–Tõhelgi tee (registrinumbriga 11306) on kõrvalmaantee Raasiku vallas. Tee pikkus on 1,8 km.
Tee saab alguse Lagedi–Aruküla–Peningi tee viietestkümnendal kilomeetril Kalesi külas ning lõpeb Aruvalla–Jägala tee üheksateistkümnendal kilomeeril Tõhelgi külas. Tee kulgeb läbi eelnimetatud külade.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 2 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on pinnatud kruusatee. Tee klass on V. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Almatõ
Almatõ (kasahhi keeles Алматы, ladina kirjaviisis Almatı; aastatel 1867–1921 ametlikult Vernõi; 1921–1941 kasahhi keeles ja 1921–1993 vene keeles ametlikult Alma-Ata) on Kasahstani suurim linn ja endine pealinn (kuni 1997. aastani).
Linn oli 2001. aastani Almatõ oblasti keskus.
Almatõ kandideeris 2022. aasta taliolümpiamängude korraldajaks. Kandidatuur siiski ebaõnnestus ning 2022. aasta taliolümpiamängude korraldajaks valiti Peking. Almatõ lähedal asub Medeo uisustaadion.
Nimi
Linna ametlik nimi oli aastatel 1867–1921 Vernõi.
Algul oli nimi Alma-Ata ametlik nii kasahhi kui ka vene keeles. Aastal 1941 sai kasahhikeelseks ametlikuks nimeks Almatõ.
Aastal 1993 otsustasid Kasahstani võimud hakata ka vene keeles kasutama nime Almatõ. Venemaa keelekorraldajad soovitasid kasutada vene keeles nime Alma-Ata ning detsembris 1995 sanktsioneerisid selle nime kasutamise ka Venemaa võimud.
Välislingid
🇰🇿
The Claymakers
The Claymakers on Eesti levimuusikaansambel, mis alustas tegevust 1990. aastal.
Neinar Seli
pisi|püsti|Neinar Seli (2019) Neinar Seli (sündinud 7. detsembril 1959) on Eesti suurettevõtja ja endine poliitik, IX Riigikogu liige. Talle kuuluvad mitmed Tartu ettevõtted, näiteks Estiko kontsern, hotellid Lydia ja Dorpat, ärihoone Plasku ning kaubanduskeskus Tasku.
The Claymakers
1993. aastal lindistati plaat "Aunt Ann".
Neinar Seli
Selile kuuluvad või on kuulunud holding-firma Rondam, puidufirmad Thompson, Neiveland ja Türi Mets, Livoonia Kinnisvara, kaubandusettevõtted Figaro, Forward ja Dagi, turvasüsteeme müüv Seiko, Tartu Raadio üks omanikest Luik, Haapsalu hotell jpt. Seli ettevõtete juhatustes on töötanud hilisem peaminister Andrus Ansip. Seli on üks Eesti edukamaid investoreid.
The Claymakers
Ametlikult ei ole laiali mindud, kuid tihedam tegevus lõppes aastal 2001.
Neinar Seli
2009. aasta kevadel kaebas Seli ajalehe Eesti Ekspress kohtusse ajakirjanik Tarmo Vahteri artikli eest "Maadevahetuse pöörasid parseldamiseks reformierakondlased", nõudes väite "Seli lükkas riigikogus läbi kaitstavate loodusobjektide seaduse muutmise" ümberlükkamist. 2011. aasta septembri lõpus jättis Harju maakohus kaebuse rahuldamata ning 2012. aasta septembris ei võtnud riigikohus kassatsioonkaebust menetlusse. Vahteri andmeil oli esimeste maadevahetajate seas endise riigikogu liikme Neinar Seli ja tema venna Anti Seli äripartner, keda finantseeris Anti Seli ja kes sai maadevahetuseks laenu ka Maaelu Edendamise Sihtasutuselt. Riigikogu keskkonnakomisjoni liikmena kaitses Neinar Seli riigikogu saalis 2001. aastal komisjoni nimel kaitstavate loodusobjektide seaduse muutmise seadust. Artikli eest pälvis Tarmo Vahter Bonnieri preemia.
2011. aastal algatati Seli vastu kriminaalasi, kuna ta oli lasknud Otepää looduspargi Pühme sihtkaitsevööndis ebaseaduslikult metsa raiuda.
7. novembril 2012 valis Eesti Olümpiakomitee täiskogu Neinar Seli neljaks aastaks (kuni 2016) organisatsiooni uueks presidendiks.
Tegevus sportlasena
Seli on tegelenud vasaraheitega. Ta tuli 1977–1980 Eesti noorte- ja juunioride meistriks ning 1983, 1997, 1998 ja 1999 täiskasvanute Eesti meistrivõistlustel 3. kohale.
Tema isiklikud rekordid on vasaraheites 69,62 (1983) ja kuulitõukes 15,07 (1984).
Neinar Seli sihtkapital
25. mail 2004 asutas Neinar Seli Tartu Kultuurkapitali juurde omanimelise sihtkapitali, et aidata kaasa eesti spordi edendamisele. Sihtkapitalist antakse välja kord aastas stipendiumid enim silmapaistnud sportlikule perekonnale, Tartus gümnaasiumis või ülikoolis õppivale ja töö kõrvalt tippspordiga tegelevale sportlasele, spordipedagoogile (treenerile, kehalise kasvatuse õpetajale) ja spordiveteranile. 6. märtsil 2008 asutas Neinar Seli sihtkapitali juurde ka meditsiini valdkonna alakapitali, soovides kaasa aidata Eesti meditsiini edendamisele ja Tartu Ülikooli Kliinikumi teadustöö taseme tõstmisele.
Isiklikku
Neinar Seli on abielus Kersti Seliga (sündinud 15. novembril 1965) ja tal on kolm last: Silje Märtson, Kristo Seli (sündinud 29. novembril 1989, Eesti noortemeister korvpallis) ja Kätriin Seli. Kõik nad töötavad Estiko Grupis.
Lauri Vahtre
pisi|Lauri Vahtre oma "Eesti ajaloo õpiku vene õppekeelega gümnaasiumile" esitlusel TEA Kirjastuses, 22.10.2010 Lauri Vahtre (sündinud 22. märtsil 1960) on Eesti poliitik, ajaloolane, kirjanik, stsenarist ja tõlkija.
Haridus
Aastal 1984 kaitses Lauri Vahtre Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonnas Sulev Vahtre juhendamisel tehtud diplomitöö "Eesti rahvakalendri majanduslikust ja ideoloogilisest tagapõhjast".
Lauri Vahtre kandidaaditöö käsitles eesti rahvakalendrit ja eesti rahvapärast ajaarvamist, töö on ilmunud raamatuna "Eestlase aeg" aastal 1991 ja täiendatud kordustrükina aastal 2000.
Jüri–Aruküla tee
pisi|Maantee Kulli külas
Lauri Vahtre
Teadustegevus
Ajaloolasena on Lauri Vahtre silma paistnud põhiliselt ajaloo populariseerijana, kooliõpikute (kaas)autorina, kuid ta on uurinud muu hulgas ka Eesti advokatuuri ja Eesti notariaadi ajalugu (kummastki on ilmunud eraldi uurimused), Nõukogude aja mentaliteedilugu ja olmet. Vahtre oli üks 1989. aastal Loomingu Raamatukogus ilmunud kahejaolise Eesti ajaloo "Kodu lugu" autoreist Mart Laari ja Heiki Valgu kõrval. Kohati koolides ajalooõpetamisel kasutatud vihikupaar oli suurim Loomingu Raamatukogu teose tiraaž läbi aegade (35 000 eksemplari). Vahtre on üksi või kaasautorina kirjutanud arvukalt ajalooõpikuid.
Jüri–Aruküla tee
Jüri–Aruküla tee (registrinumbriga 11303) on kõrvalmaantee Rae ja Raasiku vallas. Tee pikkus on 8,3 km.
Wayne Gretzky
thumb|225px| Wayne Douglas Gretzky (sündinud 26. jaanuaril 1961 Brantfordis Ontario provintsis) on endine Kanada ja kõigi aegade parimaks peetud jäähokimängija.
Jüri–Aruküla tee
Tee saab alguse Tallinna ringtee üheteistkümnendal kilomeetril Pildiküla küla ja Jüri aleviku piiril (Rae vallas) ning lõpeb Lagedi–Aruküla–Peningi tee üheksandal kilomeeril Kulli külas (Raasiku vallas).
Lauri Vahtre
Teadustegevus
Lauri Vahtre väitel erines eesti traditsioonilise rahvakultuuri ajataju nüüdisaja inimese omast selle poolest, et toonase ajataju alusteks olid korduvus ehk tsüklilisus (nagu loodus muutub perioodiliselt) ja kvaliteetsus – aega mõisteti reaalse jõuna, mis on hea või halb, püha või mittepüha.
Wayne Gretzky
Keskründajana mängis Gretzky NHL-is kokku 20 aastat, millest üheksa hooaega Edmonton Oilersis (1979–1988), kaheksa Los Angeles Kingsis (1988–1996), 18 mängu St. Louis Bluesis (1996) ja kolm hooaega New York Rangersis (1996–1999).
Jüri–Aruküla tee
Tee kulgeb läbi Pildiküla, Vaskjala, Pajupea ja Kulli küla ning Jüri aleviku.
Lauri Vahtre
Teadustegevus
Aastatel 2015–2020 töötas Lauri Vahtre Eesti Sõjamuuseumis ja juhtis teose "Eesti Vabadussõja ajalugu" koostamist.
Wayne Gretzky
Karjääri jooksul püstitas Gretzky kas individuaalselt või kellegagi kahasse 61 NHL-i rekordit, millest suurem osa kehtib tänaseni. Nendest rekorditest väärtuslikumad on hooaja jooksul löödud väravad (92 väravat 1981–1982), söödud (163 söötu 1985–1986) ja ühe hooaja punktirekord (215 punkti 1985–1986).
Tema auks antakse Kanada Ontario hokiliigas välja auhinda Wayne Gretzky 99 Award.
Jüri–Aruküla tee
Tee ületab kolm silda (nimetu sild üle Vaskjala–Ülemiste kanali tee neljandal kilomeetril, Vaskjala sild üle Pirita jõe tee neljandal kilomeetril, Leivajõe sild üle Leivajõe tee kaheksandal kilomeetril) ja kolm truupi. Teele jääb seitse bussipeatust: Tuule, Jüri, Karba, Rae, Vaskjala, Pajupea ja Leivajõe.
Lauri Vahtre
Poliitiline tegevus
Lauri Vahtre astus poliitikasse laulva revolutsiooni ajal koos oma ülikoolikaaslase Mart Laariga. Varem oli ta rahvusliku meelsuse ja tegevuse pärast Tartu Riiklikust Ülikoolist välja visatud ning lõpetanud ülikooli kaugõppes. Koos Laari ja teiste rahvuslastega moodustas Vahtre poliitilise ühenduse, millest 1992. aastal kasvas välja Rahvuslik Koonderakond Isamaa.
Oli Eesti Kongressi liige. Aastatel 1991–1992 oli ta Põhiseaduse Assamblee liige. Aastal 1992 valiti Vahtre valimised võitnud Isamaa nimekirjas VII Riigikokku. Temast sai üks Isamaa juhtfiguure ning ta valiti tagasi ka järgmistesse Riigikogu koosseisudesse 1995. ja 1999. aastal. 2003. aastal ta parlamenti siiski enam ei pääsenud. Alates 5. aprillist 2007 oli ta Juhan Partsi asendusliikmena XI Riigikogu liige. 2011. aasta Riigikogu valimistel osales Vahtre Isamaa ja Res Publica Liidu nimekirjas 4. ringkonnas (Harju ja Rapla maakonnas) ja sai 820 häält, kuid Riigikokku ei pääsenud. Üleriigilises nimekirjas asetses ta 27. kohal. Oli XII Riigikogu liige siiski 2014. aasta esimesel poolel Reet Roosi asendusliikmena.
Jüri–Aruküla tee
Teega ristub esimesel kilomeetril Jüri–Vaida tee, kolmandal kilomeetril Assaku–Jüri tee ja kuuendal kilomeetril Vaida–Pajupea tee.
Lauri Vahtre
Poliitiline tegevus
Oma pikaajalise tegevuse jooksul Riigikogus on Vahtre töötanud keskkonna-, kultuuri-, maaelu- ja kaitsekomisjonis. Ta oli üks lapsehooldustasu (jõustus 2000. aasta algusest) algatajaid, on püsivalt kaitsnud ajateenistusel põhineva riigikaitsemudeli põhimõtet, seisnud haridusmaastiku mitmekesisuse ja valikuvõimaluste säilimise eest jpm.
Jüri–Aruküla tee
Tee on täies ulatuses asfaltkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni Assaku–Jüri teeni üle 6000 auto ööpäevas, edasi 3000–6000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Jüri alevikus (50 km/h) ja kuni Vaskjala sillani (70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Lauri Vahtre
Poliitiline tegevus
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 510 häält ning ei osutunud valituks.
Töö kaitseministeeriumis
2011. aasta juuli alguses võitis kaitseminister Mart Laari erakonnakaaslane ja sõber Lauri Vahtre kaitseministeeriumi avalike suhete osakonna nõuniku konkursi, milles üks nõunikule esitatud nõue oli doktorikraad. Kaitseministeeriumi pressiesindaja Peeter Kuimeti sõnul osales konkursis kaheksa kandidaati.
Juba konkursi eel avaldas ajakirjandus kahtlust, et doktorikraadi nõue kehtestati, võimaldamaks Vahtrel sellele kohale saada.
Mart Laar kaitses konkursikorraldust väitega, et konkursi korraldasid mitte poliitikud, vaid asjatundjad.
"Ma arvan, et Mart Laaril oleks pidanud olema õigus võtta selline nõunik nagu ta ise tahab, ilma sellise naeruväärse protsessita," leidis kommunikatsiooniekspert ja endine poliitik Janek Mäggi. "Tundus muidugi natuke naeruväärne, et avalike suhete nõuniku kohal on vaja doktorikraadi."
Ministeeriumis kuulusid Vahtre tööülesannete hulka avaliku arvamuse küsitluste vahendamine ja tulemuste analüüs, Õpetajate Lehe lisalehe Riigikaitseõpetus toimetamine, ministeeriumi partnerorganisatsioonide toetustaotluste menetlemine, välismaise ajakirjanduse, sealhulgas internetimeedia analüüs, laiapindse riigikaitsemudeli arendamine tele- ja filmivallas jpm.
Ilukirjandus
Ta on kirjutanud mitu näidendit ("Olle Terve hansatuultes", "Muna EÜE", "Vihterpalu valss", "Teekond valguse riiki", "Varjutants", "Minust jäävad vaid laulud" (koos Mart Laariga) jt). Ta on Eesti Televisiooni seriaali "Tuulepealne maa" kaasstsenarist ning filmi "Detsembrikuumus" esialgse, hiljem teiste autorite poolt ümber kirjutatud stsenaariumi autor.
Õpikud
Lauri Vahtre sulest on ilmunud arvukalt ajalooõpikuid. Tervikuna iseloomustab Vahtre õpikuid ladus ja kaasahaarav stiil:
Isiklikku
Tema isa oli ajaloolane Sulev Vahtre, tema vend on kunstnik Silver Vahtre.
Pikakannu
Pikakannu on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Kostivere tee
Kostivere tee (registrinumbriga 11307) on kõrvalmaantee Jõelähtme vallas. Tee pikkus on 1,3 km.
Tee saab alguse Aruküla–Kostivere tee kaheksandal kilomeetril Vandjala külas ja lõpeb Maardu–Raasiku tee neljandal kilomeeril Kostivere alevikus. Tee kulgeb läbi nimetatud asulate.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 1 truubi. Teele ei jää bussipeatusi.
Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kostivere aleviku piirkonnas on kiiruspiirangud 70, 50, 30 km/h. Kostivere aleviku tiheasustusega alal on tee valgustatud.
Listerioos
Listerioos on grampositiivse listeeriabakteri (Listeria monocytogenes) põhjustatav nakkushaigus, mis levib peaasjalikult loomsete toiduainete kaudu. Sümptomiteks on palavik, pearinglus, iiveldus ja kõhulahtisus.
Listeeriabakter on maapinnas, loomasöötades ja loomade soolestikus levinud bakter. Erinevalt teistest bakteritest suudab see bakter paljuneda ka külmkapi temperatuuril.
Saastunud toidu tarvitamisel paljunevad bakterid soole limaskesta rakkudes ning levivad organismis.
Otsesel kontaktil võib tekkida listerioosi nahavorm, listerioosi võib haruharva nakatuda ka sugulisel teel.
Nakkus võib kanduda (emakoogi kaudu) ka emalt vastsündinule, kusjuures umbes veerand listerioosi juhtudest ongi seotud sünnitusega.
Listerioosi haigestuvad eeskätt immuunpuudulikkusega, kasvajatega ning hormoonravi saavad inimesed. Immuunsüsteemi ebaküpsuse tõttu on bakteri suhtes tundlikud ka vastsündinud.
Euroopa Liidus registreeriti 2016. aastal 2536 listerioosi haigestumist (0,47 haigusjuhtu 100 000 inimese kohta) ja neist lõppes surmaga 247 juhtumit. Eestis registreeriti samal aastal 9 haigusjuhtu.
Worldloppet
Worldloppet on rahvusvaheline suusamaratonide liit. See asutati 1978 Rootsis Uppsalas.
Dorothy Crowfoot Hodgkin
Dorothy Mary Crowfoot Hodgkin (12. mai 1910 Kairo, Egiptus – 29. juuli 1994 Ilmington, Warwickshire) oli inglise biokeemik, kes hakkas biomolekulide uurimiseks kasutama röntgenkristallograafiat.
Worldloppet
2015 kuulus liidu alla Euroopas, Ameerikas, Aasias ja Okeaanias kokku 20 suusamaratoni. Seejuures kehtib põhimõte, et ühest riigist saab liitu kuuluda vaid üks suusamaraton. Eestis on selleks Tartu maraton.
Liidu põhisekretariaat asub alates 2016. aastast Tartus, enne seda asus see Itaalias.
Dorothy Crowfoot Hodgkin
Suure osa oma teadlasekarjäärist töötas ta Cambridge'i Ülikooli keemialaboratooriumis.
Aruküla–Kostivere tee
pisi|300px|Maantee [[Aruküla alevikus.]] pisi|300px|Maantee [[Kurgla külas]] Aruküla–Kostivere tee (registrinumbriga 11304) on kõrvalmaantee Raasiku ja Jõelähtme vallas (Aruküla alevikus tänavana Tallinna maantee). Tee pikkus on 9,2 km.
Tee saab alguse Lagedi–Aruküla–Peningi tee kaheteistkümnendal kilomeetril Aruküla aleviku ja Igavere küla piiril (Raasiku vallas) ning lõpeb Maardu–Raasiku tee kolmandal kilomeeril Vandjala külas (Jõelähtme vallas).
Tee kulgeb läbi Igavere, Kurgla ja Vandjala küla ning Aruküla aleviku.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 15 truupi. Teele jääb 2 bussipeatust: Aruküla kool, Aruküla.
Teega ristub kaheksandal kilomeetril Kostivere tee ja üheksandal kilomeetril Lagedi–Kostivere tee.
Aruküla alevikus on tee asfaltkattega ja mustkattega, edasi jätkub pinnatud kruusatee, alates 7. kilomeetrist on tee mustkattega. Tee klass on V. Liiklussagedus teel on 200-500 autot ööpäevas. Kiiruspiirang on Aruküla alevikus (50 km/h). Samas on ka tee valgustatud.
Maarten Stekelenburg
Maarten Stekelenburg (sündinud 22. septembril 1982 Haarlemis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib väravavahina Hollandi kõrgliiga klubis Amsterdami Ajax ja Hollandi jalgpallikoondises.
Amsterdami Ajaxis alustas ka klubikarjääri. Ta mängis aastatel 2002–2011 Ajaxiga Hollandi kõrgliigas 191 mängu. Ta tuli Ajaxiga kaks korda Hollandi meistriks. Aastatel 2008 ja 2011 valiti ta Ajaxi aasta mängijaks.
Seejärel mängis ta Itaalia klubis AS Roma, Inglismaa kõrgliiga klubides Fulham, Southampton ja Everton ning Prantsusmaa kõrgliiga klubis Monaco. Märkimisväärne esiväravavaht oli Stekelenburg vaid Romas oma esimesel hooajal (2011–12).
2020. aasta juunis naasis ta Ajaxi.
Ta on 198 cm pikk.
Koondisekarjäär
Oma esimese mängu Hollandi koondises pidas Stekelenburg 3. septembril 2004, mil 3:0 alistati Liechtensteini jalgpallikoondis.
2006. aasta MM-iks, mis toimus Saksamaal, kutsus peatreener Marco van Basten Stekelenburgi koondisse, aga ta ei osalenud ainsaski kohtumises, sest kõigis Hollandi mängudes seisis algusest lõpuni väravas Edwin van der Sar. Holland jäi kahe võidu ja viigiga alagrupis Argentina jalgpallikoondise järel teiseks, kaotas siis 0:1 Portugali jalgpallikoondisele ja langes välja.
2008. aasta EM-il Šveitsis oli Stekelenburg samuti van der Sari varuväravavaht. Pärast seda, kui Holland oli kahe võiduga edasipääsu alagrupist taganud, saatis van Basten viimaseks alagrupimänguks Rumeenia jalgpallikoondise vastu platsile teise koondise, sealhulgas Stekelenburgi. Holland võitis ikkagi 2:0. Veerandfinaalis kaotas Holland lisaajal Venemaa jalgpallikoondisele 1:3.
Padel
pisi|Padelireket Padel on olemuselt lihtne reketispordiala ja meelelahutuslik mäng, mille jaoks ei ole eelnev taoline spordikogemus vajalik. Mäng sobib igas vanuses ja füüsilises vormis inimesele.
Maarten Stekelenburg
Koondisekarjäär
2008. aasta septembris sõprusmängus Austraalia jalgpallikoondise vastu sai Stekelenburg pärast 44 minutit punase kaardi. Ta oli läbi aegade esimene väravavaht, kes Hollandi jalgpallikoondises mängides sai punase kaardi.
Padel
Tegu on seltskondliku tegevusega, kuna väljakul on korraga tavapäraselt neli mängijat. Erinevalt tennisest ümbritsevad padeliväljakut seinad. Padelireket ei sarnane squash 'i- või tennisereketiga. Nende kate on valmistatud plastikust või süsinikkiust. Reketi omapära peitub selles, et puuduvad keeled ja nende asemel on augud.
Maarten Stekelenburg
Koondisekarjäär
Pärast seda, kui van der Sar oli loobunud mängimast Hollandi koondist, sai Stekelenburg koondise esiväravavahiks. 2010. aasta MM-il Lõuna-Aafrikas kaitses ta Hollandi väravat kõigis mängudes. Alagrupi lõpetas Holland täiseduga, alistades Taani jalgpallikoondise 2:0, Jaapani jalgpallikoondise 1:0 ja Kameruni jalgpallikoondise 2:1. Seejärel alistas Holland 2:1 Slovakkia jalgpallikoondise, kuid Stekelenburg teenis 3. üleminutil kollase kaardi ja järgnes penalti, mille Slovakkia realiseeris. Veerandfinaalis alistas Holland Brasiilia jalgpallikoondise 2:1 ja poolfinaalis Uruguay jalgpallikoondise 3:2, kuid kaotas finaalis lisaajal Hispaania jalgpallikoondisele lisaajal 0:1.