cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sörvemaa Pärimuse Selts
Sõrvemaa pärimuse selts on välja andnud täiendatud kujul Martin Körberi raamatu "Sörwema. Sõrvemaa" 2012. aastal ning "Sörulase aabitsa " 2017. aastal
Tartu Alumiiniumivabrik
Tartu Alumiiniumivabrik oli metallitööstusettevõte Tartus, Võru tänav 50/52. Vabrikus toodeti alumiiniumi tooteid.
Vabrik asutati 1931. Vabriku omanikud olid Herbert Blumenthal ja Abram Steinbrecher.
Ettevõte natsionaliseeriti 1940. aastal. Natsionaliseeritud "Tav“ Tartu Alumiiniumi vabriku direktoriks nimetati 12. oktoobril 1940 August Kasesalu.
Rabivere soo
pisi|Rabivere raba Rabivere soo ehk Hagudi soo ehk Rabivere raba on raba Raplamaal Kohila vallas ja alevis. Soo jääb Rabivere maastikukaitseala piiresse.
Soo jääb Kohila alevist edelasse. Raba on osa Rabivere maastikukaitsealast, välja arvatud loode- ja läänepoolne osa, kus toimub freesturba tootmine. Rabast kagu poole jääb Kõnnu raba, lääne poole jääb Pihali soo. Mõlemad kuuluvad Rabivere maastikukaitsealale ja kõik koos moodustavad peaaegu katkematu rabamassiivi. Rabas on hulgaliselt laukaid (Pikklaug, Kaselaug). Kuna piirkonnas on palju karsti, siis kaovad rabast väljuvad veed peagi maa alla (Urge kurisu). Raba servades ja laugaste ümbruses kasvab laiguti jõhvikaid. Raba sügavuseks hinnatakse kuni 6 m, suhteliseks kõrguseks kuni 3 m, seega on turbalasundi paksus kohati üle 8 m. Raba on vähe uuritud. Kaitse alla võeti aastal 1981. Ei ole lubatud vee reguleerimist ja turba tootmist. Raba on tähtis maastikuliselt, ökoloogiliselt ja veesäilitusalana, samuti jõhvikasoona ja karstialade toitealana. Kuid raba seisund on kohati ebarahuldav (kuivenduse ja freesturba pärast).
Helsingi konventsioon
Helsingi konventsioon ehk Läänemere piirkonna merekeskkonna kaitse konventsioon on rahvusvaheline leping Läänemere looduskeskkonna kaitseks, mis sõlmiti 9. aprillil 1992 kõigi Läänemerd ümbritsevate riikide (Eesti, Leedu, Läti, Poola, Rootsi, Saksamaa, Soome, Taani, Venemaa) ja Euroopa Majandusühenduse vahel. Konventsioon jõustus 17. jaanuaril 2000 pärast täienduste lisamist ning see hõlmab siseveekogudes, meres, merepõhjas ja valgalal maismaalt pärit reostuse vähendamist. Konventsiooni juhtorgan on Helsingi Komisjon ehk HELCOM.
Ajalugu
Aastal 1992 allkirjastatud konventsiooni eelkäijaks on samanimeline dokument, mis kinnitati aastal 1974 ja mis jõustus 3. mail 1980. See leping oli sel ajal mitmes mõttes uudne, hõlmates esimesena rahvusvahelistest keskkonnakaitseaktidest kõiki saasteliike, samuti koostati see koostöös teaduslike ja tehnoloogiliste artiklitega.
1974. aasta konventsioon
Konventsiooni esialgsed allakirjutajad olid Nõukogude Liit, Poola, Rootsi, Saksa Demokraatlik Vabariik, Saksa Föderatiivne Vabariik, Soome ja Taani. 1974. aasta konventsioonis oli 29 artiklit ja 6 lisa ning see hõlmas kõiki saasteliike, kaasa arvatud õhust, laevadelt ja teistelt merealustelt, merepõhja uurimisest või kaevandamisest tulenevat ja igasugust maismaalt pärinevat saastet. Leppe üldise põhimõtte järgi (mainitud artiklis 3) nõustusid kõik osapooled teatud ainete, mis olid esimeses lisas välja toodud ohtlike ainetena, Läänemerre sattumist ära hoidma. Konventsioonis oli ka nimekiri tervistkahjustavatest ainetest, mille merekeskkonda sattumist pidid riigid võimaluste piires vähendama. Artikkel 9 keelas aineid äraviskamise eesmärgil Läänemerre lasta. Ainete merre viskamine oli lubatud vaid kahel juhul: kui nende merrelaskmine oli ainus viis ära hoida inimelu kaotust või aluse täielikku hävimist või kui tegu oli merepõhja süvendamise jäätmetega, mis ei sisalda olulisel määral nimetatud kahjulikke aineid. Lepingu jõustumise ajal oli see tollane kõige rangem rahvusvaheline keskkonnakaitse leping.
Lepingu järgi vastutas tagajärgede ja koristustööde eest saastamises süüdi olev osapool. Erinevalt 1992. aastal sõlmitud lepingust ei olnud seal siseveekogudest rohkem juttu kui vaid 4. artiklis, mille järgi pidi iga riik jälgima konventsioonis nimetatud meetmete rakendamist oma siseveekogudes.
1992. aasta konventsiooni taust
Pärast 1974. aasta konventsiooni sõlmimist olid osapooled Läänemere keskkonnaprobleemide lahenemise suhtes lootusrikkad, kuid 1980. aastal, kui mere ökoloogiline seisukord halvenes veelgi, sai selgeks, et konventsioon ei täida täielikult oma eesmärke. Puudujääkideks peeti muuhulgas lepingu liiga väikest geograafilist ulatust, sest see ei hõlmanud siseveekogusid. Kriitikud leidsid, et leping ei ole piisavalt siduv, sest see nõuab vaid parimate kasutatavate meetmete, mitte parimate võimalike meetmete rakendamist reostuse ärahoidmiseks.
Aastal 1989 väljastasid Läänemerd ümbritsevate riikide keskkonnaministrid deklaratsiooni, milles väljendasid muret Läänemere halveneva olukorra üle. Seal toodi uuesti välja merekeskkonna probleemid ning märgiti, et kõige kahjulikumate ainete merre sattumist tuleks 1995. aastaks vähendada 50% võrra. Kuigi rahvusvahelise dokumendina on selle deklaratsiooni väärtus kaheldav, sest tegu polnud HELCOM-i soovitusega, vaid mitmepoolse poliitilise avaldusega, mis polnud mõeldudki siduv olema, peetakse seda ometi selle ajani kõige tähtsamaks aktsiooniks eesmärgiga õhutada 1974. aasta deklaratsioonist kinni pidamist ning oluliseks mõjutajaks 1992. aasta deklaratsiooni kirjutamisel.
1990. aastal langetati Ronneby konverentsil lõplik otsus koostada uus Läänemere keskkonnakaitse leping. Konverentsil räägiti 1974. aasta konventsiooni puudujääkidest, aastatega suurenenud kogemuste pagasist rahvusvaheliste lepete ja keskkonnakaitse alal ning idabloki lagunemisega seotult uuest poliitilisest olukorrast Euroopas ja Läänemere ümbruses. Seal osalesid peale Läänemerd ümbritsevate riikide veel Norra, Tšehhi, Slovakkia, Euroopa Ühendus ja neli finantsasutust: Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupank, Euroopa Investeerimispank, Põhjamaade Investeerimispank ja Maailmapank.
Konverentsil ei arutatud mitte ainult saastamise ja keskkonnakaitse, vaid ka tööstuse rahalist poolt. Arvestati sellega, et äsja iseseisvunud Ida-Euroopa riigid, kus seoses tärkava tööstusega rahalisi vahendeid napib, ei ole võimelised keskenduma keskkonnasäästlikkusele. Ronneby konverentsi tähtsaimaks otsuseks oli luua töörühm, mis eelmisele konventsioonile, 1989. ja 1990. aasta deklaratsioonidele, mitmesugustele HELCOM-i otsustele ja rahvusvaheliste lepingute üldistele trendidele ja arengutele toetudes hakkas välja töötama uue konventsiooni põhikirja, mis jõustudes tühistaks 1974. aasta konventsiooni. Üheks tõukeks uue konventsiooni kirjutamisel on 1982. aastal sõlmitud UNCLOS konventsioon (Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereseaduste konventsioon).
1992. aasta diplomaatiline konverents
9. aprillil 1992 kutsus Soome valitsus Helsingis kokku Läänemere ala keskkonnakaitseteemalise diplomaatilise konverentsi ministrite tasemel, et vastu võtta korrigeeritud Läänemere piirkonna merekeskkonna kaitse konventsioon. Uuenenud konventsioonil oli üldjoontes sama põhiplaan kui 1974. aasta konventsioonil, esinesid vaid mõningad muudatused, näiteks olid kaitsesse kaasatud ka siseveed.
Läänemere ühendatud üldine keskkonnakaitse tegevuskava oli Ronneby konverentsil loodud töörühma tegevuse tulemus. 1992. aasta Helsingi konventsioonile kirjutasid alla kõik Läänemerd ümbritsevad riigid ja Euroopa Majandusühendus, mis oli Euroopa Liidu eelkäija. Konventsioon pidi jõustuma, kui kõik allakirjutanud olid lepingusse lisanud oma ratifikatsioonid. Konventsioon jõustus 17. jaanuaril 2000.
Eesmärk ja põhipunktid
1992. aasta Helsingi konventsiooni peamine eesmärk on parandada looduskeskkonna kaitset Läänemere piirkonnas rahvusvahelise koostöö abil.
Eesmärk
1992. aasta konventsiooni eesmärk ei olnud pelgalt säilitada, vaid ka taastada Läänemere keskkonna ja veestiku kvaliteet, kaitsta Läänemere ja selle ümbruse looduslikku mitmekesisust, elimineerida merest reostus ning tagada võimalused mere floora ja fauna loomulikuks taastumiseks. Pidades silmas Läänemere halba olukorda ja eelmise konventsiooni läbikukkumist, võeti eesmärgi saavutamiseks kasutusele seniste keskkonnalepingutega võrreldes rangeimad meetmed.
Põhipunktid ja printsiibid
Kõige uuenduslikumad uues konventsioonis on põhiprintsiibid, mis on välja toodud artiklis 3. Erinevalt eelmisest konventsioonist, mis nõuab osapooltelt ainult saastamise ennetamist ja leevendamist, on uues artiklis välja toodud kohustus saaste kõrvaldada, et edendada mere ökoloogilist taastumist ja hoida selle ökoloogilist tasakaalu. Samuti kohustatakse allakirjutanuid võtma kasutusele ettevaatusabinõusid, kui on võimalus, et otsesel või kaudsel viisil on merre sattunud energiat või aineid, mis võivad olla kahjulikud inimestele, mere ökosüsteemidele või olla segavaks või kahjustavaks faktoriks teistele mere seaduslikele kasutusvaldkondadele ka siis, kui merre sattunud aine või energia kahjulikkus pole tõestatud. Samuti on konventsioonis, nagu ka selle 1974. aasta eelkäijas, välja toodud punkt, et saastaja vastutab tagajärgede eest. Samuti on rõhutatud parima keskkonnapraktika ja parima võimaliku tehnoloogia kasutamise põhimõtet, mis peaks vähendama keskkonna saastamist miinimumini, ning muude vajalike meetmete kasutamist, kui rakendatavad ei anna piisavat tulemust.
Kahjulike ainete reguleerimine
Konventsiooni artikkel 6 nõuab, et igasuguse päritoluga reostust, mille on põhjustanud kahjulikud ained (hõlmab laiemat hulka aineid kui eelmises konventsioonis märgitud ohtlikud või tervistkahjustavad ained), tuleb ennetada ja kõrvaldada. Kõnealuste ainete täielik nimekiri on olemas konventsiooni esimeses anneksioonis. Sama lisa teine osa keelab osaliselt või täielikult mõnede ainete kasutamise Läänemere valgalas, et kaitsta seda nende ohtlike aine reostuse eest. Sellest hoolimata on mõned neist ainetest kasutusel, sest erinevate ainete rohkuse tõttu on nimekirjad koostatud ainerühmade järgi, kuid teatud ohtlikke aineid võib defineerida mõne mittenimetatud ainerühma liikmena.
Maismaalt pärinev reostus
Eelneva konventsiooniga võrreldes toimusid kõige suuremad muudatused maismaapäritolu reostusi puudutavates artiklites. Lisatud on täpsusemad ja rangemad nõudmised igasuguse saaste ärahoidmiseks ning kõrvaldamiseks, samuti on rõhutatud PKP (parima võimaliku praktika) ja PVT (parima võimaliku tehnoloogia) kasutamist kõigis valdkondades, mis võivad mõjutada Läänemere keskkonda. Riigid, mis piirnevad veekoguga, mille kaudu on võimalik reostuse levik Läänemerre, peavad tegema kõik võimaliku reostuse ärahoidmiseks ja elimineerimiseks, võimalusel koostöös huvitatud kolmanda osapoolega, Eraldi artiklis on märgitud, et kui mõne plaanitud tegevuse keskkonnamõju hinnang näitab negatiivse mõju võimalikkust Läänemerele, peab riik teavitama nii HELCOM-i kui ka osapooli, keda see keskkonnamõju puudutada võiks.
Laevadelt pärinev reostus ja jäätmete Läänemerre viskamine
Kuna laevadelt pärineva reostuse reguleerimine kuulub IMO ehk Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni peamiste rahvusvaheliste rollide hulka ja on seega nende konverentsidel põhjalikult läbi arutatud, on Helsingi konventsioonis sellele teemale pööratud vähe tähelepanu, jättes Läänemerel suures osas kehtivateks regulatsioonideks IMO püstitatud seadused.
Merre ainete paiskamise regulatsioonid ei erine palju 1974. aasta konventsioonis püstitatutest. Keelatud on igasuguste jäätmete merre viskamine, välja arvatud juhul, kui see on ainus moodus takistamaks inimelu kaotust või aluse täielikku hävimist või kui tegu on merepõhja süvendamise jääkidega, mis ei sisalda olulisel hulgal ühtegi esimeses lisas nimetatud kahjulikku ainet. Ainsateks muudatusteks said nende seaduste laienemine siseveekogudele ja merel tuhastamise keelamine.
Muud konventsioonis kaetavad punktid
Lisaks eespool nimetatud punktidele sisaldab konventsioon veel regulatsioone, mis puudutavad merereostusega võitlemisele suunatud riikidevahelist koostööd, loodushoidu ja bioloogilist mitmekesisust, looduskatastroofe ja nendest teavitamist, keskkonnapoliitika läbipaistvust ning HELCOM-i struktuuri ja põhimõtteid.
Struktuur
1992. aasta konventsioon koosneb 38 artiklist ja 7 lisast. Artiklid vastavas järjekorras:
Kim Britov
Kim Nikolajevitš Britov (8. jaanuar 1925 Sobinka – 5. jaanuar 2010 Vladimir) oli vene maalikunstnik.
Õigustatud kasutus
Õigustatud kasutus (inglise keeles fair use; eesti keeles ka õiglane kasutus, õiguspärane kasutus, aus kasutus) on angloameerika riikide (eelkõige USA) autoriõiguse üks keskseid termineid, mis tähistab õigust kasutada autoriõigusega kaitstud teost autorilt luba küsimata ja talle tasu maksmata. Selliseid erandeid autoriõigustes tehakse näiteks kriitika, kommenteerimise, parodeerimise, uudiste, õppetöö, raamatukogu- ja arhiivitöö, teaduse ja teatmeteoste jaoks. Õigustatud kasutuse üle otsustades lähtub kohus neljast kriteeriumist: kasutusviisi iseloomust ja eesmärgist, kasutatava teose loomusest, teose kasutusmahust (terviklik või osaline) ning kasutusviisi mõjust teose potentsiaalsele turule või väärtusele. Õigustatud kasutust ei loeta autoriõiguste rikkumiseks.
Suuremal või vähemal määral on õigustatud kasutus kehtestatud näiteks USA-s, Iisraelis, Poolas, Malaisias ja Lõuna-Koreas; mitmes Briti Rahvaste Ühenduse liikmesriigis (Suurbritannia, Austraalia ja Kanada) on tarvitusel sarnane, kuid mitte samatähenduslik mõiste fair dealing. Eestis ja enamikus Euroopa Liidu maades õigustatud kasutus õigussüsteemi ei kuulu ning mujal (nt Ameerika Ühendriikides) õigustatud kasutuse alusel avaldatud teoste avaldamine Eestis võib rikkuda autoriõiguse seadust.
Õigustatud kasutus piirab teose autori õigusi, tasakaalustades autoriõigusega kaitstavaid erahuve avaliku huviga, et teosed oleksid avalikkusele ligipääsetavad ning neid saaks hõlmata laiemasse kultuuri tuletatud teoste kaudu. Õigustatud kasutuse väärtusest ja nüanssidest on pikemalt kirjutanud nt Lawrence Lessig raamatus "Vaba kultuur".
Pipralaadsed
Pipralaadsed (Piperales) on õistaimede selts.
Euroopa vahetuskursimehhanism
pisi|300px|Sinine: euroalas osalevad liikmesriigid. Kollane: ERM II mehhanismis mitteosalevad liikmesriigid, kes on kohustatud euroalaga liituma. Roosa: ERM II kuuluvad euroala liikmesriigid, kellel on mitteosalemise erand. Sinakasroheline: ERM II kuuluvad euroala liikmesriigid, kes valmistuvad euroalaga liituma. Roheline: EL-i mittekuuluvad riigid, kes kasutavad eurot lepingu alusel. Lilla: EL-i mittekuuluvad riigid, kes kasutavad eurot ühepoolselt. Euroopa vahetuskursimehhanism (European Exchange Rate Mechanism ehk ERM) on Euroopas valuutakursi muutlikkuse vähendamise ja rahalise stabiilsuse saavutamise süsteem, mille võttis 1979. aasta 13. märtsil Euroopa Rahasüsteemi osana kasutusele Euroopa Majandusühendus. Mehhanism võeti kasutusele majandus- ja rahaliidu ettevalmistamise ja ühtse valuuta euro kasutuselevõtu (1. jaanuar 1999) raames.
Pärast euro kasutuselevõttu poliitika muutus ja euroalasse mittekuuluvate Euroopa Liidu liikmesriikide valuuta seoti euroga. Eesmärk oli parandada nende valuutade stabiilsust ja tekitada hindamismehhanism, et euroala võimalikke liikmeid hinnata. Seda mehhanismi tuntakse lühendiga ERM II ja see asendas senise mehhanismi ERM. Praegu sisaldab ERM II ainult ühte valuutat, mis on Taani kroon.
ERM-i taotlused ja toimimine
ERM põhineb valuuta fikseeritud vahetuskursi marginaalidel, kuid vahetuskursid muutuvad nende marginaalide piires. Süsteemi tuntakse ka kui pooleldi seotud süsteemi. Enne euro kasutuselevõttu põhinesid vahetuskursid Euroopa valuutaühikul, mille väärtuse määras ära valuutakorvis osalevate valuutade kaalutud keskmine.
Eküüdes väljendatud keskkursside põhjal arvutati välja kahepoolsete kursside võrgustik (tuntud kui pariteedivõrgustik) ja valuutakursside kõikumised tuli hoida 2,25% suuruse marginaali piires kummalegi poole (välja arvatud Itaalia liir, Hispaania peseeta, Portugali eskuudo ja Suurbritannia naelsterling, millel oli lubatud kõikuda ±6%). Osalevaid valuutasid kaitsesid vahetuskursi suuremate kõikumiste eest otsusekindel sekkumine ja laenudega seotud kokkulepped.
Väidetavalt otsustas Suurbritannia varakantsler Denis Healey aastal 1979 ERM-iga mitte liituda seetõttu, et see võiks olla kasulik Saksamaa majandusele, hoides seega ära Saksa marga tugevnemise teiste riikide majanduse kulul.
Euroopa Liidu liikmesriikide ajaloolised vahetuskursimehhanismid
Euro vahetas Euroopa valuutaühiku eküü valuutaturgudel kursiga 1 : 1 välja 1999. aasta 1. jaanuaril. Kuna aastatel 1979–1999 toimis Saksa mark eküü jaoks de facto ankurvaluutana, esines valuuta sidumisel eküüga (võrreldes selle sidumisega Saksa margaga) vaid väikseid erinevusi.
Euroala koos selle esimese 11 liikmesriigiga rajati 1999. aasta 1. jaanuaril ja euroala esimene laienemine, mis hõlmas vaid Kreekat, toimus 2001. aasta 1. jaanuaril ehk aasta pärast seda, kui euro oli tegelikult ringlusse lastud. Ala järgmine laienemine hõlmas aastal 2004 Euroopa Liiduga liitunud riike (sulgudes on toodud aasta, mille 1. jaanuaril riik euroalaga liitus): Sloveenia (2007), Küpros (2008), Malta (2008), Slovakkia (2009), Eesti (2011), Läti (2014) ja Leedu (2015).
Kõik Euroopa Liidu liikmesriigid, kes on blokiga liitunud pärast Maastrichti lepingu allkirjastamist aastal 1992, on ühinemislepingute järgi kohustatud euro kasutusele võtma. Ent viiest euro majanduslikust lähenemiskriteeriumist viimane, mis tuleb täita selleks, et euro kasutuselevõtuks kvalifitseeruda, on vahetuskursi stabiilsuse kriteerium. Selle jaoks on vaja olla ERM-i liige vähemalt kaks aastat, ilma et esineks suuri pingeid valuuta vahetuskursi asjus.
Iiri nael katkestab pariteedi Suurbritannia naelaga
Euroopa vahetuskursimehhanismi süsteemis osalemiseks pidi Iirimaa peatama 1979. aastal Iiri naela pariteedi Suurbritannia naelsterlingiga, kuna viimane, mis ei olnud üks ERM-i valuutadest, tugevnes ERM-i valuutade suhtes vahetult pärast süsteemi käivitamist. Nende kahe valuuta omavaheline pariteet oleks aga viinud Iiri naela väljapoole kokkulepitud vahemikku. Vahetuskursimehhanismi tingimuste täitmiseks nõutigi seetõttu Iirimaa valitsuselt kahe naela vahelise pariteedi katkestamist.
Suurbritannia sunnitud taandumine ERM-ist
Suurbritannia liitus 1990. aasta oktoobris küll Euroopa vahetuskursimehhanismiga, kuid oli sunnitud programmist lahkuma juba kaks aastat hiljem – pärast seda, kui nael sattus valuutaspekulantide, sealhulgas George Sorosi tegevuse tõttu suure surve alla. Selle tagajärjel 1992. aasta 16. septembril aset leidnud kokkuvarisemist hakati hiljem kutsuma mustaks kolmapäevaks. Et Suurbritannia majandusel läks pärast 1992. aastat väga hästi, on sellesse sündmusse suhtumist revideeritud ja seda on hakatud kutsuma ka valgeks kolmapäevaks.
Pärast seda, kui Suurbritannias oli 1990. aastal majanduslangus, hakati poliitik Norman Tebbiti järgi ERM-ile viitama kui igavesele langusmehhanismile (Eternal Recession Mechanism, lühidalt samuti ERM). Suurbritannia kulutas üle 6 miljardi naela ainuüksi selleks, et hoida oma valuutat ettenähtud kitsastes piirides. Selleaegsetes raportites märgiti ära, et ainuüksi George Sorosi 1 miljardi naela suurune kasum võrdus enam kui 12 naelaga iga Suurbritannia mehe, naise ja lapse kohta , ning Sorosit kutsuti neis meheks, kes laostas Inglismaa Panga.
Suurbritannia kui Euroopa vahetuskursimehhanismi liikme süüks pannakse ka selleaegse majanduslanguse pikendamist. Selles, et Suurbritannia mehhanismist lahkus, nähti majanduslikku ebaõnnestumist, mis oli ka üks põhjusi, miks John Majori juhitud konservatiivne valitsus kaotas 1997. aasta üldvalimised. Kaotusest ei päästnud ka asjaolu, et just tänu selle valitsuse tegevusele pärast musta kolmapäeva oli majanduselu edenenud ja töötus vähenenud.
Marginaalide suurenemine
Et mehhanismi Prantsuse frangi ja teiste valuutade vastu suunatud spekulatsioonidega kohandada, laiendati 1993. aasta augustis marginaali 15%-ni.
Asendamine euroga ja ERM II
1998. aasta 31. detsembril külmutati euroala riikide Euroopa valuutaühiku vahetuskursid. Sellega pandi alus valuutaühikule pariteedi alusel järgnenud rahaühiku euro väärtusele.
Feldkircheni ringkond
Feldkirchen on ringkond (Bezirk) Austrias Kärnteni liidumaal.
Vallad
Linnad (Städte) on rasvases kirjas.
Euroopa vahetuskursimehhanism
Asendamine euroga ja ERM II
Euroopa Liidu liikmesriikidelt, kes ei ole veel eurot kasutusele võtnud, eeldatakse enne euroalaga liitumist vähemalt kahe aasta pikkust osalemist ERM II mehhanismis.
Feldkircheni ringkond
Vallad
pisi|tühi|600px|Vallad Feldkircheni ringkonnas
Euroopa vahetuskursimehhanism
Euroopa Liidu uued liikmesriigid
Kümme uute liikmesriikide keskpanka said 2004. aasta 1. mail ERM II keskpankade lepingu osalisteks. Riikide valuutad ise pidid saama osaks ERM II mehhanismist, kuid seda kuupäevadel, mis tuli alles kokku leppida.
Eesti kroon, Leedu litt ja Sloveenia tolar kaasati ERM II mehhanismi 2004. aasta 28. juunil; Küprose nael, Läti latt ja Malta liir 2005. aasta 2. mail; Slovakkia kroon 2005. aasta 28. novembril. Kõik need riigid liitusid hiljem euroalaga ja lahkusid seega ERM II-st: Sloveenia 1. jaanuaril 2007, Küpros ja Malta 1. jaanuaril 2008, Slovakkia 1. jaanuaril 2009, Eesti 1. jaanuaril 2011, Läti 1. jaanuaril 2014 ning Leedu 1. jaanuaril 2015.
2018. aasta seis
Alates 2016. aastast on Taani kroon ainus ERM II mehhanismis osalev valuuta. Kehtivate ühinemislepingute järgi peavad mehhanismiga liituma ka Rootsi valuuta (Rootsi kroon), kolme 2004. aasta 1. mail Euroopa Liiduga liitunud suurima riigi valuutad (Poola zlott, Tšehhi kroon ja Ungari forint), kahe 2007. aasta 1. jaanuaril liitunud riigi valuutad (Bulgaaria leev ja Rumeenia leu) ja ka 2013. aasta 1. juulil liitunud Horvaatia valuuta (Horvaatia kuna).
Rootsis toimunud referendumil otsustati mehhanismist välja jääda, kuigi Euroopa Keskpank eeldab mehhanismiga liitumist – erinevalt Taanist või Suurbritanniast ei ole Rootsile selles erandit tehtud. Maastrichti lähenemiskriteeriumite järgi peavad kõik Euroopa Liidu liikmesriigid vahetuskursimehhanismiga liituma.
Valuutakursi kõikumise piirid
Teoorias on enamikul valuutadel lubatud kõikuda isegi kuni 15% endale määratud väärtuse suhtes, ent tegelikkuses kõigub vahetuskursimehhanismi ainus liige Taani kroon kursist väga vähe kõrvale.
Ajaloolised andmed
ERM II mehhanismi varasemad liikmed on Kreeka drahm, Sloveenia tolar, Küprose nael, Eesti kroon, Malta liir, Slovakkia kroon, Leedu litt ja Läti latt.
Tasmaania vapp
thumb|Tasmaania vapp Tasmaania vapp on Austraalia osariigi Tasmaania vapp.
Roksi järv
Roksi järv (ka Usseaia-alune järv, Krooksu järv) on järv Valga maakonnas Tõrva vallas Aitsra külas. Veekogu pindala on 2,9 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 737 m.
Ervin László
pisi Ervin László (sündinud 12. juunil 1932 Budapestis) on ungari süsteemiteoreetik ja teadusfilosoof.
Ta on Rooma Klubi 1977. aasta aruande Goals for Mankind peamine autor.
Eugen Fridolin
Eugen Fridolin (5. juuni 1881 Tahkuranna – 1. veebruar 1954 Toronto) oli Eesti riigikohtunik.
Ta lõpetas Riia Vaimuliku Seminari ja 1912. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna.
Eugen Fridolin oli Haapsalu apostliku õigeusu kiriku köster ja kihelkonnakooli õpetaja, Karula kihelkonnakooli õpetaja ja Rakvere vanem maksuinspektor. Eesti iseseisvuse alguses oli ta Maksudevalitsuse ajutine juhataja, 23. jaanuaril 1920 määrati ta lisarahukohtunikuks, oli seejärel rahukohtunik, Tallinna-Haapsalu Rahukogu liige, administratiivosakonna juhataja, abiesimees, Kohtukoja liige, alates 21. märtsist 1939 riigikohtunik.
Eeslinn (Pärnu)
Eeslinn on Pärnu linnaosa, mis paikneb Pärnu jõe ääres, Kesklinna ja Mai vahel.
Eeslinna linnaosa tänavad
Eeslinna linnaosas on 59 tänavat, milleks on:
Nihu
Nihu oli küla Läänemaal, ajalooliselt Mõisamaa mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Mõisamaa küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Märjamaa kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Mõisamaa külaga.
Külast on teateid alates 1648 (Niho Külla).
Pargi
Küla kujunes välja pärast Teist maailmasõda.
Rudnik nad Sanem
Rudnik nad Sanem (kuni 1997. aastani Rudnik) on linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Nisko maakonnas, Rudnik nad Sanemi valla halduskeskus. Rudnik nad Sanem asub Sani jõe vasakul kaldal, Niskost umbes 11,5 km kagus ja Rzeszówi kesklinnast ligikaudu 49 km põhjakirdes.
Rudnik sai linnaõigused 1552. aastal. Esimese Poola jagamise tulemusel läks linn 1772. aastal Austria keisririigi võimu alla.
Mikk Dede
Mikk Dede (sündinud 16. veebruaril 1987 Paides) on eesti laulja (tenor).
Mikk Dede on lõpetanud 2004. aastal Türi Muusikakooli klaveri erialal ja 2006. aastal Türi Gümnaasiumi, kus õppis kaheksa aastat muusikaõpetaja Tiiu Schütsi juhendamisel laulmist. 2013. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia kooridirigeerimise erialal.
Jordan Martinook
pisi|Jordan Martinook (2011) Jordan Martinook (sündinud 25. juulil 1992 Brandonis, Manitobas) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Carolina Hurricanes. Ta on klubi meeskonna asekapten.
Mikk Dede
Ta laulab Eesti Rahvusmeeskooris, Vox Clamantises ja vokaalansamblis Estonian Voices.
Isiklikku
Tema õde on laulja Mirjam Dede. Tema abikaasa on laulja Tuuri Dede, peres on kaks tütart (sündinud 2015 ja 2020) ja poeg (sündinud 2018).
Jordan Martinook
2018. aasta mais siirdus Martinook Hurricanesi. 23. novembril 2018 toimunud mängus Florida Panthersi vastu sai ta kirja oma NHL-i karjääri esimese kübaratriki.
Põllumajanduslik kõrgharidus
Põllumajanduslik kõrgharidus on kõrgharidus põllumajanduse alal.
Põllumajanduslik kõrgharidus Eestis
Eestis anti kõrgtasemel põllumajandusteadmisi esimest korda Academia Gustaviana's (praegu: TÜ). Hiljem õpetati TÜ-s Johann Wilhelm Krause koostatud (1806) põllumajandust käsitleva õppekava järgi.
Pape looduspark
Pape looduspark on kaitseala Lätis Kuramaal Lõuna-Kuramaa piirkonnas Nica ja Rucava vallas. Looduspargis asub Pape järv.
Kaitseala loodi 2003. aastal, et kaitsta sealseid rändlinde ja kaitsealal pesitsevaid linde, lisaks kaitsealale jäävaid väärtuslikke biotoope. Kaitseala pindala on 10 866 ha.
Laiaküla kalmistu
Nehatu valla Iru ja Muuga küla jaoks võeti 1930. aastatel Laiakülas (tänapäevase Laiaküla asumi alal) kalmistuna kasutusele maatükk Käära talu aladelt, mis ametlikult nimetati "Kalmistu 132" kinnistuks. Selle algne pindala oli 2,07 ha.
Pape looduspark
Kaitsealal asuvad Rucava valla Pape ja Nida külad ning Nica valla Kalnišķi küla. Tegemist on Natura 2000 alaga. Lõunas ulatub kaitseala Leedu piirini.
Laiaküla kalmistu
1959. aastaks oli kalmistu suurenenud ja selle pindala oli 2,75 ha. 1950. aastatel rajati kalmistust põhja poole liivakarjäär, mistõttu kalmistu põhjaosa on olulisel määral hävinenud. Praeguseks on sealsed hauad olulisel määral maetud üle.
Pape looduspark
Nii Nida soo kui ka Pape järv kuuluvad Ramsari rahvusvahelise tähtsusega märgalade hulka. Kaitsealal esineb 632 liiki soontaimi ja 135 liiki sammaltaimi, neist 72 liiki on looduskaitse all. Linde on sealt leitud 272 liiki, liblikaid 1292 liiki, muid selgrootuid 376 liiki. Kahepaikseid ja roomajaid elab seal 11 liiki, imetajaid 34 liiki, kalu aga 21 liiki, Läänemere akvatooriumi arvestades aga 32 liiki. Kaitseala läbib ka tähtis nahkhiirte rändetee. pisi|Ezerskolase ohvrikivi
Merike Anderson
Merike Anderson (sündinud 25. detsembril 1981 Tartus) on eesti elukutseline korvpallur, kes mängib 2020. aastast Naiste Korvpalli Meistriliiga klubis Tallinna Ülikool.
Laiaküla kalmistu
Seoses uue suurkalmistu (praeguse Pärnamäe kalmistu) asutamisega eraldati kalmistu idaküljel maa-ala Iru vanadekodule uue kalmistu jaoks. Esimene matus toimus seal 11. mail 1962. Tänapäeval on mõlemad kalmistud kasvanud kokku Pärnamäe suurkalmistuga ning need kolm ei ole omavahel eraldatud mingite piiretega.
Pape looduspark
Kaitstavad objektid
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Nica vallas hiiepaik Ezerskolase ohvrikivi juures ja hiiepaik Bātupšķi kivi juures, kohaliku kaitse all on hiiepaik Graviņase kivi ja pärna juures. Rucava vallas on riikliku kaitse all Pape majaka torn, Pape Ķoņu ciemsi kaluriküla, Jūrmalnieki kalurite talu ja Gaiļi talu. Kohaliku kaitse all on Nida muinaskalmed ehk Rootsi hauad, Agatnieki talu, Boži talu, Jūrkalni talu, Ezermaļi talu elumajaja ja Pape kalatööstuse kalatöötlemistsehh. Kaitsealale jäävad veel kaitse all mitte olevatest kultuurimälestistest Ezerskola talu, kus asus varem Pape mõisa keskus, ja Jāņakmens ehk Piirikivi.
Merike Anderson
Haridus
Anderson lõpetas 2000. aastal Tartu Raatuse gümnaasiumi ja 2005. aastal Tallinna Ülikooli (kehakultuuriteaduskond). Korvpallitreeninguid alustas Tartu korvpallikoolis Iivi Kaljuvee juhendamisel.
Klubikarjäär
Anderson alustas klubikarjääri 16-aastaselt Tartu Ülikooli SK naiskonnas ning tõi hooajal 1998/99 meistriliigas keskmiselt 16,5 punkti ja 3,9 lauapalli mängus.
Ta on tulnud viis korda TPÜ naiskonnas (2000–2003 ja 2005) Eesti meistriks ning saanud meistrivõistlustel 2004. aastal hõbeda ja 2007. aastal TÜ/Makroflexi naiskonnas pronksi. Võitnud aastatel 2001–2004 TPÜ naiskonnas Eesti karika. 2007. aastal kogus ta TÜ/Makroflexis kaheksa mänguga keskmiselt 39,5 minutit, 30,1 punkti, 9,8 lauapalli, 3 resultatiivset söötu ja 3 vaheltlõiget ning tema vastu tehti keskmiselt 9,9 viga.
Pape looduspark
Ajalugu
1966. aastal rajati Pape külla linnuvaatlusjaam, 1977. aastal moodustati aga selle ümbruskonda Pape järvel pesitsevate veelindude ja rändlindude kaitseks ornitoloogiline kaitseala. Kaitseala moodustati ka Nida soo kaitseks, mis on ainus Läänemereni ulatuv soo Lätis, lisaks esinevad seal nii madalsoo, siirdesoo kui ka raba ja seal kasvab mitmeid haruldasi taimi. 1986. aastal moodustati Nida külanõukogus Kalnišķi hoiuala pindalaga 731,6 hektarit. 1999. aastal liideti mõlemad kaitsealad ühtseks hoiualaks.
Merike Anderson
Klubikarjäär
Helsingi Pantterite naiskonnas tulnud 2006. aastal Soome meistriks. Mänginud hooajal 2006/07 Poola klubis Lotus Gdynia. Riia TTT naiskonnas tulnud 2008. aastal Läti meistriks ja saanud 2009. aasta meistrivõistlustel 2. koha ning Balti naiste korvpalliliigas (BWBL) 2009. aastal 3. koha. Ta on kuulunud aastatel 2009–2011 Peterburi Spartaki naiskonda, saanud 2011. aastal Balti liigas 2. koha.
Pape looduspark
Vääriselupaigad
Looduspark on üks tähtsamaid paiku Lätis, kus kasvab lääne-mõõkrohi. Nida soos kasvavad porss ja kollakas sõrmkäpp. Sealsel alal on arvukalt kaitstavaid biotoope, mis on tingitud sealsest reljeefist ja osaliselt ka inimtegevusest. Kokku on seal 22 kaitset vajavat elupaigatüüpi. See on ka üleilmse tähtsusega rukkirääkude elupaik.
Loodusdirektiivi elupaigatüüpidest esinevad seal mereveega üle ujutatud liivamadalad, Läänemere kesk- ja põhjaosa rannaniidud, kujunevad liikuvad rannikuluited, liikuvad rannikuluited (valged luited) rand-luidekaeraga (Ammophila arenaria), rohttaimedega kinnistunud rannikuluited (hallid luited), leostunud kinnistunud luited hariliku kukemarjaga (Empetrum nigrum), atlantilise, kontinentaalse ning boreaalse piirkonna metsastunud luited, kanarbiku (Calluna) ja hariliku kukemarjaga (Empetrum nigrum) kuivad liivanõmmed, läänetaiga, bentiliste mändvetikakooslustega (Chara spp.) kalgiveelised vähe- kuni kesktoitelised veekogud, jussheinaga (Nardus) liigirikkad rohumaad silikaatsel mullal, Fennoskandia madalike liigirikkad arurohumaad, sinihelmikaniidud (kooslus Molinion caerulea) karbonaatsel või turvastunud mullal või savikatel mudasetetel, aas-rebasesaba (Alopecurus pratensis)ja ürt-punanupuga (Sanguisorba officinalis) madalikuniidud, looduslikus seisundis rabad, inimtegevusest rikutud, kuid taastumisvõimelised rabad, siirdesood ja õõtsiksood, tamme (Quercus), pärna (Tilia), vahtra (Acer), saare (Fraxinus) või jalakatega (Ulmus) Fennoskandia hemiboreaalsed looduslikud vanad laialehised epifüütiderikkad salumetsad, koosluse Carpinion betuli lähis-atlantilised ja Kesk-Euroopa tammikud või tamme-valgepöögi metsad, Fennoskandia soostunud- ja soo-lehtmetsad ning siirdesoo- ja rabametsad. Luidetevahelisi niiskeid nõgusid nagu Bernāti looduspargis seal ei esine, ehkki analoogne taimestik kasvab Pape kanali kallastel.
Merike Anderson
Klubikarjäär
Hooajal 2011/12 mänginud Prantsusmaa meistriliiga naiskonnas Cavigal Nice Basket 06 ning hooajal 2012/13 Bulgaarias Ruse Dunav 8806 naiskonnas, tulnud 2013. aastal Bulgaaria meistriks ja karika võitjaks.
Pape looduspark
Vääriselupaigad
Läti alade jaoks on unikaalne Nida rand, kus kolme kilomeetri ulatuses moodustavad ranna veeriskivid. Ka ulatub seal Nida soo otse mereni, nii et lained murrutavad seal turbakihti. Nida soo on enamasti looduslikus seisundis, ent osaliselt on seal sinna kavandatud turbatootmisega seoses raba veetasakaal kraavidega rikutud. pisi|Nida rand
Merike Anderson
Klubikarjäär
Ta on aastatel 2013–2019 kuulunud Belgia meistriliiga naiskonda Castors Braine, tulnud kuus korda (2014–2019) Belgia meistriks, neli korda (2014–2015, 2017, 2019) karika võitjaks ning saanud 2015. aasta FIBA EuroCupil 2. koha. Seejärel mänginud Saksamaa meistriliigas Kelterni (2019–20) ja Saarlouisi (2020) naiskonnas.
Pape looduspark
Taimestik
Sealsed inimtekkelised maastikud on üks kolmest aira Aira praecox leiukohast Lätis, ka on need üks viieteistkümnest paigast Lätis, kus kasvab harilik põldkortsleht. Pape kanal on üks vähestest põldkännaku kasvupaikadest Lätis. Samas on sealsetest metsadest ligi 25 % vanemad kui 100 aastat.
Merike Anderson
Rahvuskoondis
Anderson on kuulunud aastast 2001 Euroopa meistrivõistluste valikmängudes Eesti koondisse.
Pape looduspark
Taimestik
Looduspargis on sagedased mitmed sealses regioonis sagedased, aga mujal Lätis haruldased taimed nagu raba-jänesvill, porss, lääne-mõõkrohi ja tamarisk-kariksammal. Rannaluidetel kasvavad rand-seahernes, piimjuur Tragopogon heterospermus, käokannus Linaria Loesellii, Gmelini kilbirohi, meri-koldrohi, pööris-kipslill, väikeseõiene hiirehernes, põisrohi Silene borysthenica ja spargel, viimase kohta on aga oletatud, et see võib seal kasvada metsistunult.
Sealsed niidud on kahesugused. Luidete lähedal valdavad liivased niidud, kus domineerivad liivtarn ja võnk-kastevars. Savistel niitudel valdab harilik sinihelmikas. Haruldastest taimedest kasvavad seal ürt-punanupp, padutarn, rannikas, rand-õisluht ja tuderluga. Vanematel niitudel esinevad ka murulauk, nurmlauk, mugultulikas ja pööris-kipslill, Täheldatud on, et Lätis üliharuldane aira on välja tõrjumas pisilina. Teede lähistel on kasvamas nuttluga ja väike paganapea. pisi|Tee Pape looduspargis. Sild üle Paurupe jõe
Sealsetes metsades kasvavad valdavalt männid, kuused, soo- ja arukased, vähem on haaba, halli leppa ja sangleppa. Lisaks kasvavad seal veel kadakad, pihlakad ja paakspuud. Puhmarindes domineerivad mustikas, kanarbik, sinikad, jänesekapsas ja leselehed. Endisel Kalnišķi hoiualal kasvavad jugapuud, luuderohi ja tamarisk-kariksammal. Kohati leiab metsadest mets-aruheina, veekogude lähistel kasvavad konnaosi, harilik soovõhk, harilik soosõnajalg, harilik maavits, oja-allikrohi ja loim-vesipaunikas. Papest põhja pool kasvavates vanades männikutes esineb mägi-piimputke ja harilikku tuhkpuud.
Loomastik
Kaitsealalt on leitud 84 liiki looduskaitsealuseid linde. Looduspark on tähtsaks elupaigaks sellistele liikidele nagu rukkirääk, hüüp, väikehuik, roo-loorkull, väikehüüp, must-harksaba, madukotkas, merikotkas, roo-ritsiklind, tarna-roolind ja roohabekas. Sealsetes metsades elavad musträhn, hallpea-rähn, valgeselg-kirjurähn, kassikakk, värbkakk, leitud onn tetrede mänguplatse. Rändeteed Pape järve ja Läänemere vahel kasutavad praktiliselt kõik Läti linnuliigid, sealjuures on nähtud korraga ligi 5000 koovitajat. Nii rändavald sealt läbi ka peaaegu kõik looduskaitsealused linnuliigid, nii kasutavad olulise rändeteena seda loodusparki välja-loorkull, suur-konnakotkas, kaljukotkas, mudanepp, rohunepp, sooräts ja tarna-roolind. Piirkond on ka oluline lindude talvitamispaik. Sealsetel randadel talvitub aastas 12 000 – 15 000 jääkosklat, üks protsent Baltikumi krüüslitest ja arvukalt muid veelinde.
Rände ajal on looduspargist leitud kõiki Lätis elavaid nahkhiireliike. Osad nahkhiired jäävad sinna ka talvituma. Imetajatest on kaitsealalt leitud veel metssiga, metskitse, põtra, rebast, hunti, ilvest, kobrast, saarmast, halljänest, valgejänest, kährikut, ondatrat, metsnugist, kivinugist, mäkra, tuhkrut ja naaritsaid.
pisi|vasakul|Hobused Pape looduspargis
Kaladest elavad Pape järves linask, nurg, haug, särg, roosärg, koger, hõbekoger, ahven, kiisk, viidikas ja mudamaim. Pape kanalis elavad veel lisaks säinas, ogalik, luukarits, Amuuri mõrukas, vimb ja lest, ka esineb seal jõevähki. Kanalis peatuvad vahel ka meritint, tõugjas, meriforell, Euroopa mõrukas ja jõesilm.
Kaitstavatest mardikatest elavad seal vaablassikk, Carabus clathratus ja karus-lühitiib.
Pape looduspargi liblikafauna on unikaalne; samas on see kõige paremini uuritud piirkond Lätis, kuna aastail 1995–1998 tegutses seal Soome Keskkonnainstituudi töörühm, viies läbi ööliblikate monitooringut. Kokku on seal leitud 1298 liiki liblikaid, mis moodustab üle poole Lätist leitud liblikaliikidest. Seal elavad mustlaik-apollo, suur-kuldtiib, teelehe-mosaiikliblikas, vareskaera-aasasilmik, sõõrsilmik, suur-mosaiikliblikas, rüütelöölane, Proserpinus proserpina, harilik piksepeni, suur-kiirgliblikas, pääsusaba, Conisania leineri, Cucullia balsamitae, Aristotelia coeruleopictella, kollapaabusilm, sini-paelöölane, kevadpaabusilm, haavalumik. Mitmeid liblikaid on Lätist leitud ainult Pape maastikukaitsealalt: Nemapogon inconditella, Monochroa niphognatha, Dichomeris marginella, Cnephasia genitalana, Agriphila geniculea, Cilix glaucata ja Idaea fuscovenosa. Arvukam on liikide loetelu, kelle puhul on väljaspool kaitseala Lätist vaid üksikuid leide: Agonopterix assimilella, Agonopterix subpropinquella, Agonopterix yeatiana, Agonopterix purpurea, Scythris cicadella, Coleophora hydrolapathella, Colophora silenella, Pancalia nodosella, Caryocolum cauligenellum, paju-klaastiiib, Cochylidimorpha woliniana, Aethes beatricella, Cochylis hybridella, võrse-sõrmiktiib, Agriphila aeneociliella, Catoptria osthelderi, ussikeele-leedik, kase-põõsavaksik, Pachycnemia hippocastanaria, tamme-pisivaksik, sügisene ubapõõsavaksik, Schrankia intermedialis, ida-mähkuröölane, umeserv-kollaöölane, hele-tüveöölane, Hadena irregularis, remmi-rukkiüülane, ranniku-varreöölane ja joon-liivaöölane. Looduspark moodustab rändetee ka osade sealsete liblikate jaoks.
Kaitseala tegevus
Kaitseala ohustavad metsade erastamine, mis võib neid noorendada ning muuta nad sobimatuks luuderohu, jugapuu, tamaris-kariksambla ja mets-aruheina jaoks. Soosse on ilmunud invasiivne võõrliik võõr-kõverharjak, randadele aga kurdlehine roos. Ka on ohuks kalaliikide ülepüük ja Pape järve eutrofeerumine ning edasine kinnikasvamine. Kaitseala algses üldplaneeringus jäid väärtuslike elupaikadena märkimata osad luited, seega pole sellega arvestanud ka Rucava valla üldplaneeringus.
Rohualade hooldeks asustati 1999. aastal kaitsealale 18 hobust ning 2004. aastal 23 veist ja 5 euroopa piisoni vasikat. Kõigi nende arvukus on hiljem kasvanud. Kaitsealal on alustatud ka kurdlehise roosi tõrjet ja mingi tõrjet, et kaitsta Pape järvel pesitsevaid veelinde.
Pikkküla
Külast on teateid alates umbes 1900 (Пиккюля).
Port Orange
pisi|left|Port Orange'i raekoda Port Orange on linn USA-s Florida osariigis Volusia maakonnas.
Port Orange piirneb 4 linnaga: Daytona Beachi, Daytona Beach Shoresi, South Daytona ja New Smyrna Beachiga. Linn asub DeLandist umbes 35 km kaugusel kirdes ja Orlandost 80 km kaugusel põhjas.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 56 048. Aastal 2000 oli 45 823.
Port Orange'i asutas 1867 John Milton Hawks, kes tõi pärast Ameerika Ühendriikide kodusõda oma saeveskisse tööle vabaks lastud mustanahalisi. Esther Hawks asutas sellesse piirkonda esimese integreeritud kooli. Pärast koloonia loomist tekkis vastuhakk ja suurem osa koloniste lahkus.
Bentheim-Limburg
Bentheim-Limburg oli lühiealine Saksa-Rooma riigi krahvkond, mis tekkis aastal 1606 Bentheim-Steinfurti jagunemisel. Aastal 1632 taasühendati see Bentheim-Steinfurtiga.
Põllumajanduslik kutseharidus
Põllumajanduslik kutseharidus on selline kutseharidus (põllumajandusega seotud süsteemsete teadmiste, oskuste ja vilumuste kogum), mida saab omandada asjakohases õppeasutuses, ja mis on vajalik põllumajanduserialal töötamiseks.
Põllumajanduslik kutseharidus Eestis
Eestis avati esimene põllumajandusharidust andev õppeasutus 1914. aastal (Eesti Aleksandri Alampõllutöökool). Aastatel 1918–1944 loodi Eestis ulatuslik põllumajanduskoolide võrk. Aastal 1944 muudeti mõned põllumajanduskoolid põllumajandustehnikumideks. Aastal 1963 muudeti suur osa põllumajanduskoole maakutsekoolideks ja 1970. ja 1980. aastatel kutsekeskkoolideks. Põllumajandustehnikumid muudeti 1964–1968 sovhoos- või näidissovhoostehnikumiks.
1990–1992 nimetati mõned tehnikumid kõrgkoolideks ning ühes sellega kaotati tehnikumide nimede esiosa "sovhoos-" või "näidissovhoos-".
Aastal 2008 õpetati põllumajanduse ja maaeluga seotud erialasid 10 kutseõppeasutuses :
Helgi Polli
Helgi Polli (sündinud 22. aprillil 1952) on eesti tekstiilikunstnik.
Elukäik
Helgi Polli on õppinud joonistamise, joonestamise ja tööõpetuse õpetajaks.
Ta on teinud lepingulist tööd kostüümikunstnikuna nii Viljandi kui Rakvere teatrile. Aastatel 1980–1991 töötas ta Tallinna Laustekstiili Teadus-Tootmiskoondises Mistra kunstnik-dessinaatorina. Aastast 1991 on ta Indigo galerii omanik ja galerist.
Liikmesus
Ta on Eesti Kunstnike Liidu liige aastast 1991 ja Eesti Tekstiilikunstnike Liitu aastast 1993.
Mari Adamsoni nimeline parima tekstiilitudengi stipendium
Mari Adamsoni nimeline parima tekstiilitudengi stipendium on stipendium, mida annab õppetöös edukale ja loominguliselt aktiivsele tudengile alates 1998. aastast välja Eesti Kunstiakadeemia. Stipendium on ühekordne.
1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused laskmises
1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused laskmises  toimusid 6.-14. augustini Moskvas. Tegemist oli osaga I spartakiaadist.
Tulemused
Võistkonnad: 1. Vene NFSV 135 2. Leningrad 134 3. Moskva 131 4. Ukraina NSV 120 5. Valgevene NSV 98 6. Eesti NSV 98
Prootealaadsed
Prootealaadsed (Proteales) on õistaimede selts.
Kent (täpsustus)
Kent võib tähenda järgmist:
Pärniku
Pärniku on kohanimi:
Marydale
Marydale on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Pixley ka Seme ringkonnas Siyathemba vallas.
Marydale on asutatud 1903. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Marydale'i elanikest värvilisi 84,79%, mustanahalisi aafriklasi 10,90%, valgeid 2,74%, India või Aasia päritolu inimesi 1,33% ja teisi 0,23%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 95,98% inimesi, koosa keelt 1,02% ja inglise keelt 0,87%.
Päevati
Päevati oli küla Harjumaal, ajalooliselt Kohila mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Aandu küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Hageri kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Aandu külaga.
Küla kujunes välja 19. ja 20. sajandi alguseks.
Pikre järv
Pikre järv (ka Pikri järv) on järv Valga maakonnas Tõrva vallas Aitsra ja Jeti külas. Veekogu pindala on 12,4 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 2061 m.
Sędziszów Małopolski
Sędziszów Małopolski on linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Ropczyce-Sędziszówi maakonnas, Sędziszów Małopolski valla halduskeskus. Sędziszów Małopolski asub Rzeszówist umbes 20 km läänes.
Asulat on esmamainitud 1312. aastal. Sędziszów Małopolski sai linnaõigused 1483. aastal. 1896. aastal kaotas Sędziszów Małopolski linnaõigused, kuid sai need 1936. aastal tagasi.
Tähtaniisipuulaadsed
Tähtaniisipuulaadsed (Austrobaileyales) on õistaimede selts.
Eestis ei kasva sellesse seltsi kuuluvaid pärismaiseid taimeliike.
Alar Varrak
Alar Varrak (sündinud 20. aprillil 1982 Jõgeval) on endine eesti korvpallur, kes töötab 2005. aastast korvpallitreenerina. Varrak on 2020. aastast Spordiklubi Nord korvpallivaldkonna juht.
Mängijakarjäär
Varrak hakkas korvpalliga tegelema 1993. aastal Jõgeval Priit Hendre ja Andres Kanguri käe all. Varrak on mängijana tulnud Tallinna Kalevi meeskonnas Eesti meistriks (2002) ja karikavõitjaks (2001) ning saanud 2000. aasta meistrivõistlustel hõbemedali.
Klubi
Varrak on tegutsenud aastatel 2005–2006 Audentese ja 2006–2008 Nybiti meeskonna abitreenerina. Ta on olnud 2009. aastal, 2011.–2012. aastani ja 2020. aastast BC Kalev/Cramo meeskonna abitreener ning 2010. aastal ja 2013.–2017. aastani peatreener.
Varrak on tulnud treenerina seitse korda (2009, 2011–2014, 2016–2017) Eesti meistriks ja neli korda (2008, 2015–2016, 2020) karikavõitjaks ning saanud Balti liigas 2013. aastal 3. koha.
2018. aastal oli Varrak Leedu kõrgliigaklubi Alytuse Džukija ja 2019. aastal Venemaa esiliigaklubi Jekaterinburgi Urali peatreener.
Koondis
Varrak on olnud aastatel 2008–2019 Eesti meeste koondise abitreener ja 2020. aastast naiste koondise abitreener ning on tegutsenud ka Eesti noortekoondiste treenerina.
Spordijuhi karjäär
2018.–2019. aastani Eesti Korvpalliliidu spordidirektorina tegutsenud Varrak on 2020. aastast Spordiklubi Nord korvpallivaldkonna juht.
Thales Group
Thales Group, on lennundus-, kaitse-, turva- ja maismaatranspordile spetsialiseerunud elektroonikakontsern, mille peakorter asub Pariisi La Défense'i linnaosas.
Thales on Pariisi börsil noteeritud ja 80 riigis tegutsev ettevõte, milles 2. aprillis 2019 töötas ~80 000 töötajat. See on üks lennuliikluse, kosmose-, kaitse-, julgeoleku- ja transpordiliikide seadmete juhtpositsioone maailmas.
Grupi algus ulatub aastasse 1998, kui Alcatel, Dassault Électronique ja Thomson-CSF sõjatööstuse harud ühendati uue ettevõtte moodustamiseks. 2000. aasta lõpus määrati ettevõttele praegune nimi.
Fritz Haber
Fritz Haber (9. detsember 1868 – 29. jaanuar 1934) oli saksa keemik, kes sai 1918. aastal Haberi-Boschi protsessi väljatöötamise eest Nobeli keemiaauhinna.
Haberi-Boschi protsessi kasutatakse tööstuslikult gaasilisest lämmastikust ja vesinikgaasist ammoniaagi sünteesiks. See protsess on väga oluline, kuna võimaldab tööstuslikku väetiste ja lõhkeainete tootmist. Protsessi abil loodud lämmastikväetiste abil toodetakse toiduaineid, millest toitub tänapäeval pool maailma elanikkonnast.
Haber töötas koos Max Borniga välja ka Borni-Haberi tsükli, mis võimaldab hinnata ioonse tahkise võre energiat.
Haberit peetakse ka keemiasõja ehk keemiarelvade kasutamise teerajajaks. Haber töötas kloori ja teiste mürgiste gaaside relvadena kasutamise kallal Esimese maailmasõja ajal ning eriti teises Ieperi lahingus.