cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Urmas Altmeri
Töötades aastast 1948 Porkuni ja Õisu piimakombinaadis, avastas Altmeri võimaluse kasutada piimhappebaktereid niisuguste sümbiooside kasvatamisel, mis suudavad hüdrolüüsida suurt hulka inimesele väärtuslikke toitaineid.
Nii töötati aastal 1952 Õisu laboris välja ja juurutati tootmisse atsidofiilbaktermass, mida kasutati dieetravimina seedetrakti haiguste korral. See dieetpreparaat saadi juustutööstuse jääkproduktist piimavadakust ja asja juures oli autorite kollektiiv, kuhu peale Altmere kuulusid Jaan Klaar, Elmar Lemming, Valter Rätsep ja Karl Voitk. Atsidofiilbaktermassi tootmine lõpetati Õisus 1963. aastal seoses laboratooriumi üleviimisega Vändrasse.
1955. aastal asus Altmeri juustumeistrina tööle Vändra juustutööstusse. Suuresti tänu temale loodi Vändrasse juustu eksperimentaaloskond, kus töötati välja Eesti Juustu valmistamise originaalne tehnoloogia. Altmere loodud originaalse tehnoloogia kohaselt tuli juustu valmistamise kiirendamiseks lisada segupiimale vastavat biopreparaati. Seda tehnoloogiat hakati kasutama Eestis seni toodetud Jaroslavli juustu valmistamisel. Kuna biopreparaadi lisamine juustumassile oli Nõukogude Liidus uuenduslik, sai juust oma loojate järgi uue nime – Eesti Juust. 1958. aastal tunnistati Eesti Juustu valmistamise tehnoloogia Nõukogude Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva Leiutiste ja Avastuste Komitee poolt leiutiseks ning selle autoritele anti tänukirjad ja maksti rahalist preemiat 10 000 rubla (Piimandusmuuseum, 2011).
Ravivedelikud AU-... ja I-1
Altmeri oli ka raviomadustega toiduhüdrolüsaatide AU, AU-2 ... AU-10 ja I-1 looja. Nende hulgas eriti laialt tuntud AU-8 ja I-1, mille nimetustes tähed AU tähistasid tema perekonna- ja eesnime algustähte, teine oli 'induktori' lühend, number viitas aga sama aine järjekordsele modifikatsioonile.
Hüdrolüsaadi AU-8 tervislikkus leidis kiiresti tunnustust ja tekitas suurt teaduslikku ja praktilist huvi.
Samas põhjustas selle ja muude kõnealuste ravivedelike laialdane menu ja veelgi enam nende tootmisega tegeleva firma enneolematu rikastumine ärritust EKP juhtkonnas ning ärgitas Eesti NSV valitsusvõime alates 1980. aastast kõige populaarsemate biojuuretiste raviomadusi salastama ja järsult piirama AU-8 tootmist Desintegraatoris.
Ametlikult olid AU vastu võitlemise ajendid meditsiinilised. Palju vastuseisu põhjustas muuhulgas kartus, missugune võib olla AU-8 mõju vähkkasvajaile. Autorid Altmeri, Karl Enzmann ning Johannes Hint kinnitasid aga mitmete spetsialistide ja teadusasutuste vaatlustele tuginedes, et vähihaigete inimeste vereanalüüsid on AU-8 tarvitamise korral näidanud paranemist.
Olemuselt sarnanesid Altmere väljatöötatud ravivedelikud hilisemal ajal ülemaailmselt turustatavate biotoodetega, mis sisaldavad inimorganismile kasulikke baktereid, vitamiine ja toitaineid ning on toidulisandina väga laialdaselt hinnatud.
Kirjandus
"Urmas Altmeri". // Tuntud nimesid Vändra minevikust. Koostanud Jannu Holsting. Vändra 2004. Lk 14-15
Geoloogilised ohud
Geoloogilisteks ohtudeks on maavärinad, vulkaanipursked, maalihked, üleujutused, langatused, laviinid jne.
Ohtude iseloom konkreetses piirkonnas sõltub peamiselt vastava ala tektoonilisest režiimist. Paljudel juhtudel tekivad geoloogilised ohud inimese tegevuse tulemusel. Kõige tüüpilisemaks on vale elukohavalik.
Paljude geoloogide tööks on teatud ohtude, näiteks vulkaanipursete, uurimine, et oleks võimalik inimesi õigeaegselt ohupiirkonnast evakueerida.
Lauri Pedaja
Lauri Pedaja (sündinud 4. aprillil 1987) on eesti filmi- ja seriaalinäitleja ning juuksur.
2006. aastal lõpetas ta Tallinna 32. Keskkooli.
Pedaja mängis Ilmar Raagi filmis "Klass" (2007).
Samuti osales ta Kanal 2 kolmanda hooaja saates "Tantsud tähtedega" (2008), kus tema tantsupartner oli Kristina Tennokese.
Mängis peaosa M&B Studio veebisarjas "Ohver" (2009).
2010. aastal mängis teleseriaalis "Ühikarotid". On osalenud ka saates "Saladused". On mänginud telesarjas "Köök" Sergot. 2019. aastal mängis ta "Kättemaksukontoris" Tõnis Alejandro Mankelit (21. hooajal "Liiga palju naisi", 22. hooajal "Tätoveeringumõrvad").
Kõrgemad kognitiivsed funktsioonid
Kõrgemad kognitiivsed funktsioonid on RFK määratluse järgi spetsiifilised vaimsed funktsioonid, mis sõltuvad peamiselt aju otsmikusagaratest:
Uno Heinapuu
Uno Heinapuu (9. juuli 1934 Kärdla – 16. veebruar 2011 Tallinn) oli eesti ooperilaulja (bariton).
Lõpetas 1958. aastal laulu erialal Tallinna muusikakooli (Aleksander Arderi klass).
Laulis aastatel 1952–1954 Riiklikus Akadeemilises meeskooris (RAM) ja 1955–1970 Estonia ooperikooris. On Estonia teatris kõrvalosi mänginud.
Isiklikku
Uno Heinapuu elukaaslane oli alates 1960. aastate lõpust Helgi Sallo, kellega tal sündis tütar, näitleja Liina Vahtrik. Tema pojad on dirigent, koorilaulja (tenor) ja pedagoog Andres Heinapuu ning koorilaulja (bass) Juhan Heinapuu (21. aprill 1965 – 20. august 2017).
Karksi foogt
Karksi foogt (saksa keeles Vogt von Karkus) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Karksi foogtkonda.
Mäeküla–Koeru–Kapu maantee
Mäeküla–Koeru–Kapu maantee (registrinumbriga 25) on üks Eesti tugimaanteedest.
Karksi foogt
Kaks esimest teadaolevat Karksi foogti astus ametisse 1248. aastal, kuid nende puhul pole täiesti kindel, et nad just seda ametinimetust kandsid, küll aga valitsesid nad sama piirkonda. Esimene kindlalt teadaolev foogt astus ametisse 1346. aastal. Viimane Karksi foogt lahkus ametist 1534. aastal, mil foogtkond likvideeriti ja liideti ordumeistri valdustega.
Karksi foogt polnud eriti oluline käsknik ega kuulunud tavaliselt ordut juhtivasse sisemisse nõukokku. Erandiks on hilisem maamarssal Johann von dem Broele, kes juba Karksi foogtina kuulus ordumeistri siseringi.
Mäeküla–Koeru–Kapu maantee
Asulad Mäeküla–Koeru–Kapu maanteel
Mäeküla küla, Nurmsi küla, Sargvere küla, Suurpalu küla, Väike-Kareda küla, Kahala küla, Köisi küla, Müüsleri küla, Vao küla, Aruküla küla, Koeru alevik, Kapu küla.
Tee korrashoid
2019–2020 rekonstrueeritakse Mäeküla–Suurpalu teelõiku (maantee km 0,1–5). Ehitustööde maksumus on 2,3 miljonit eurot. Seejuures katsetatakse lõiguti asfaltsegudes plastikjäätmetest valmistatud lisandite kasutamist.
CB90 klassi lahingukaater
pisi| Rootsis pisi|Riverline Command Boat katsetustel USA-s 2010 pisi|
CB90 klassi lahingukaater (rootsi keeles Stridsbåt 90, inglise keeles Combat Boat 90) on Rootsis valmistatud mitmeotstarbeline rannikulähedaseks sõjategevuseks või -tegevuse toetamiseks mõeldud kiirekäiguline kaater.
Kirjeldus
CB90 on 15,9 m pikk, kaalub kuni 15,3 t, arendab 2 Scania DSI14 V8 diiselmootori ja jugakäituritega kiirust ligikaudu 40 sõlme ja on hea manööverdusvõimega. Võib lisaks 3-liikmelisele meeskonnale peale võtta ka umbes 20 -liikmelise täisvarustuses dessantallüksuse. Originaalnimes tähistab "H" rootsi keeles poolrühma.
Relvastuseks on 12,7 mm raskekuulipilduja, 40 mm automaatgranaadiheitja ja vajadusel mõned süvaveepommid või meremiinid. Originaalis asuvad roolimaja ees paremal 2 fikseeritud 12,7 mm kerekuulipildujat. Samuti võib kaatri tekile paigutada tankitõrjeraketisüsteemi (Norras katseatud süsteemi Hellfire) või kerget õhutõrjeraketisüsteemi. Dessandiruumi on võimalik sisustada ka juhtimispunkt, meditsiinipunkt või vedada varustust.
Euroopa Kosmoseagentuur
Euroopa Kosmoseagentuur (, lühend: ESA; prantsuse keeles, lühend: ASE) on rahvusvaheline organisatsioon, mis tegeleb kosmose uurimisega. ESA asutati 1975. aastal ja agentuuri liikmeteks on 22 Euroopa riiki. Kosmoseagentuuris töötab umbes 2,000 inimest ja 2016. aastal oli ESA eelarve suurus 5,25 miljardit eurot.
CB90 klassi lahingukaater
Ajalugu
Eelkäijaks olid suuremad, 200-klassi kaatrid, mis võtsid peale umbes 40 inimest.
Esimesed CB90 kaatrid valmisid Rootsis 1988. a ja seeriatootmine algas 1990. a. On tänapäeval kasutuses 6 riigis.
Euroopa Kosmoseagentuur
ESA projektide hulka kuuluvad mehitatud kosmoselennud (peamiselt osalemise kaudu Rahvusvahelises kosmosejaamas), mehitamata uurimismissioonid teistele planeetidele ja Kuule, Maa vaatlemine ja kanderakettide väljatöötamine. Agentuuri kosmodroom – Guajaana kosmosekeskus – asub Kourous Prantsuse Guajaanas. Ariane 5 on ESA suurima kandevõimega kanderakett keskmise kandevõimega Sojuzi ja väikese kandevõimega Vega kõrval. Ariane 5 omanik on Arianespace, kuid selle arendus- ja üleslennutamiskulud katab ESA.
CB90 klassi lahingukaater
Ajalugu
Aja jooksul on juhtunud Rootsis kaatritega ka mõned õnnetused. 1 kaater on ramminud sadamakaid (1999), 2 on põrganud omavahel kokku (2004) ja 1 on uppunud tormise ilmaga lekke tõttu (2006). 2014. a jäi üks Malaisia kaater tormis kadunuks, kuid leiti päev hiljem mootoririkke tõttu koos meeskonnaga eemal ulpimas.
Euroopa Kosmoseagentuur
Alates 1. juulist 2015 on ESA peadirektor Johann-Dietrich Wörner.
CB90 klassi lahingukaater
Ajalugu
2015. a osalesid Rootsi kaatrid samuti tundmatu allveeobjekti otsingutes Stockholmi lähistel.
Euroopa Kosmoseagentuur
Asutamine
Pärast Teist maailmasõda lahkusid paljud teadlased Euroopast, et minna tööle USA-sse. Kuigi 1950. aastate majanduskasv võimaldas investeerida rohkem raha teadusesse, mõistsid Lääne-Euroopa riigid, et ilma omavahelise koostööta ei ole võimalik Ameerika Ühendriikidega ja Nõukogude Liiduga kosmose uurimises võistelda. 1958. aastal, ainult kuu aega pärast Sputniku lendu, kohtusid selle aja tuntud füüsikud itaallane Edoardo Amaldi ja prantslane Pierre Auger, et arutleda ühise Euroopa kosmoseagentuuri teemal. Koosolekust võtsid osa ka teadlased kaheksast Euroopa riigist.
CB90 klassi lahingukaater
Ajalugu
12. jaanuaril 2016. a sattusid 2 USA kaatrit Pärsia lahes Iraani piirile ja võeti koos meeskonnaga Iraani võimude poolt kinni. Pärast 15-tunnist kinnipidamist ja läbirääkimisi meeskonnad ja alused vabastati.
Euroopa Kosmoseagentuur
Asutamine
Euroopa riigid otsustasid luua kaks eraldi agentuuri, millest üks – ELDO (European Launch Development Organisation) – keskenduks kanderaketi arendamisele, teine – ESRO (European Space Research Organisation – praeguse kosmoseagentuuri eelkäija) – aga kosmoselaeva väljatöötamisele. ESRO asutamisleping sõlmiti 14. juunil 1962 ja organisatsioon hakkas tegutsema 20. märtsil 1964. Aastatel 1968–1972 saatis ESRO orbiidile seitse satelliiti, kõik neist USA kanderakettidega. Ariane kanderakette ei olnud sel ajal veel olemas.
Euroopa Kosmoseagentuur praegusel kujul tekkis 1975. aastal, kui ELDO liideti ESRO-ga. Agentuuril oli kümme asutajaliiget: Belgia, Hispaania, Holland, Itaalia, Prantsusmaa, Rootsi, Saksamaa, Suurbritannia, Šveits ja Taani. ESA esimene tähtis missioon toimus 1975. aastal, kui saadeti orbiidile Cos-B, mis hakkas uurima universumi algusaegadest pärinevat gammakiirgust.
Nüüdisaeg
pisi|püsti|Ariane 1
Alates 1970. aastatest, kui Ameerika Ühendriigid ja Nõukogude Liit kärpisid oma kosmoseprogrammide eelarvet, suutis ESA konkureerida nende superriikidega kosmose uurimises. Koos NASA-ga saadeti 1978. aastal orbiidile IUE, mis oli üks esimesi tehiskaaslasest teleskoope ja mis töötas edukalt 18 aastat. Järgnesid mitu Maa-lähedase madala orbiidiga projekti ja aastal 1986 pani agentuur alguse Giotto missioonile, mille eesmärgiks oli uurida Halley ja Grigg-Skjellerupi komeeti. Hipparcos, tähtede kaardistamissond, saadeti kosmosesse aastal 1989, ja 1990. aastatel tegi ESA NASA-ga koostööd projektide SOHO, Ulysses ja Hubble'i kosmoseteleskoop raames. Üks hiljutisi koostöid NASA-ga on Cassini-Huygensi sond, mille jaoks ESA ehitas Titani maabumismooduli Huygens.
ESA ja NASA ühised projektid 1990. aastatel olid edukad, kuid muutunud olud, näiteks USA rangemad seadused, sundisid ESA-d tegutsema iseseisvalt või siis tegema koostööd Venemaa kosmoseagentuuriga Roskosmos. Viimase aja õnnestunud missioonideks on näiteks SMART-1, mis testis uusi tõukemootoreid, Mars Express ja Venus Express ning osalemine rahvusvahelise kosmosejaama töös. COROT, mis saadeti orbiidile 27. detsembril 2006, uuris eksoplaneete. ESA osaleb ka James Webbi kosmoseteleskoobi arendamisel. Euroopa Liit ja ESA loovad koos Galileo satelliitnavigatsiooni süsteemi, millest peaks saama alternatiiv ameeriklaste GPS-ile ja venelaste GLONASS-ile.
Liikmeskond ja panus
Euroopa Kosmoseagentuur on rahvusvaheline organisatsioon, millel on praegu 22 liiget. Liikmesriigid osalevad kohustuslikes (25% kulutustest aastal 2008) ja vabatahtlikes projektides (75% kulutustest aastal 2008). Eelarve maht 2008. aastal oli 3,0 mld eurot, aastal 2009 3,6 mld eurot, aastal 2010 umbes 3,7 mld eurot, aastal 2011 3,99 mld eurot ja aastal 2012 4,02 mld eurot.
Järgmises tabelis on välja toodud ESA liikmes- ja partnerriigid ning nende panus aastal 2015.
Partnerriigid
Hetkel on ESA partnerriigid Kanada, Leedu, Läti, Slovakkia ja Sloveenia. Endised partnerriigid on Austria, Norra ja Soome, mis said hiljem agentuuri täisliikmeteks. Alates 1. jaanuarist 1979 on Kanada kosmoseagentuur osalenud ESA juhtimises ja võtnud osa agentuuri projektidest.
Eelarve
ESA eelarve: aastal 2005 – 2,977 mld €, 2006 – 2,904 mld €, 2008 – 3,018 mld €, 2009 – 3,600 mld €, 2010 – 3,745 mld €, 2011 – 3,994 mld € ja aastal 2012 4,020 mld €. Iga 3–4 aasta tagant korraldab ESA konverentsi, et kokku leppida järgmiste aastate eelarves. Viimane suurem konverents toimus 2008, mis seadis eelarvesihid aastani 2012. Eesti toetab Euroopa Kosmoseagentuuri igal aastal umbes 2,5 miljoni euroga.
Liikmesriikidel on oma kosmoseprogrammid, mille eelarve võib olla suurem kui ESA-le antav raha. Näiteks Prantsuse kosmoseagentuuri CNES-i eelarve on kaks korda suurem kui Prantsusmaa osa ESA-s. ESA ja riiklikud agentuurid on ette võtnud ühiseid projekte, näiteks COROT. Lisaks ei ole ESA ainus Euroopa kosmoseagentuur, on olemas ka Euroopa Liidu Satelliidikeskus.
Laienemine
pisi|{{legend|#5B9ED7|ESA liikmesriigid}}{{legend|#5FB4A1|Euroopa koostööriigid (ECS)}}{{legend|#3D9345|allkirjastanud koostöölepingu}}{{legend|#0000ff|ESA partnerriigid}} pisi|{{legend|#5B9ED7|ESA liikmesriigid}}{{legend|#0000ff|ESA partnerriigid}}{{legend|#5FB4A1|Euroopa koostööriigid (ECS)}}{{legend|#3D9345|allkirjastanud koostöölepingu}}
ESA nõukogu pani 21.–22. märtsil 2001 kirja protseduuri, mida liituda tahtvad Euroopa riigid peavad jälgima. Agentuuri täisliikmeks saamiseks tuleb läbida kolm sammu. Esiteks sõlmitakse Koostööleping ESA ja riigi vahel, millega ei kaasne suuri rahalisi kohustusi. Järgmise sammuna sõlmib riik ECS-i lepingu ja saab Euroopa Koostöö Riigi staatuse. ECS-i leping annab selle riigi firmadele õiguse osaleda ESA hangetes. Riik võib osaleda kõigis ESA programmides, v.a "Basic Technology Research Programme". Kuigi riik peab selles staadiumis ESA-d rohkem rahaliselt toetama, on kohustused väiksemad kui täisliikme omad. ECS-i lepingule järgneb tavaliselt PECS-i harta ("Plan For European Cooperating State"). See on 5-aastane programm, mille eesmärgiks on stimuleerida liikmesriigi kosmosefirmasid. Perioodi lõpus võib riik sõlmida täisliikme lepingu, partnerriigi lepingu või uue PECS-i. ESA liikmete arv võib järgmistel aastatel kasvada riikide arvelt, kes on selles tabelis:
Võimalikud tulevased koostööd
Euroopa Liit plaanib ESA muuta üheks oma agentuuriks aastaks 2014. 9. aprillil 2009 avaldas Bulgaaria soovi algatada läbirääkimised koostöölepingu sõlmimiseks.
Tarō Naka
Tarō Naka (那珂太郎 Naka Tarō; 23. jaanuar 1922, Hakata, Fukuoka – 1. juuni 2014) oli jaapani luuletaja.
1941. aastast õppis ta Tōkyō Ülikoolis jaapani kirjandust. 1943. aastal võeti ta Jaapani mereväkke.
1965. aastal ilmus tema luulekogu "Ongaku" (音楽, "Muusika"), mis pälvis Yomiuri auhinna ja Saisei Murō auhinna.
Oma luules pöörab ta tähelepanu nii sõnade optilisele kui helilisele mõjule, ta kasutab sageli homonüümidel põhinevat sõnamängu (jaapani keeles kakekotoba).
Orelivile
Metallviled: (1) Prinzipal, (2) Offenflöte, (3) Gambe, (4) Spitzflöte, (5) Trichterflöte, (6) Gedackt, (7) Gedacktflöte, (8) Quintade, (9) Rohrflöte, (10) Spitzgedackt.
Puuviled: (11) Prinzipal, (12) Offenflöte, (13) Gedackt, (14) Gedacktflöte.
Keelviled: (15) Trompete, (16) Krummhorn, (17) Dulzian, (18) Holzregal, (19) Trompetenregal, (20) Trichterregal, (21) Doppelkegelregal.
Skemaatiline visand, kõik viled on tegelikult natukene saledamad. ]]
Metallviled
Metallviled valmistatakse plii ja inglistina sulamist. Igal orelimeistril oli vanasti oma metallvilede valmistamise "retsept" ehk vilede valmistamise tehnoloogia ja sulami koostisosade proportsioonid. Metallvilede kõla on selge, läbipaistev. Reas asetsevad viled moodustavad oreliregistri. Näiteid metallvilede registritest: Prinzipal, Octave, Quinte, Mixtur, Cornett.
Puuviled
Puuviled on pedaalregistrite viled. Nagu nimi juba ütleb, on nad valmistatud puidust. Vilede valmistamiseks kasutatavat puitu kuivatatakse teatud aega. Puuviled annavad mahedat ja madalat bassiheli. Tavaliselt asuvad nad orelis tagapool. Puuvilede registrid on mitmesugused flöödiregistrid, Burdon, Bassflöte, Subbass, Violon, Cello.
Keelviled
Keelviled on keelregistri viled. Vile sees hakkab keel õhuvoolu tõttu vibreerima, mis tekitab erilise põriseva heli. Keelvilede registrite on näiteks Trompet, Posaune, Oboe, Clarinette.
Orelivilede suurus
Oreliviled on lahtised, kui vile on ülevalt lahti, ja kinnised, kui vile on ülevaltpoolt kinni. Vilede pikkusest ja suurusest sõltub tekitatava heli kõrgus. Mida lühem ja kitsam on vile, seda kõrgemat heli ta tekitab, ja vastupidi: mida pikem ja jämedam on vile, seda madalamat ja massiivsemat heli ta tekitab.
Hiina-Jaapani sõda
Hiina–Jaapani sõja nime all on tuntud kaks Hiina ja Jaapani vahel peetud sõda:
Eesti madalate loend
Siin on loetletud Eesti territoriaalvetes asuvaid madalad ehk madalikke, sealhulgas karisid.
Surulased
Surulased (Sphingidae) on sugukond liblikaliste seltsis.
Sugukonda kuulub umbes 1200 liiki. Enamik neist elab troopilistel aladel.
Enamik neist on suured, jämeda keha ning piklike tiibadega ööliblikad. Surulased on head lendajad. Nad toituvad õite kohal paigal lennates ehk "surudes", millest ka nende eestikeelne nimetus.
Eesti liigid
pisi|Surulane Macroglossum stellatarum lendamas Eestis on registreeritud 17 liigi esinemine. Nende hulka kuulub ka Eesti suurim liblikaline – harva siia lendav tontsuru.
Wilhelm Kettler (Münsteri piiskop)
Wilhelm Kettler (ka Wilhelm Ketteler, Keteler; umbes 1512 Assen – 18. mai 1582 Coesfeld) oli Münsteri piiskop aastatel 1553–1557.
1553. aasta 21. juulil valiti kindlalt katoliiklusele truuks jäänud Kettler Münsteri piiskopiks, paavstliku kinnituse sai ta sama aasta 29. novembril, keisri käest regaalid sai ta aga järgmise aasta 24. veebruaril.
Johannes Tark
Johannes Tark (24. märts 1900 – 26. detsember 2004) oli eesti pikaealine, Vabadussõja veteran.
Wilhelm Kettler (Münsteri piiskop)
Piiskopina hoolitses Kettler eelkõige kloostrikorralduse reformimise eest, eriti nunnaordudes. Samas ei kiitnud ta heaks Trento kirikukogul otsustatud vastureformatsiooni põhimõtteid ja sattus seetõttu konflikti paavstiga. Ka tülitses ta Kleve hertsogiga üle Lippe jõe mineva silla omandiõiguse üle.
Johannes Tark
Veebruaris 2001 autasustati teda Kotkaristi III klassi mõõkadega teenetemärgiga.
Alates 15. detsembrist 2004 oli ta Eesti vanim elusolev mees.
Wilhelm Kettler (Münsteri piiskop)
Wilhelmi js Gotthard Kettleri kirjavahetusest on säilinud kaks kirja aastatest 1576 ja 1578, kus esimene vahendas Kuramaa hertsogile poliitilisi uudiseid. Ilmselt väga tihedat suhtlust vendade vahel ei olnud.
Wilhelm Kettler suri 1582. aastal Coesfeldis umbes 70-aastaselt ja maeti sinnasamasse.
Koolibrilaste loend
Selles nimekirjas on reastatud 344 koolibrilaste (Trochilidae) liiki ja 5 alamliiki, mis kuuluvad 111 koolibrilaste perekonda. 111 koolibrilaste perekonda jagunevad aga omakorda kahe koolibrilaste alamsugukonna vahel.
See nimekiri ei ole täielik. thumb|280px|Koolibri ja õis thumb|280px|Calypte costae thumb|280px|Selasphorus rufus thumb|280px|Campylopterus latipennis thumb|280px|Selasphorus platycercus thumb|280px|Cynanthus latirostris
Campylopterus
thumb|260px|Sini-saabelkoolibri (Campylopterus hemileucurus)
Colibri
thumb|220px|Colibri thalassinus
Chrysolampis
thumb|280px|Moskiitokoolibri (Chrysolampis mosquitus) levialakaart
Cynanthus
thumb|320px|Cynanthus latirostris levialakaart
Amazilia
thumb|260px|Amazilia tzacatl
Elvira
thumb|260px|Elvira chionura
Lampornis
thumb|260px|Lampornis castaneoventris castaneoventris
Heliodoxa
thumb|220px|Heliodoxa jacula
Ensifera
thumb|260px|Ensifera ensifera
Heliomaster
thumb|240px|Heliomaster longirostris
Archilochus
thumb|220px|Calypte anna
Mellisuga
thumb|Stellula calliope
Myrtis
thumb|220px|Selasphorus platycercus
Lihhenoloogia
pisi|350px|[[Kaartsamblik (Rhizocarpon geographicum) kivil.]] Lihhenoloogia (kr sõnast leichen 'samblik' ja logos 'õpetus') ehk samblikuteadus on samblikke uuriv mükoloogia haru.
Samblikud on liitorganismid, kes koosnevad lihheniseerunud seentest ja vetikaist, ent kuna sugulise paljunemise organid moodustuvad seenkomponendi poolt, vaadeldakse lihhenoloogiat tihti mükoloogia ehk seeneteaduse alavaldkonnana.
pisi|Samblikega kaetud puutüvi.
Samblikud on liitorganismid, mis koosnevad kahest osapoolest: mükobiondist ehk seenkomponendist ja fotobiondist ehk fotosünteesivast komponendist. Müko- ja fotobiondi vahel valitsevad (laias mõttes) sümbiootilised suhted – mõlemad osapooled saavad kasu. Mükobiont saab kasu toitainete näol. Fotobiont saab aga kaitset karmide keskkonnatingimuste eest, võimaluse laiendada oma levikuala, vee ja mineraalainete tagavara. Samblikke süstematiseeritakse ainult mükobiondi (e seenkomponendi) järgi, selle põhjuseks on seenkomponendi nii mahulises kui bioloogilises mõttes domineerivus enamikus samblikes (näiteks toimub suguline paljunemine ainult seenkomponendil). Teaduslikult käsitletakse samblikke nn lihheniseerunud seentena, st et samblikuks olemist vaadeldakse kui üht võimalikku seente toitumise viisi saprofütismi (s.o toituvad peamiselt kõdunevatest taimedest) ja parasitismi (s.o elavad ja toituvad elusa arvel) kõrval.
Kultuuritehase Festival
Kultuuritehase Festival (KTF) on festival, mis toimub alates 2004. aastast igal suvel Tallinnas. Festivalil osalevad paljude valdkondade kultuuritootjad. Kümne päeva jooksul saab vaadata ja teha kunsti, kuulata muusikat, suhelda teiste kultuurihuvilistega ning pidutseda.
Lihhenoloogia
Keskkonnategurite suhtes tundlike organismidena on samblikud head bioindikaatorid. Bioindikatsiooniga iseloomustatakse keskkonnaseisundi muutusi organismide – bioindikaatorite ja nende tunnuste (vitaalsuse, ohtruse, katvuse, sageduse jm.) põhjal. Lihhenoindikatsioon on keskkonnatingimuste (eelkõige õhusaaste) hindamine epifüütsete samblike abil.
Kultuuritehase Festival
KTF on eklektiline üritus, mille ambitsiooniks on olla meeldiv ajaviite- ja kunstifestival. Ennast tõestanud tegijate kõrval löövad kaasa noored ja veel oma stiili otsivad esinejad. Oluline osa on kommunikatsioonil tunnustatud ja underground stiili viljelejate, proffide ja algajate, Eesti- ja välismaa kunstnike vahel.
Lihhenoloogia
Ajalugu
Teadusliku sambliku-uurimise rajas rootsi teadlane Erik Acharius (1757–1819). Acharius, keda on nimetatud ka lihhenoloogia isaks, oli esimene, kes uuris samblike taksonoomiat. Ta oli Carolus Linnaeuse õpilane. Tähtsamateks Achariuse töödeks lihhenoloogia alal, mis märgivad ka lihhenoloogia kui teadusharu algust, on: Hilisemad lihhenoloogid olid ameerika botaanik Edward Tuckerman (1817–1886) ja vene bioloog Konstantin Mereschkowski (1855–1921).
Eesti samblike floorat on uurinud näiteks Andreas Bruttan (1827–93), Konstantin Mereschkowski (1855–1921) ja V. Räsänen (1888–1953). Venemaal on samblikke põhjapanevalt uurinud A. Jelenkin (1873–1942).
Eestis leiduvad samblikud
Eesti samblike ja samblikel kasvavate seente nimekiri loetleb üles kõik Eestis teada olevad lihheniseerunud, neile süstemaatiliselt lähedased saprotroofsed seened ja samblikel kasvavad (e lihhenikoolsed) seened. Tegemist on viimase versiooniga trükisest "Second checklist of lichenized, lichenicolous and allied fungi of Estonia" ning sellega on võimalik tutvuda ka veebis (http://esamba.bo.bg.ut.ee/checklist/checklist-2009/home.php). Nimekirjas sisaldub kokku 1110 taksonit, sh 1095 liiki ja 15 liigisisest ühikut. Neist 902 liiki (lisaks 14 liigisisest ühikut) kuuluvad samblike hulka (on lihheniseerunud), 164 liiki (lisaks 1 liigisisene ühik) on lihhenikoolsed ning 29 liiki on saprotroofsed. Loetletud taksonitest 44 liigi esinemine Eestis on kaheldav, sest nende kohta on olemas vaid kirjanduse viited (herbaareksemplare pole teada). 67 liiki arvatakse olevat Eestist hävinud, kuna neid ei ole leitud pärast 1950. a.
Eesti lihhenoloogiline teadustöö
Lihhenoloogiline teadustöö on praegu jagunenud kahe suurema teema vahel:
Nii õppe- kui teadustöö aluseks on Tartu Ülikooli botaanika ja ökoloogia instituudi samblike herbaarium. `Metsatüüpide samblike ökoloogia - Rmt. A. Symermaa (1970) "Ecology of epiphytic lichens in main Estonian forest types".Tartu.
Lembit Sarapuu (bioloog)
Lembit Sarapuu (6. veebruar 1928 – 9. aprill 1975) oli eesti bioloog.
TA lõpetas Tartu Ülikooli 1953. aastal taimefüsioloogia erialal.
Ta töötas Tartu Ülikoolis taimefüsioloogia ja biokeemia kateedris professorina.
Pärsia kasakabrigaad
Pärsia kasakabrigaad oli imperaatorlik Pärsia (Iraani) kuningliku perekonna kaitsemalev.
Selle asutas 1882 Nasir al-Din šahh. 1917. aastani sisaldas see ka Vene ohvitsere, kes samal ajal kuulusid Venemaa relvajõududesse (üks tuntumaid Vladimir Ljahhov). Läbi aastate oli selle koosseisus 10 000 meest.
Kasakabrigaad mängis tähtsat rolli Pärsia konstitutsioonilises revolutsioonis, samuti esimeses maailmasõjas ja 1921. aasta troonivahetuses, mil kasakad tõukasid troonilt Kadžaaride dünastia. Pärast seda tuli troonile kasakabrigaadi ohvitser Reza Pahlavi ning kasakabrigaad liideti Iraani armeega.
Torgny Mogren
Nils Arne Torgny Mogren (sündinud 26. juulil 1963 Hälleforsis Rootsis) on endine rootsi murdmaasuusataja, olümpiavõitja ja neljakordne maailmameister.
Saavutused
pisi|Torgny Mogren 1992. aastal Albertville's
Olümpiamängud
Calgary 1988
Albertville 1992
Nagano 1998
Maailmameistrivõistlused
Seefeld 1985
Oberstdorf 1987
Lahti 1989
Val di Fiemme 1991
Falun 1993
Thunder Bay 1995
Maailma karikas
Torgny Mogren võitis oma karjääri jooksul 13 maailmakarika etappi.
Maailma karika kohad kokkuvõttes
Hooajal 1986/1987 tuli Torgny Mogren MK-sarja üldvõitjaks.
Maarius Suviste
Maarius Suviste (sündinud 1966) on Eesti ajakirjanik.
Ta on Õhtulehe uudistetoimetuse erikorrespondent ja Lõuna-Eesti Postimehe reporter.
Bulee
Bulee 'nõukogu' oli Vana-Kreeka poliste kõrgeim valitsusorgan, mis koosnes valitud kodanikest.
Ateena
Bulee ehk neljasaja nõukogu (viiesaja nõukogu) oli nõukogu, mille asutas arhont Solon 594 eKr.
Kleisthenese reformidega suurendati bulee koosseisu 500 meheni, kusjuures iga uut hõimu (füüli) esindas 50 meest. Bulee liikmed valis rahvakoosolek üle 30-aastaste Ateena kodanike seast üheks aastaks.
Bulee 50-liikmeline juhtkond prütaania valiti bulee liikmete seast iga kuu uuesti. Prütaania esimees vaheldus iga päev ning ta valiti liisuga. Kes oli kord sellel ametikohal olnud, see ei tohtinud enam kunagi sellele kohale uuesti asuda. Iga füül valitses aastas kordamööda nõukogu hoones ehk buleuteerionis.
Ephialtese ja Periklese reformidega 5. sajandi keskel eKr läksid buleele üle paljud areopaagi funktsioonid ning areopaag kaotas peaaegu kogu oma võimu.
Friedrich Kettler
Pärast oma isa surma sai temast teine Kuramaa hertsog, kuid alates 1595. aastast pidi ta võimu jagama oma venna Wilhelmiga, kes sai Kuramaa hertsogi tiitli ning võimukeskuseks Kuldīga, Friedrich oli ametlikult Semgallia (Zemgale) hertsog ja valitsemiskeskuseks jäi Miitavi.
1638. aastal sai Friedrichi vennapoeg Jakob Kuramaa kaasvalitsejaks ja pärast tema surma ka uueks hertsogiks.
Albaania Agraarpartei
Albaania Agraarpartei (Partia Agrare e Shqipërisë; lühend PASh, ka: PAS, PASH) on Albaania partei.
Partei asutati 1991. Partei on vasaktsentristlik agraarpartei, pooldab turumajandust.
Parlamendivalimistel 1997 saadi 0,8% häältest ja 1 koht parlamendis. Parlamendivalimistel juunis 2001 saadi 2,6% häältest ja kolm kohta parlamendis. 2005. aasta valimistel saadi 4 kohta ja 2,6% häältest. Kuulutakse pärast valimisi loodud paremtsentristliku koalitsiooni.
Priilased
Priilased oli 19. sajandi lõpu ja 20. sajandi alguse spontaanne Eesti usuliikumine, nii-öelda lahkusk.
Liikumise nimi tuleb sõnast "prii" ehk "vaba", rootsi keeles "fri". Liikumine levis põhiliselt Lääne-Eestis ja saartel eestlaste ja rannarootslaste seas. Mõnel pool, näiteks Saaremaal, omasid priilased ka baltisaksa aadlike mõningast toetust.
Liikumise teke
Priikoguduste tekkimine Läänemaal seondub 1870. aastate keskel alanud vaimuliku ärkamisega. Priilaste liikumine sai algtõuke Rootsist pärit kooliõpetajate Thure Emanuel Thoreni ja Lars Johan Österblomi tegevusest Paslepa seminaris. Ennekõike elavnes usuelu eesti rootslaste hulgas, kes elasid Lääne-Eesti rannikualal ja Vormsi saarel. Põhilised tugipunktid tekkisid Ridalasse ja selle ümbrusse ning Vormsile. Rannarootslaste hulgast laienes usuline ärkamine ka ümbruskaudsetesse eestlaste küladesse, kelle etteotsa tõusis hiidlane Peet Sauer Pühalepa vallast Hiiumaal. Hiiumaale jõudis liikumine 1881. aastal, mil Vormsi ja Ridala priilased jõudsid Hiiumaale. 1890. aastate alguses levis usuliikumine Hiiumaa lõunapoolsetesse kihelkondadesse. Koosolekuid hakati pidama Jausas ja Emmastes, mis tõi kaasa vaimuliku ärkamise 1893. ja 1894. aastal. Ärkamisega kaasnes võimude huvi suurenemine ja repressioonid. Palvekoosolekuid aeti laiali, määrati trahve ja muid karistusi palvetundide korraldajatele, lõhuti palveruumide sisustust ja ähvardati Siberisse saatmisega. Peagi jõudis nendele aladele Peterburi sakslaste kaudu baptism, mis leidis viljaka pinnase priilaste hulgas ning asus senist spontaanset liikumist korrastama. See ei möödunud aga vastuoludeta, mille tagajärjel näiteks Peet Sauer pidi 1884. aastal vastuolu tõttu Kärdla baptistide juhi Karl Kaupsiga Kärdla kogudusest lahkuma. Baptistid tõid endaga kaasa saksalikud nähtused: pilliansamblid ja koorid, ülikonna ja lipsu kandmise, mida aga maalähedased ja pigem külaprohvetitena esinevad priilased sugugi ei sallinud.
Levik Saaremaale
1897. aastal toimus Emmaste ärganute reis üle Soela väina Saaremaale, kus kuulutustöö tulemusena tekkisid samuti usklike grupid, kes olid Peet Saueri ja Külama koguduse jutlustaja Jüri Pöiteli poolt ristitud. Reisi ajendiks olnud Peet Saueri unenägu, milles ta nägi Saaremaa kohal suurt valgust ning otsustas, et käes on hetk saarlastele jumalasõna kuulutama minna. 1897. aastal asutatud Kuressaare priikoguduse kõrvale tekkisid Saueri töö tulemusel kogudused Vanamõisa (1900), Loona (1901) ja Eiklasse (1901). Saaremaa kogudused jäid kuni Eesti Vabariigi perioodini Hiiumaa–Saaremaa ühise koguduse osakondadeks Peet Saueri juhtimisel. Erinevalt teistest piirkondadest oli Kuressaare priilastel toetajaid ka ülemkihtide hulgas. Saaremaa priilased ei tunnistatud kiriklikku ristimist, patuste vaimulike jutluste kuulamist peeti kahjulikuks, jutlustamise õigus oli kõikidel vendadel, kes räägivad oma inspiratsiooni toel.
Tagakiusamine ei suutnud usuliikumist likvideerida, pigem saadi sellest isegi innustust. Nagu mujal, nii ka Hiiumaal oli tagakiusamisest vabanemise üheks võimaluseks baptistikogudusse minek. 1907.-1908. aastal toimus Lõuna-Hiiumaal uus suurem ärkamine. Emmaste priilaste arv oli sellel ajal üle 100.1906. aastal esitasid priilased Peet Saueri algatusel siseministrile nõutava usutunnistuse ja said ametliku tegutsemisloa.
Kogudused
Eesti Vabariigi ajal moodustasid priikogudused Eesti Jeesuse Kristuse Evangeeliumi Koguduste Ühenduse, mis 1936. aastal nimetati ümber Evangeeliumi Priiusuühingute Liiduks. Liitu kuulusid: Haapsalu, Vedra, Sinalepa ja MassuLäänemaalt; Palade, Jausa, Ligema, Külama Hiiumaalt; Kuressaare, Vanamõisa, Loona, Eikla Saaremaalt. 1938. aastal oli liidu liikmete arv üle 2000, neist kõige rohkem Hiiumaalt. Ühingul oli oma ajakiri Armu Hääl, mis ilmus kuni 1940. aastani. Vormsi ja Riguldi rootsikeelsed kogudused registreeriti 1926. aastal, aga ei ühinetud liiduga. Iseseisvusajal oli igas Vormsi külas oma palvemaja. Rannarootsi aladest jäi äratusliikumisest kõrvale Ruhnu saar, nähtavasti ka oma geograafilise asendi tõttu. Ei ole teada, et seal oleks kiriku kõrvale moodustunud mingit teist kogudust. Küll on teada fakt, et 12. oktoobril 1901. aastal on Ruhnu koguduse õpetaja Oskar Ferdinand Sevelius juhatanud Kuressaares toimunud priilaste koosolekut, mis tõi endaga kaasa politseivalitsuse juurdluse. Rannarootslaste vabakogudused tegutsesid aktiivselt kuni rahvusvähemuse ümberasustamiseni Rootsi.
1945. aastal sunniti suur osa Eesti vabakogudustest liituma Eesti Evangeelsete Kristlaste-Baptistide Liitu, mis allus üleliidulisele nõukogule Moskvas. Koguduste liitu ühinesid baptistid, priilased, nelipühilased, evangeeliumi kristlased. 1. jaanuari 1946 seisuga kuulus liitu 108 kogudust 9721 liikmega.
Praegu on nime poolest priikogudusi Eestis alles jäänud kaks: Eikla Priikogudus ja Palade Priikogudus. Need nimed ennistati pärast Eesti taasiseseisvumist. Paljud baptistikogudused on priiliikumise juurtega ning nende algus tugineb eelnenud priilaste tööle.
Teoloogilised erinevused
Palvetunni ülesehitus oli enamasti ühesugune. Vendade jutlus, laul, palvetamine, käte plaksutamine, hüppamine, Jumala kiitmine, tänulaulud, vendade tänusõnad, teated ja lõpulaulud. Palvetunnid võisid olla väga erineva pikkusega, enamasti 2,5–3 tundi.
Baptistide ja priilaste sidemed vaatamata erimeelsustele olid ka tulevikus võrdlemisi tihedad. Priilaste etteheited baptistidele olid: otsitakse valitsuselt tegevusluba ja ei loodeta ainult Jumala peale, uhkusepatt, tuimus, vaimu suretamine. Priilasetele ei meeldinud ka baptistide laulukoorid, pühakirja seletamine, pühapäevakool ja koguduselaulu saatmine pillidega.
Risto Berendson
Risto Berendson (sündinud 1975) on eesti ajakirjanik.
Varem on ta olnud Sporditähe peatoimetaja (2007. aasta algusest).
Erika Klaats
pisi|Erika Klaats Erika Klaats (sündinud 1954) on eesti ajakirjanik.
Siim Nestor
pisi|Siim Nestor 2015. aastal Siim Nestor (sündinud 22. jaanuaril 1974) on Eesti muusikaajakirjanik ja -kriitik.
Erika Klaats
Ta on Maalehe arvamustoimetaja.
Varem on ta töötanud ajalehes Meie Meel.
Siim Nestor
Ta on töötanud Liivimaa Kroonikas toimetajana.
Juhib koos Erik Mornaga Raadio 2-s indie-muusika saadet "Nestor ja Morna".
Isiklikku
Tema isa on poliitik Eiki Nestor, vanaisa aga Ahto Vesmes.
Lühirajauisutamine 1992. aasta taliolümpiamängudel
Lühirajauisutamine 1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is
5000 meetri teatesõit
22. veebruar 9 meeskonda
500 meetrit
22. veebruar 26 võistlejat
3000 meetri teatesõit
26. veebruar 8 naiskonda
Turingi masin
Turingi masin [tj'uuringi] on Alan Turingi 1937. aastal kirjeldatud lihtne abstraktne arvuti, mida kasutatakse arvutatavuse ja selle piiride uurimiseks.
Turingi masin koosneb mõlemas suunas lõpmata pikast lindist, mis on jagatud ühesugusteks pesadeks. Iga pesa võib olla kahes asendis: tähisega või tähiseta. Turingi masinal on viis võimalikku operatsiooni: teha samm vasakule, teha samm paremale, kirjutada pessa tähis, kustutada pesast tähis ja kontrollida, kas pesas on tähis.
Universaalse Turingi masina korral määrab lint ära ka teise Turingi masina. Algselt on tähised lõplikus hulgas pesades, ülejäänutes on tühikud. Sisemälu on igal ajahetkel mingis konkreetses seisundis ja taoliste seisundite hulk on lõplik.
Masina tegevusi juhtivad reeglid on deterministlikud ja on defineeritud seisunditabelis. Iga seisundi ja iga lindil oleva tähise kohta on tabelis kirje masinapoolse tegevuse ja järgmise seisundi kohta.
Kuna masina seisundite ja lindil olevate tähiste arv on lõplik, siis on ka tabel lõpliku suurusega ja seda saab hoida lindil. Eksisteerib universaalne Turingi masin M_u, mis on võimeline jäljendama iga Turingi masinat, sealhulgas iseennast. Kui masina M seisunditabel on kirjutatud M_u lindile, siis teostab universaalne masin M_u samu operatsioone mis M. Universaalne masin teeb seda, leides masina M seisunditabeli järgi selle tegevused iga võimaliku sisendi korral.
Broadway mägi
pisi|[[Broadway torn]] pisi|Allakukkunud pommitaja mälestuskivi Broadway mägi (Broadway Hill) on mägi Inglismaal Worcestershire'is Broadway külast 1,6 km kagus.
Mägi kuulub Cotswoldsi ahelikku ning on seal Cleeve'i mäe järel kõrguselt teine.
Kõrgus merepinnast on 312 m.
Koroonapandeemia
Koroonapandeemia on kiiresti leviva koroonaviiruse SARS-CoV-2 tekitatud koroona (COVID-19 ) puhang, mis sai alguse 2019. aasta sügisel Hiinas Wuhanis ning mille Maailma Terviseorganisatsioon liigitas 2020. aasta 11. märtsil pandeemiaks. Viirusega nakatumise tagajärjeks võib olla surmav kopsupõletik, ARDS ja/või muud tüsistused.
Broadway mägi
Vanasti süüdati Broadway mäel teatud puhkudel märgutulesid. Praegu on mäel Broadway torn ning selle lähedal Teise maailmasõja ajal treeninglennul alla kukkunud pommitaja mälestuskivi.
Koroonapandeemia
14. jaanuaril 2021 märgiti kinnitatud surmajuhtumite arvuks maailmas 2 miljonit, nakatunuid oli 93,19 miljonit.
Ametlikult kinnitatud surmajuhtumite arv maailmas ületas 3 miljoni piiri laupäeval, 17. aprillil 2021, nakatunute arv oli lähenemas 140 miljonile.
7. juulil 2021 oli ametlikult kinnitatud andmetel koroonasse surnud 4 miljonit inimest, nakatunuid oli sama kuupäeva seisuga enam kui 185 miljonit.
Eestis on koroonapandeemia käigus seisuga 22. juuli 2021 nakatunud 132 179 ja surnud 1271 koroonat põdenud inimest.
WHO hinnangul oli COVID-19-ga seotud surmade arv vahemikus 1. jaanuar 2020 kuni 31. detsember 2021 ligikaudu 14,9 miljonit. Pandeemia esimese kahe aasta jooksul oli surmajuhtumite arv maailmas 15 miljoni võrra suurem kui pandeemiaeelsetel aastatel.
Taust
31. detsembril 2019 teatasid Kesk-Hiinas asuva Wuhani linna terviseametnikud ebatavaliselt suurest hulgast patsientidest, kellel oli diagnoositud kopsupõletik, mille tekkepõhjus polnud teada. Võimalikku uut haigust hakati uurima jaanuaris 2020. Esimese 41 haigestunu, kelle RT-PCR ja järgmise põlvkonna sekveneerimine kinnitasid nakatumist, andmete analüüsimisel leiti, et ligi kahel kolmandikul oli seos Huanani mereandide hulgimüügituruga, kus müüdi ka elusloomi.
16. veebruaril 2020 keelas Hiina valitsus ligi 60 miljonil haiguspuhangu epitsentri lähikonnas elaval inimesel kodust lahkumise, isiklike autode kasutamine keelustati määramata ajaks. Mitmemiljonilise elanikkonnaga Wuhani karantiin lõppes 8. aprillil. Viirus oli selleks ajaks levinud aga pea kõigisse maailma riikidesse.
Varaste haigusjuhtumite kaardistamise järeldus on, et pandeemia epitsenter on Huanani mereandide turg Wuhanis, kus kaubeldi ka elusloomadega. Arvatav viiruse kandja on kährik ning viiruse ülekandumine inimesele leidis aset novembris 2019. 27. detsembril 2019 hospitaliseeriti Prantsusmaal Pariisis kopsupõletikuga patsient, kelle sel ajal võetud proovid osutusid mitu kuud hiljem koroonaviiruse SARS-CoV-2 suhtes testimisel positiivseks.
26. veebruaril teatas WHO, et uute juhtumite arv on Hiinas vähenenud, kuid Itaalias, Iraanis ja Lõuna-Koreas järsult suurenenud ning uute juhtumite arv väljaspool Hiinat on esimest korda ületanud uute juhtumite arvu Hiinas.
2020. aasta 2. veebruaril kasutas WHO meedias haiguse leviku kallutatud kajastamise iseloomustamiseks väljendit infodeemia. Haigusega seoses on levinud arvukad desinformatsioonikampaaniaid.
11. veebruaril andis WHO viirushaigusele ametlikuks nimeks COVID-19, kuu hiljem, 11. märtsil, kuulutas WHO haiguspuhangu pandeemiaks. Samaks ajaks oli tuvastatud 118 000 haigusjuhtumit 114 riigis (sh Eestis) ning viiruse tõttu oli surnud 4291 inimest; juunikuu keskpaigas ületas nakatunute arv maailmas 8 miljoni piiri, haiguse läbi oli surnud enam kui 435 tuhat inimest. Kuu lõpus (28. juunil) ületas ametlikult kinnitatud nakatunute arv maailmas 10 miljoni piiri, haigusse oli surnud ligi pool miljonit inimest. 2020. aasta teise poolaasta alguses ületas uude haigusse surnute arv igal aastal keskmiselt gripi tagajärjel surnute arvu.
Levik
2020. aasta 27. märtsi seisuga ületas ametlikult kinnitatud haigusjuhtumite arv Ameerika Ühendriikides (85 498) haigusjuhtumite arvu Hiinas (81 340), Itaalia oli haigusjuhtumite arvult (80 539) maailmas kolmandal kohal, surmajuhtumite arvult haigusjuhtumite kohta (8215 ehk 10,2%) aga esimesel kohal.
Märtsi viimase päeva lõunaks ületas ametlikult kinnitatud haigusjuhtumite arv 800 tuhande piiri, surmajuhtumite arv oli lähenemas 40 tuhandele. Aprilli esimese päeva õhtuks oli ametlikult kinnitatud haigusjuhtumite arv ületanud 900 tuhande piiri, surmajuhtumite arv 45 tuhande piiri. 2. aprilli õhtuks oli ametlikult kinnitatud haigusjuhtumeid 1 000 000, haigusse oli surnud 51 142 inimest, haigusest oli taastunud üle 200 tuhande inimese. 7. aprilli õhtupoolikuks oli ametlikult kinnitatud aktiivsete haigusjuhtumite arv (1 008 748) ületanud miljoni piiri. 15. aprilli hommikuks ületas ametlikult kinnitatud haigusjuhtumite arv kahe miljoni piiri, haiguse läbi hukkunuid oli enam kui 130 tuhat.
27. märtsil teatas viirusega nakatumisest esimene suurriikide liidritest, Suurbritannia peaminister Boris Johnson. Johnson pidi koroonahaigega kokkupuute tõttu teist korda eneseisolatsiooni jääma 16. novembril. 8. juulil teatas koroonaviirusega nakatumisest Brasiilia president Bolsonaro. 2. oktoobril teatas viirusega nakatumisest Ameerika Ühendriikide president Trump, kes toimetati samal päeval haiglasse. 21. juulil 2022 anti teada 79-aastase president Joe Bideni nakatumisest viirusega.
7. aprill oli Hiinas haiguspuhangu algusest alates esimene päev, mil riik ei teatanud ühestki uuest haiguse põhjustatud surmajuhtumist.
10. aprilli pealelõunal ületas ametlikult kinnitatud surmajuhtumite arv 100 000 piiri, haigusest oli tervenenud enam kui 370 000 inimest. Aprilli lõpuks oli haiguse läbi surnud enam kui 220 tuhat inimest. 28. aprilli päeval (kell 11:00 BST) mälestati Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigis vaikuseminutiga pandeemiale vastuseisu käigus hukkunud enam kui sadat meditsiinitöötajat.
6. mail 2020 tõusis Ühendkuningriik surmade arvult (30 076 inimest) Euroopas esikohale (Itaalias oli registreeritud surmajuhtumite arv samal ajal 29 684) ja enam kui 70 000 hukkunuga Ameerika Ühendriikide järel maailmas teisele kohale.
28. juuni seisuga ületas ametlikult kinnitatud nakatunute arv 10 miljoni piiri, haigusse oli surnud ligi pool miljonit inimest; ligikaudu veerand kõigist maailmas registreeritud nakatumis- ja surmajuhtumitest oli registreeritud Ameerika Ühendriikides.
Augusti alguses tõusis Ameerika Ühendriikide ja Brasiilia järel surmajuhtumite arvult maailmas 46 688 surmajuhtumiga kolmandale kohale Mehhiko, möödudes Ühendkuningriigist, kus oli registreeritud 46 119 surmajuhtumit.
Haiguse läbi surnute arv ületas 1 miljoni piiri 29. septembril 2020.
2020. aasta 31. detsembriks oli maailmas nakatunud vähemalt 83,42 miljonit inimest, haiguse läbi oli jätnud elu vähemalt 1,82 miljonit inimest.
2021. aasta 26. jaanuaril ületas nakatunute arv 100 miljoni piiri, haiguse läbi oli surnud vähemalt 2,16 miljonit inimest.
2021. aasta mai alguseks oli ametlikult kinnitatud andmetel koroonasse surnud enam kui kolm miljonit inimest; liigsuremuse määra arvesse võttes hinnati koroonasurmade arvuks 7–13 miljonit.
2021. aasta 7. juulil oli ametlikult kinnitatud andmetel koroonasse surnud neli miljonit inimest, nakatunuid oli sama kuupäeva seisuga 185,08 miljonit.
2021. aasta 8. novembri seisuga oli ametlikult kinnitatud andmetel koroonasse surnud üle viie miljoni inimese (5 060 000), nakatunuid oli sama kuupäeva seisuga enam kui veerand miljardit (250 370 000).
2022. aasta 6. märtsil oli ametlikult kinnitatud andmetel koroonasse surnud kuus miljonit inimest, nakatunuid oli sama kuupäeva seisuga enam kui nelisada miljonit (446 270 000).
2022. aasta 12. aprillil ületas ametlikult kinnitatud nakatunute arv poole miljardi piiri (500 880 000), haiguse läbi oli surnud 6,18 miljonit inimest.
Levik Eestis
Eestis tuvastati esimene haigusjuhtum Tallinnas 2020. aasta 27. veebruari varahommikul (avastati küll 26. veebruari õhtul; nakatunu tuli samal päeval bussiga Riiast Eestisse). Teine haigusjuhtum tuvastati 3. märtsil Tartus ja kolmas 4. märtsil Tallinnas; nakatunud saabusid 29. veebruari lennuga Bergamost Riiga, haigestunud liikusid lennujaamast Eestisse isiklike sõiduvahenditega. Kaitsemeetmete väljatöötamiseks moodustati 27. veebruaril töörühm sotsiaalminister Tanel Kiige juhtimisel. 12. märtsil kuulutati välja eriolukord, mille raames võetud meetmeid aja jooksul karmistati.
Terviseameti kinnitusel oli 2021. aasta 9. aprilliks haiguse läbi surnud 1006 inimest.
Haigus
Koroona ehk COVID-19 on viirushaigus, mida põhjustab koroonaviirus SARS-CoV-2.
Peiteaeg
Haiguse peiteaeg ehk inkubatsiooniperiood (nakatumise ja haigusnähtude avaldumise vahele jääv aeg) on 1–14 päeva, tavaliselt on see 5 päeva; ühel juhtumil on antud teada ka 27-päevasest peiteajast. Karantiini peetakse eriti oluliseks, kuna enne haigussümptomite avaldumist ei suuda laboratoorsed testid tõenäoliselt haigust tuvastada. Samas on terviseameti hinnangul inkubatsiooniperioodil madal ka nakkuse edasi kandumise risk, ehkki täielikult välistatud see ei ole. Postipaki vahendusel nakatumise risk on üliväike.
Sümptomid
Haigusse nakatunu võib olla asümptomaatiline ehk tema test võib olla positiivne, kuid inimene ilma sümptomiteta. Seetõttu on arstiteadlased soovitanud, et diagnoositud nakatunuga kokku puutunud inimesed tuleks eraldada, et välistada teiste nakatamine. Viirus levib inimeselt inimesele piisknakkuse kaudu, peamiselt lähedasel kontaktil nakkuskahtlase inimesega, kellel on nakkusele iseloomulikud sümptomid, eelkõige köha.