cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
NSV Liidu Riiklik Kaitsekomitee
NSV Liidu Riiklik Kaitsekomitee (vene keeles (Государственный комитет обороны, ГКО) oli NSV Liidu erakorraline riigijuhtimisorgan, mis loodi 8 päeva pärast Suure Isamaasõja algust, s.o 30. juunil 1941 ja likvideeriti NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi ukaasiga 4. septembril 1945.
Koosseis
NSV Liidu Riiklikku Kaitsekomiteesse kuulusid: 1942. aasta veebruaris täiendati Kaitsekomiteed
Rannakaitsepatarei nr 5
Patareipositsioon
1919. aastal võeti terveksjäänud patarei kasutusele ja nimetati Eesti mereväe merekindluste koosseisus Rannapatarei nr 4. 1924–1925 ehitati kaks uut kahuripositsiooni õhkulastutest umbes 100 m edela poole.
Nõukogude okupatsiooni aegu 1940–1941 patarei relvastus demonteeriti ning ehitati vanade suurtükiplokkide juurde patarei nr 184 jaoks uued plokid 100 mm kahuritele.
Kaitseehitis on arvele võetud ehitismälestisena.
Feldberg
Feldberg võib tähendada järgmist:
Tõnis Kaasik
pisi|püsti|Tõnis Kaasik (2019)
Tõnis Kaasik (sündinud 9. jaanuaril 1949) on Eesti ettevõtja, endine vehkleja, keskkonnakaitsetegelane ja poliitik.
Ta harrastas aastatel 1961–1971 Olev Piirsalu juhendamisel vehklemist. Tuli 1966. ja 1969. aastal meeskondlikus espadronis Eesti NSV meistriks.
Ta oli keskkonnaminister Tiit Vähi esimeses valitsuses.
Kaasik on olnud Säästva Eesti Instituudi direktor. Aastatel 2004–2013 oli ta Vehklemisliidu president ja 2005–2013 Eesti Olümpiakomitee esindajatekogu liige.
Ta rajas Saka mõisa Saka Cliff Hotelli.
Rannakaitsepatarei nr 14
pisi|Rannakaitsepatarei nr 14 helgiheitja positsioon Aegna saarel [[Talneemel]] Rannakaitsepatarei nr 14 oli Peeter Suure merekindluse mererinde rannakaitsesüsteemi kuulunud rannakaitsepatarei, mille varemed asuvad Tallinnas Kesklinna linnaosas Aegna saarel.
Kavandatud, relvastamata rannakaitsepatarei nr 14, IV-130/55 ja selle helgiheitja positsioon (1915. aastast) on arvele võetud ehitismälestistena.
Ginza Rabba
Ginza Rabba ehk Ginza (manda keeles 'aare') on mandade tähtsaim tekstikogu (pühakiri). Ginza Rabba jaguneb kaheks peaosaks. Parempoolne Ginza koosneb 18 väga erineva teemaga proosatekstist. Vasakpoolne Ginza sisaldab mandalaste surmarituaaliga seotud laule (e luuletekste).
Jevsei
Jevsei (vene keeles Евсей) on venepärane mehenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 2625. mehenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Jevsei 8 mehel.
Johan Kinnemond
thumb|Nöteborgi komandandi [[Johan Kinnemondi ja tema abikaasa Christina Ulfsparre hauatähis Lofta kirikus Kalmari läänis.]] thumb|Kinnemondide suguvõsavapp Johan Kinnemond (ka John Kinnemond; suri 24. märts 1638) oli šoti päritolu Rootsi sõjaväelane (ooberst), Nöteborgi komandant ja Liivimaa mõisnik.
Tema puhul on allikates kasutatud väga erinevaid nimekujusid, muuhulgas:Kinninmonth, Kynnimouth, Kinnemundt, Kinninmond, Kinemun, Kinemundt, Kyninmonth ja Kynemand.
Kinnemondide suguvõsast põlvnenud Johan Kinnemondi täpse päritolu kohta andmed puuduvad, kuid kuna teda on mainitud 1620. aastatel Rootsi teenistusse astunud vendade Patrick Kinnemondi (suri 1645) ja Thomas Kinnemondi (suri 1657) vanema venna või lellena, siis võib oletada, et ta sündis Šotimaal Fife'is Ceresi kihelkonnas Callange'i külas või talus, mis oli suguvõsale kuulunud juba alates 1440. aastatest.
Rootsi teenistuses on teda esmamainitud 9. veebruaril 1621, mil ta teenis Mansfeldi krahv Philippi värvatud jalaväerügemendi Erik Handi kompaniis. Kompanii koosseisus võttis sama aasta septembris osa Riia vallutamisest ning sai 16. novembril 1621 Gustav II Adolfilt lääniks Sēja mõisa (Zögenhof, Enneberg) Krimulda kihelkonnas.
9. juunil 1622 on teda mainitud ülemvahtmeistri ja kompaniiülemana Kristoffer Assarsson Mannersköldi Västergötlandi rügemendis. 1624. aastal teenis ta majori auastmes Johan Banéri Östergötlandi rügemendis. 1626. aastal oli ta juba ooberstleitnandi auastmesse ülendatud.
Eesti kullafond (Kuldne Trio)
"Eesti kullafond" on 2002. aastal välja antud kogumik, mis sisaldab Kuldse Trio laule.
Johan Kinnemond
Poola-Rootsi sõja ajal hoidis ta 150 musketäriga Gniewi (Mewe') linna Poolas. Järgmisel aastal kiitis riigikantsler Axel Oxenstierna heaks Gniewi kodanike soovi tagastada neile kaks kastitäit tööriistu, mille Kinnemond neilt konfiskeerinud oli.
Kinnemondist sai 1628. aastal Närke-Värmlandi rügemendi ülem oobersti auastmes. Sama aasta detsembris otsustas Oxenstierna, et Kinnemond peab oma rügemendiga suunduma Pillausse ning hiljemalt jaanuaris 1629 oli temast saanud Pillau komandant. Positsiooni tähtsusest annab aimu asjaolu, et veebruaris andis Oxenstierna Kinnemondile teada, et kogu Preisimaa sõltub Pillau sadamast ja kindlusest. Järgnevatel kuudel tabas Pillaud epideemia ning riigikantsler andis mais korralduse Kinnemondi rügemendile naasta kodumaale, kuna nende rolli Pillaus pidi üle võtma ooberst Alexander von Essen (1594–1664) oma rügemendiga.
1630. aastatel teenis ta Ingerimaal Nöteborgi kindluse komandandina.
Suurvidevlane
Suurvidevlane (Nyctalus noctula) on nahkhiirlaste sugukonda kuuluv käsitiivaline. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (2012).
Johan Kinnemond
1636. aastal omandas ta Šotimaa kuninglikult nõukogult enda sündi ja päritolu tõendava tunnistuse.
Suurvidevlane
Mõõtmed
Kehakaal 21–30 g, tüvepikkus 60–82 mm, küünarvarre pikkus 47–59 mm, tiibade siruulatus 320–400 mm.
Välimus
Eestis leiduvatest nahkhiireliikidest suurim. Selgmine karv on punakaspruun ning iseloomuliku läikega, kõhtmine pool seljast pisut heledam ja läiketa. Nägu, kõrvad ja lennus on tumepruunid. Kõrvad on lühikesed, laiad ja ümaratipulised, traagus „seenekujuline“ (lühike ja otsast laienenud). Tiivad on pikad ja kitsad. Hambaid on 34 (I 2/3, C 1/1, P 2/2, M 3/3). Sarnaseid liike ei ole Eestis kindlaks tehtud, kuid lähialadel leiduvatest liikidest võib suurvidevlane sarnaneda väikevidevlase (Nyctalus leisleri) ja hilis-nahkhiirega (Eptesicus serotinus). Väikevidevlane on mõõtmetelt väiksem, küünarvarre pikkus 38–47 mm. Hilis-nahkhiir on sarnane mõõtmetelt, kuid välimuse poolest sarnaneb ta pigem põhja-nahkhiirega. Mõlema liigi lähimad leiualad asuvad Kesk-Lätis.
Levik
Levinud Euroopas ning paiguti Aasias. Levila ulatub Suurbritannia keskosast läänes kuni Indohiina poolsaareni idas. Euroopas on suurvidevlane tavaline nahkhiireliik, kelle levila katab enamiku Euroopa mandriosast kuni Uuraliteni idas, kuid puudub Pürenee poolsaarel. Skandinaavias ulatub levila põhjapiir 60–61 laiuskraadini. Ta on levinud Norra kaguosas, Lõuna-Rootsis ning piki Botnia lahte ulatub levila üsna kaugele põhja. Soomes asustab maa lõunaosa. Eestis on leiukohti hajusalt üle terve mandriosa, kuid teda on kohatud ka Saaremaal ja Hiiumaal.
Elupaik
Võib kohata parkides, veekogude kohal, metsaservades ning raiesmikel, samuti rohumaade ja põldude kohal. Elualad võivad asuda ka linnades, kui seal leidub veekogusid või suuri parke. Sageli võib neid kohata tänavavalgustuse lähedale kogunenud putukaid püüdmas. Rootsis tehtud uurimuses leiti, et suurvidevlased lendavad toiduotsinguil sageli ka kaldast mitme kilomeetri kaugusel mere kohal.
Johan Kinnemond
HÄR LIGGER BEGRAVVEN DEN EDELLE OCH WELBÖRDIGE JOHANS KINNMONTHS
Suurvidevlane
Eluviis ja käitumine
Öise aktiivsusega loom, kes veedab päeva varjepaikades, mis paiknevad peamiselt kõrgel asuvates puuõõntes, kuid sageli leiavad kasutust ka nahkhiirte varjekastid. Mitmel pool on neid leitud ka hoonete ventilatsiooniavadest ja korterelamute voodri tagant. Ühte varjepaika võib koguneda mitmekümnest isendist koosnev koloonia. Isas- ja emasloomade kolooniad on lahus, varjepaiku võidakse jagada veelendlase ja pargi-nahkhiirega.
Suurvidevlane on pikamaarändur, kelle talvitusalad paiknevad Kesk- ja Lõuna-Euroopas, kuid mõnel pool on teada ka paikseid populatsioone. Ränded võivad ulatuda 1600 kilomeetrini. Eestis võib liiki kohata maist septembrini. Kabli linnujaamas tehtud nahkhiirte rändevaatluste andmetel jääb 90% iga-aastastest registreeringutest ajavahemikku 9. juuli kuni 21. september. Igal aastal registreeritavate suurvidevlaste väikse arvu tõttu võivad rände ajalised piirid olla siiski erinevad.
Toitumine
Toitub eri suurusega putukatest. Saakputukate hulgas leidub kahetiivalisi, ehmestiivalisi, mardikaid ja ööliblikaid, kuid saakloomade osakaal ja rühmad toidus olenevad peamiselt nende ohtrusest konkreetses elupaigas.
Johan Kinnemond
HAVVER LEFWATH MED SIN ELSKLIG KERE FROU TEN EDELE OCH WELBÖRDIGE FROU KRISTINA IFERSDOTTER ULFSPAR
Suurvidevlane
Sigimine ja areng
Paarituvad augustis-septembris. Paaritumise ajaks hõivavad isasloomad spetsiaalsed sigimisvarjepaigad, mille ava märgistatakse näopiirkonnas paiknevate näärmete nõrega. Et meelitada emasloomi varjepaika, teevad isasloomad selle ava juures oodates kriiskavat häält, mida kuuleb ka inimkõrvaga. Teiste isasloomade eest varjepaika kaitstakse. Viljastumine toimub kevadel pärast talveunest ärkamist. Tiinuse ja poegade kasvatamise ajaks kogunevad emasloomad poegimiskolooniatesse, mis asuvad tavaliselt puuõõntes või nahkhiirte varjekastides. Kolooniatesse kogunevad mais ning need koosnevad 20–60 isendist. Järglased sünnivad juuni keskpaigast juuli alguseni ning tavaliselt on neid 1 või 2, harva ka 3. Noorloomad lennuvõimestuvad ja iseseisvuvad nelja nädalaga. Osa emasloomi saavutab suguküpsuse esimesel eluaastal ning poegivad juba pärast esimest talve. Isastel suurvidevlastel saabub suguküpsus ilmselt alles teisel eluaastal.
Koht ökosüsteemis
Kuna suurvidevlased kasutavad varjepaikadena peamiselt puuõõsi, võib peamiseks ohuteguriks pidada puude langetamist sobivates biotoopides. Seda ennekõike nahkhiirte aktiivsusperioodil, kui õõnsusi võivad asustada poegimiskolooniad. Rändliike võivad ohustada ka muutused rändeteedel, kuid nahkhiirte rändeteede kohta on senini vähe teada.
Johan Kinnemond
UTI 17 ÅHR AVSOMANDE PÅ NÖTEBORGH SLOTT DEN 14 MARTI Å 1638
Suurvidevlane
Staatus
Kuulub Eesti looduskaitseseaduse järgi II kaitsekategooriasse, Euroopa loodusdirektiivi IV lisasse, Berni konventsiooni II lisasse ning Bonni konventsiooni II lisasse. Ühtlasi on kaitstud Euroopa nahkhiirte kaitse lepinguga (EUROBATS).
Johan Kinnemond
Legend
1903. aastal ilmunud rahvajuttude kogumikus Skrifter för Folket esineb Johan Kinnemond ühes loos oma venna tapjana. Nimelt olla Ottinge mõisnikul Ivar Christersson Ulfsparrel olnud kaunis tütar Christina, kellele aga ükski kosilane polnud sobinud. Kui Johan Kinnemond neiu kätt läinud paluma, olnud tüdruku isa temaga väga rahul, tütre talle mehele pannud ja Ottinge mõisa kaasavaraks andnud. Christina Ulfsparrele aga mees ei meeldinud ning abieluvoodit ta temaga jagada ei soovinud. Häbistatud Kinnemond võtnud seepeale vastu kuninga pakkumise minna Nöteborgi komandandiks Ingerimaale ning jätnud naise mõisavaldusi valitsema. Christina Ulfsparre oli aga pulmas kohanud oma abikaasa venda Moritzit, nende vahel oli puhkenud armastus ning Johan Kinnemondi äraolekul käinud Moritz sageli oma vennanaise juures. Kuulujutud jõudnud Nöteborgi ning Johan otsustas koos ühe teenriga kiiresti kodumõisa sõita. Tänu külmale talvele oli võimalik üle külmunud Põhjalahe ratsutada, mistõttu teekond läks ruttu. Mõisa jõudes leidnud Johan Moritzi ja Christina oma abieluvoodist ning tapnud oma venna kaminast võetud tulehargiga. Koos teenriga müürinud ta venna surnukeha ja tulehargi mõisahoone seina sisse ja lahkunud tagasi Nöteborgi. Kui mõisahoone umbes 1800. aasta paiku lammutati, olevat sealt leitud inimese skelett ja tulehark, mis kaasajani säilinud on.
Kuigi legendis esineb mitmeid ajalooliselt õigeid seiku (Kinnemondi abielu Christina Ulfsparrega, mis jäi lastetuks ning Kinnemondi asumine Nöteborgi), esineb seal ka tõsiseid faktivigu (Kinnemondil polnud teadaolevalt Moritzi nimelist venda, Ottinge mõis ei kuulunud Ulfsparredele ega Kinnemondidele). Tõenäoliselt on legendile ainest andnud mitmes Lofta kihelkonna mõisas (Ottinge, Gursten) toimunud sündmused.
Perekond
Johan Kinnemondi surma järel abiellus Christina Ulfsparre samuti šoti päritolu Rootsi ohvitseri Alexander Irvingiga (hukkus 29. septembril 1665 duellil). Irving oli olnud kihlatud Christina Ulfsparre õetütre Kerstin Kaggiga, kuid viimane oli noormehe maha jätnud, mispeale tädi vihastas oma õetütre peale, ähvardas ta pärandusest ilma jätta ning abiellus seejärel ise noormehega. Ulfsparre ja Irvingi abielu lõppes 1665. aastal lahutusega.
Väljasuremiskeeris
Väljasuremiskeeris (inglise extinction vortex) on protsess, kus populatsiooni geneetilise mitmekesisuse kadu koos lähiristumissurutisega, demograafilised kõikumised, keskkonnatingimuste varieerumine jt tegurid koostoimes ja üksteise mõju võimendadas vähendavad populatsiooni arvukust igas järgmises põlvkonnas kuni populatsiooni täieliku väljasuremiseni.
Põhjalaevastik
pisi|200px|Põhjalaevastiku embleem
Venemaa Föderatsiooni Sõjalaevastiku Põhjalaevastik (vene keeles Северный флот, lühend SF) on Venemaa mereväe laevastikukoondis, mille peabaas asub Severomorskis.
Põhjalaevastikku peeti kuni 2014. aastani nooreks laevastikuks Venemaal, kuid 2014. aastal muudeti Venemaa mereväe ülemjuhataja käskkirjaga Põhjalaevastiku moodustamise aastanumbrit 1934-lt 1733-le.
Põhjalaevastiku koosseisu kuuluvad tuumaallveelaevad, merelennuvägi, raketiristlejad, kopterikandjad ja allveelaevatõrje pealveelaevad.
Tartu Ülikooli arvutuskeskus
Tartu Riikliku Ülikooli arvutuskeskus oli aastal 1959 Tartu Riiklikus Ülikoolis tööd alustanud allüksus.
Arvutuskeskus asutati 1958. aastal koos Ural-1 saamisega Tartu Riiklikule Ülikoolile, esimesed matemaatikud ja elektroonikainsenerid asusid keskuse juures tööle jaanuaris 1959.
Arvutuskeskus asus Ülikooli tänaval 18a ülikooli kohviku kõrval, seejärel Tõnissoni tänaval praeguses EÜS-i majas, ning 1972. aastal lõppes kolimine Liivi tänavale.
Arvutuskeskuse esimene juhataja oli loogik Ivar Kull.
2000. aastal nimetati arvutuskeskus infotehnoloogia osakonnaks, IT-osakond paikneb 2002. aasta sügisest arvutuskeskuse algsel aadresssil Ülikooli tänaval.
Ängelholm-Helsingborgi lennujaam
pisi|225x225px|Ängelholm-Helsingborgi lennujaama terminal ja terminali juures lennuk. Ängelholm-Helsingborgi lennujaam (IATA: AGH, ICAO: ESTA) on lennujaam Rootsis. Lennujaam asub umbes 34 kilomeetrit Helsingborgist ja umbes 7 kilomeetrit Ängelholmist. 2017. aastal läbis lennujaama 406 872 reisijat.
Hiireviu
Hiireviu (Buteo buteo) on haugaslaste sugukonda viu perekonda kuuluv lind.
Liik kuulub Eestis III kaitsekategooria alla.
Geit Prants
Geit Fritz (neiupõlvenimega Geit Prants; sündinud 7. veebruaril 1982) on Eesti endine jalgpallur.
Hiireviu
Välimus
pisi|left|Noorlinnul on sulestikus rohkem heledaid toone Hiireviu kehapikkus on 46–57 cm, tiibade siruulatus 100–120 cm. Tiiva pikkus on isaslinnul 34–37 cm ja emaslinnul 37–40 cm. Emaslind on märksa suurem kui isaslind. Isaslinnu kehamass on 620–910, emaslinnul 880–1000 grammi. Lääne-Euroopas ja Ida-Aasias on hiireviud suuremad kui Ida-Euroopa, Lääne-Siberi, Vahemere maade ja Atlandi ookeani saarte isendid.
Jalgade ülaosa on kaetud helepruuni sulestikuga, alumine osa ja varbad on paljad ja kollakad, küünised on mustad.
Hiireviul on jässakas keha, lühike saba ja ümar pea. Hiireviu värvus võib piirkonniti varieeruda, kuid tavaliselt on kehapool tumepruun, alaosa aga pruun koos valgete tähnidega. Samuti on tiibade alaküljel lai valge joon, millega ristuvad katkendlikud pruunid triibud. Konksus nokk on tipus must, eestotsast kollakas. Emas- ja isaslindude sulestik on samasugune, kuid emaslinnud on oluliselt suuremad.
Lendava hiireviu saab ära tunda tiibade järgi. Teistel viudel ja kotkastel on tiivad niisugused, et nende siruulatus oleks võimalikult suur, seevastu hiireviu tiivad on nii-öelda suure kandepinnaga. Peale selle on hiireviule iseloomulik hääletult mõne lagedama paiga kohal tiirlemine.
Levik ja arvukus
pisi|left|Hiireviu lendamas Hiireviu pesitseb Euraasia metsa- ja metsastepivööndis. Lisaks võib teda kohata mõnel Atlandi ookeani idaosa saarel: Assooridel, Kanaari saartel, Madeiral ja Roheneemesaartel. Põhja- ja Ida-Euroopas ning Aasias on hiireviu rändlind, kes talvitub Pakistanis, Indias, Hiina lõunaosas, Indohiina poolsaarel, Aafrika kesk- ja lõunaosas jm.
Pesitsusterritooriumi kogupindala on ligi 17,6 miljonit km² ja liigi hinnanguline arvukus on 4 miljonit isendit.
Võsupere raamatukogu
pisi|Võsupere raamatukogu Võsupere raamatukogu on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Võsupere külas. Raamatukogu jagab ühte hoonet Võsupere lasteaia ja Võsupere külastuskeskusega.
Hiireviu
Levik ja arvukus
Hiireviu on Eestis kõige arvukam haugaslane, kelle isendite arv sõltub eelkõige peamiste saakloomade (hiirte) arvukusest. Viimastel aastatel on meil hinnatud pesitsevate hiireviude asurkonna suurust 5000–6000 linnupaarile. Meil on hiireviu rändlind, kes saabub märtsi lõpul ja lahkub septembris. Talveks jäävad Eestisse 500–3000 hiireviud.
Võsupere raamatukogu
Raamatukogu juhataja on Aili Raudla. pisi
Hiireviu
Levik ja arvukus
Neeruti maastikukaitsealal pesitses 1989. ja 1990. aastal 9 paari hiireviusid. See teeb keskmiseks pesitsusterritooriumi suuruseks vaid 133 hektarit. Kõik sealsed pesad leidis Marek Vahula.
Toitumine
pisi|Hiireviu konnaga Hiireviud toituvad peamiselt väikeimetajatest (hiired, mutid, mügrid), linnupoegadest, roomajatest, konnadest, korjustest, väiksematest värvulistest ja kanalistest (söögiks kõlbavad ka noored kodukanad). Ta sööb ka jäneseid, karihiiri ja linnupoegi.
Saaki jahib hiireviu enamasti avamaastikul, varitsedes metsaserval puu otsas. Ta võib saaki varitseda ka õhus käratult tiireldes.
Pesitsemine
pisi|left|Hiireviutibud Hiireviu pesitseb kõrge puu otsas, tavaliselt metsaserva või sihi lähedal. Pesapuuks on tavaliselt kuusk või mänd, harvem lehtpuu. Sama pesa kasutatakse sageli mitu aastat järjest, kusjuures iga pesitsuskorra eel lisatakse pessa värskeid oksi. Pesa ehitatakse jämedatest okstest ja raagudest ning ääristatakse roheliste oksakeste ja kuluga.
pisi|Hiireviu Kõrvemaal 2022. aasta kevadel Täiskurn valmib aprillis, Ida-Siberis mai algul. Kurnas on 2–4, harva 5 muna. Mune on rohkem siis, kui toitu on rohkem. Munad on kirjud, kastanpruunide tähnidega valkjal või rohekal taustal. Teise kirjelduse järgi on munad valged ja kaetud roostepruunide, kollaste ja hallikate laikudega.
Väikeaju hüpoplaasia (loomadel)
Väikeaju hüpoplaasia on neuroloogiline konditisioon, mille puhul väikeaju on normaalsest väiksem või ei ole täielikult välja arenenud. Kasside puhul nimetatakse haigust inglise keeles ka “võdiseva kassi sündroomiks” ("Wobbly Cat Syndrome”).
Hiireviu
Pesitsemine
Hauvad mõlemad vanemad, aga emaslind rohkem. Haudumine kestab umbes 35 päeva.
Väikeaju hüpoplaasia (loomadel)
Põhjused
Kõige levinum väikeaju hüpoplaasia põhjus on loomade parvoviirused. Emakasiseselt võib viirus kanduda emalt lootele ja siis tõkestada väikeaju arengut, takistades rakkude jagunemist. Nii võib juhtuda, kui emakass on viirusega nakatunud või ka tiinuse ajal vaktsineeritud. . Ka siis, kui kassipojad nakatuvad pärast sündimist, võib viirus mõjutada väikeaju arengut.
Hiireviu
Pesitsemine
Linnupojad lendavad pesast välja 42–49 päeva vanuselt. Eestis kooruvad pojad mai lõpul ja lennuvõimestuvad juuli algul.
Väikeaju hüpoplaasia (loomadel)
Põhjused
Teiste põhjuste seas arvatakse olevat:
Pirtsmuiža
Pirtsmuiža (kohalikus murdes Piertsmuiža) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Gulbene piirkonnas Lejasciemsi vallas.
Hiireviu
Pesitsemine
Neeruti maastikukaitseala ühes pesas rõngastas pojad esmakordselt 12. juunil 1982 Avo Mumm. Tegu on vanima hiireviupesaga Eestis, mis püsib puus ja mida viud on kasutanud tänapäevani. Samas pesas lennuvõimestus 1999. aasta juulis (Marek Vahula vaatlus) 5 viupoega.
Väikeaju hüpoplaasia (loomadel)
Sümptomid
Enamik sümptomitest ilmnevad, kui kassipoeg õpib kõndima, aga juba vastsündinud kassipoegadel võib olla raskusi emalt piima kättesaamisega.
Pirtsmuiža
Küla asub valla keskosas. Asula on kujunenud endise Pirtsmuiža karjamõisa juurde. Seal kasvav Atvasese mänd ümbermõõduga 3,37 meetrit on looduskaitse all.
Väikeaju hüpoplaasia (loomadel)
Sümptomid
Väikeaju hüpoplaasia puhul võivad esineda kõik või osad järgmistest sümptomitest:
Diagnoos
Lõplik diagnoos on võimalik panna ainult magnetresonantstomograafia abil. Lisaks tuleb arvesse võtta kliinilisi tunnuseid, mis ei tohiks olla ajas süvenenud, kuna tegemist ei ole progresseeruva haigusega. Kuna MRT näol on tegemist kalli protseduuriga, mis ei ole enamikus kliinikutest kättesaadav, lepivad omanikud tihti kliinilistel tunnustel põhineva tõetäolise diagnoosiga.
Ravi
Väikeaju hüpoplaasial ravi puudub. Väga tõsiste juhtumite puhul soovitatakse eutanaasiat.
Prognoos
Väikeaju hüpoplaasia ei süvene ega parane, kuid loomad õpivad aja pikku selle konditsiooniga toime tulema. Koordinatsioon ja võime tasakaalu hoida paraneb, mõni loom õpib parema tasakaalu saavutamiseks käima jalad harkis.
Väikeaju hüpoplaasiaga loomade oodatav eluiga on tavaline ja nad elavad normaalset elu. Haigusega võivad kaasneda vigastused ja vähesest liikumisest põhjustatud terviseprobleemid.
Jaan Tepp (kirurg)
Jaan Tepp (sündinud 15. märtsil 1953 ) on eesti kirurg.
1977. aastal lõpetas Tepp Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ravi eriala. Internatuuri läbis ta kirurgia alal Tallinna Tõnismäe haiglas.
Tepp on Eesti Kirurgide Assotsiatsiooni, Tallinna Kirurgide Seltsi ning International Society of Surgery liige.
Valve-Liivi Kingisepp
Valve-Liivi Kingisepp (neiupõlvenimi Presjärv; sündinud 11. novembril 1935 Läänemaal Taebla vallas Maalse külas) on eesti keeleteadlane ja õppejõud.
Kingisepa teadustöö on keskendunud eesti vana kirjakeele sõnavara uurimisele.
Ta on koostanud ise ja koos kaasautoritega põhjalikke vanade tekstide sõnavara ülevaateid ja sõnastikke. Samuti on Kingisepp käsitlenud eesti keele uurimise suurkujude ja ülikooliõppe oluliste isikute tegevust. Selle teemaga on seotud tema 2003. aastal koostatud artiklikogumik "200 aastat eesti keele ülikooliõpet".
Lisaks sõnavarale ja suurte keelemeeste tegevusele on Valve-Liivi Kingisepp tundnud huvi ka murrete vastu. Sellel teemal on ta kirjutanud artikli "Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele kateedri murdearhiiv", mis ilmus kogumiku Kodumurre kaheksandas numbris.
Elukäik
pisi|Liivi-sõit 19.–21.05.1965. Pildil vasakult Jaak Simm, Enel Aunma, Toom Õunapuu, liivi keelejuht, Mati Hint, Valve-Liivi Kingisepp.|alt= Valve-Liivi Kingisepp on õppinud Kirimäe Algkoolis (1942–1946) ja Haapsalu 1. Keskkoolis, mille lõpetas 1954. aastal. Tartu Riikliku Ülikooli lõpetas ta 1959. aastal eesti filoloogia erialal.
Aastatel 1959–1962 töötas ta Võnnu Keskkooli eesti keele ja kirjanduse õpetajana. 1962 asus ta tööle Tartu Ülikoolis, kus töötas algul eesti keele kateedri vanemlaborandina ja tunnitasulise õppejõuna (1962–1968), seejärel täiendas end aspirantuuris (1968–1970). 1970 alustas ta tööd vanemõpetajana (1970–1988). 1981 kaitses Valve-Liivi Kingisepp kandidaadiväitekirja teemal "Otto Wilhelm Masingu "Marahwa Näddala-Lehhe" sõnavara". Väitekirjast lähtudes on ta koostanud ajalehe Maarahwa Näddala-Leht sõnastiku, mis on ilmunud aastatel 1972–1986 sariväljaandes "Sõnasõel".
Aastatel 1987–2004 (kuni pensionile minekuni) töötas ta dotsendina. Ta on Tartu Ülikooli emeriitdotsent.
1988–1992 töötas ta Oulu ülikoolis eesti keele lektorina.
Õppejõutöö Tartu Ülikoolis
Valve-Liivi Kingisepp on juhendanud kursuse- ja diplomitöid eesti kirjakeele ortograafia ning sõnavara alal. Ühe silmapaistvama uurimistöö on tema juhendamisel teinud Kristel Ress (Kikas), kes uuris Heinrich Stahli keeleõpetuses (1637) sisalduva saksa-eesti sõnastiku materjali. Kingisepp ja Ress töötasid välja vanade saksa-eesti sõnastike leksika eesti-saksa sõnastikeks ümberpööramise metoodika, neist tänapäevase digiandmebaasi loomise põhimõtted, nii et eesti aines on sõnastiku kasutaja jaoks esikohal. Kristel Ressi magistritöö põhjal 2002. aastal ilmunud raamat kandis pealkirja "Mida sisaldab Heinrich Stahli Vocabula?".
Aastate jooksul on Kingisepp pidanud ülikoolis mitmesuguseid loengukursusi eesti kirjakeele ajaloost ja sõnavarast, õigekeelsusest, leksikograafiast jm. Ta on koostanud õppevahendeid ning juhendanud proseminare ja seminare. Kingisepp töötas omaaegse Tartu Riikliku Ülikooli ettevalmistusosakonnas ja oli üliõpilaste teadusliku ühingu eesti keele ja soome-ugri keelte ringi juhendaja. V.-L. Kingisepa ja Tõnu Seilenthali eestvedamisel korraldati keeleringis 1980. aastatel kevad- ja sügiskoole, üliõpilaste teaduskonverentse, ettekandekoolitusi ja muid teadust populariseerivaid üritusi. See oli keeleringi tegevuse kõrgaeg.
Vana kirjakeele uurimisrühm
1995. aastal asutati Tartu Ülikooli eesti keele õppetooli eesti vana kirjakeele töörühm, mida hakkas juhtima Valve-Liivi Kingisepp ja mille eesmärk oli vana kirjakeele korpuse ja selle põhjal sõnastiku loomine. Uurimisrühma kuulusid selle algusaastail Jaak Peebo, Epp Ehasalu, Urve Pirso, Külli Prillop ja Külli Habicht. Viimane juhib rühma tööd tänaseni ja tema ümber on koondunud ka uued liikmed, nt Carl Eric Simmul, Liina Pärismaa jt. Töörühm tegeleb tekstikorpuste täiendamise ning kirjakeele vanima perioodi sõnavara ja grammatika uurimisega. Rühm on koostanud ja välja andnud vanade tekstide sõnastikke ning korraldanud teaduskonverentse, nn vana kirjakeele päevi. Vana kirjakeele päeval 13. novembril 2015 tähistati Valve-Liivi Kingisepa 80. sünnipäeva ning esitleti Külli Habichti, Pille Penjami ja Külli Prillopi koostatud raamatut "Heinrich Stahli tekstide sõnastik" (toimetanud juubilar).
Liikmesus
1961. aastal astus Valve-Liivi Kingisepp Emakeele Seltsi. Ta on kuulunud Emakeele Seltsi aastaraamatu toimetuskolleegiumi ja Emakeele Seltsi juhatusse, kus ta on olnud laekur, kirjatoimetaja ja abiesimees. Aastast 2011 on ta Emakeele Seltsi auliige.
2009. ja 2011. aastal toetas Valve-Liivi Kingisepp Maie Paju mälestuseks välja antud stipendiumi fondi, et panustada Lähte Ühisgümnaasiumi õpilaste kunstiga tegelemisse ja eneseteostusse.
2013. aastal liitus Valve-Liivi Kingisepp Wiedemanni keeleauhinna laureaadina ka Wiedemanni fondiga.
Valve-Liivi Kingisepp on Eesti Keeletoimetajate Liidu auliige.
Artikleid
V.-L. Kingisepp on uurinud vana kirjakeele aja ja hilisemate keelemeeste loomingut ja sõnavara ning avaldanud selle põhjal artikleid.
Isiklikku
Tema abikaasa oli arstiteadlane ja Tartu Ülikooli õppejõud Peet-Henn Kingisepp (1936–2012). Abielust on tal kaks last.
Jemeljan
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 3668. mehenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Jemeljan 5 mehel.
Skujene
Külas on rahvamaja, raamatukogu ja postkontor, seal asub Skujene bussipeatus.
Skujene ordulinnust on esmamainitud 1440. aastal, kuid tõenäoliselt rajati see juba 1255. aastal. Hiljem kujunes linnuseläänist Skujene mõis, mille keskuse juurde ka tänapäevane küla kujunes. Asula ehitati nõukogude perioodil välja kui kohaliku Skujene sovhoosi keskasula. Aastail 2009–2021 kuulus küla Amata piirkonda.
Kultuurimälestistest on regionaalse kaitse all Skujene ordulinnus, Skujene kirik, Skujene kiriku keskaegne kalmistu ja Skujene kiriku orel.
Aastal 2015 oli külas 212 elanikku, aastal 2016 oli elanikke 312, aastal 2019 aga 314.
Väljasuremiskünnis
Väljasuremiskünnis (inglise extinction threshold) on mõiste looduskaitsebioloogiast, millega seletatakse liigi, populatsiooni või metapopulatsiooni sellist arvukust, mille juures tõenäoliselt arvukus järsult langeb. Väljasuremiskünnisele jõutakse nt populatsiooni oluliselt mõjutava ökoloogilise teguri muutumisel, nt elupaikade kadumine.
Erie kanal
pisi|[[Lockport 1839. aastal]] pisi|Kohandatud ja täiendatud Erie kanal kaasajal [[New Yorgi osariik|New Yorgi osariigis]] Erie kanal (inglise keeles Erie Canal) on 584 kilomeetri pikkune kanal Ameerika Ühendriikides New Yorgi osariigis, mis ühendab New Yorgi linna ja Atlandi ookeani Hudsoni ja Mohawki jõe kaudu Erie järve ja Suure järvistuga.
Kanali rajamise looduslikult oluliseks teguriks oli Mohawki oru olemasolu Adirondacki ja Catskilli mägede vahel. Kanal avati 1825. aastal, selle valmimine elavdas märgatavalt Ameerika Ühendriikide ühe eesrindlikuma osariigi, New Yorgi osariigi (nn Empire State'i) majandust.
Ajalugu
Kanal valmis samal aastal, mil Kirde-Inglismaal läks käiku alles maailma esimene algeline raudteeliin Stockton and Darlington Railway.
Ühendus
Buffalo ⇄ Rochester ⇄ Syracuse ⇄ Utica ⇄ Albany ⇄ New York
James Meredith (jalgpallur)
James Gregory Meredith (sündinud 5. aprillil 1988 Alburys) on Austraalia jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Austraalia kõrgliiga klubis Macarthur FC.
Erie kanal
Ühendus
800px|pisi|center| Algse kanali kõrgussuhted 1832. aasta kaardil
James Meredith (jalgpallur)
Ta alustas klubikarjääri Inglismaa klubis Derby County, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2004. aastal. 2006. aastal debüteeris ta Inglismaa tugevuselt viienda liiga klubis Cambridge United, kus ta mängis Derby Countyst laenul. 2007. aasta veebruaris oli ta lühikest aega laenul Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Chesterfield.
2007. aasta juulis sõlmis Meredith lepingu Iirimaa kõrgliiga klubiga Sligo Rovers. 2008. aasta jaanuaris naasis ta Inglismaale, sõlmides lepingu League Two klubiga Shrewsbury Town. Hooajal 2008–09 mängis ta laenul Inglismaa tugevuselt kuuenda liiga klubis AFC Telford United. Aastatel 2009–2012 oli ta laenul Inglismaa tugevuselt viienda liiga klubis York City. 2012. aastal võitis ta York Cityga FA Trophy.
2012. aasta juunis sõlmis ta lepingu Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubiga Bradford City. Aastatel 2013–2017 mängis ta klubiga Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas. Hooajal 2016–17 valiti Meredith League One'i hooaja sümboolsesse koosseisu. Aastatel 2017–2019 mängis Meredith Inglismaa esiliiga klubis Millwall.
2019. aasta septembris sõlmis ta üheaastase lepingu Austraalia kõrgliiga klubiga Perth Glory. 2020. aastal liitus ta Macarthuriga.
Austraalia jalgpallikoondises debüteeris Meredith 12. novembril 2015 MM-i valikmängus Kõrgõzstani vastu. Ta kuulus Austraalia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Małogoszcz
Małogoszcz on linn Poolas Święty Krzyżi vojevoodkonnas Jędrzejówi maakonnas, Małogoszczi valla halduskeskus. Małogoszcz asub Kielcest umbes 25 km läänes.
Asulat on ürikutes esimest korda mainitud 1136. aastal. Małogoszcz sai linnaõigused 1408. aastal, kuid kaotas need 1869. aastal. 1. jaanuaril 1996 sai Małogoszcz linnaõigused tagasi.
Jaanuariülestõusu ajal toimus 24. veebruaril 1863 Małogoszczi lähedal Poola ja Venemaa Keisririigi vägede vahel Małogoszczi lahing.
Visby lennujaam
Visby lennujaam (IATA: VBY, ICAO: ESSV) on lennujaam Visbys Gotlandil Rootsis. Lennujaam asub umbes 3,5 kilomeetrit Visbyst. Lennujaam on ainuke Gotlandi kommertslennujaam ja 12. suurim lennujaam Rootsis. 2016. aastal läbis lennujaama 463 616 reisijat. Lennujaamal on palju hooajalisi vahesi, näiteks 2016. aastal läbis lennujaama jaanuaris 18,070, aga juulis 57,302.
John Green
John Michael Green (sündinud 24. augustil 1977) on ameerika kirjanik ning YouTube'i sisulooja.
Zinovi
Zinovi (vene keeles Зиновий) on venepärane mehenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1949. mehenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Zinovi 13 mehel.
Stąporków
Stąporków on linn Poolas Święty Krzyżi vojevoodkonnas Końskie maakonnas, Stąporkówi valla halduskeskus. Stąporków asub Kielcest umbes 28 km põhjas.
Asula on saanud alguse 16. sajandil. Linnaõigused sai Stąporków 1967. aastal.
Grete Ojala
Grete Ojala (sündinud 1. oktoobril 1994 Pärnus) on eesti jalgpallur.
Klubikarjäär
Ta mängib aastast 2013 Eesti naiste jalgpallikoondises.
Väävlibakterid
Väävlibakterid on kemolitotroofsed bakterid, kes eluks vajaliku energia saavad keemiliste ühendite oksüdeerimisest ja elektroni doonorina kasutavad väävliühendeid.
Väävlibakterite hulka kuulub nii litotroofe kui ka organotroofe.
Väävlibakterite seas on rohelised ja purpursed bakterid fotosünteesivõimelised ja värvusetud väävlibakterid ei suuda fotosünteesida.
Väävlibakterite hulka arvatakse ka desulfaatijad bakterid, kes sulfaate ja sulfiteid kasutavad sulfaatseks hingamiseks, redutseerides neid vesiniksulfiidini.
Altes Land
Altes Land on parandatud paduriala Alam-Saksi ja Hamburgi piirialal. Piirkond asub Hamburgist allavoolu Elbe edelakaldal ümber Stade, Buxtehude, Jorki ja Samtgemeinde Lühe. Hamburgis hõlmab see Neuenfelde, Cranzi, Francopi ja Finkenwerderi kvartalid. Altes Land on üks Elbe lodudest.
Piirkond – Põhja-Euroopa suurim katkematu puuviljakasvatuspiirkond – ulatub üle 143 km². 76,8% puudest on õunapuud, 12,7% on kirsipuud. Elbele kõige lähemal asuvad piirkonnad on suurima elanikkonnaga piirkonnad. Nende hulka kuuluvad kõige viljakamad lodud; geesti suunas ühendub ala madalsoodega.
Viljakas maa tõi kaasa põllumajanduse domineeriva kultuuri arendamise. Külad on tuntud kui Marschhufendörfer, eriline küla, kus talud asuvad tänava ääres ja maa otse nende taga. Tüüpiliseks tunnuseks on rikkalikult kaunistatud poolvahvärk-talumajad oma keeruliste sissepääsudega.
Etümoloogia
Piirkonna ametlik saksakeelne nimi on Altes Land, mis tähendab "vana maad". Kuid Altes Land on vigane tõlge algsest alamsaksakeelsest Olland'ist, millel algselt ei olnud midagi pistmist "vanaga": see tuleneb mõistest Holland - mis ise pärineb Holtlandist, mis tähendab "metsamaad". See viitab piirkonna algsele parandamisele ja koloniseerimisele Hollandi asunike poolt. Esimene koloniseerimiskokkulepe ulatub tagasi 1113. aastasse ja see koostati Bremeni peapiiskopi Friedrich I ajal. Altes Landi üks omavalitsusüksusi on Hollern, nimi tuleb Holländerist (hollandlane saksa keeles). Kuid Ollandi vigane tõlge "Altes Land" on nüüd täisringi teinud, kuna enamus alamsaksa keele kõnelejaid viitab täna piirkonnale kui dat Ole Land (vana maa). Seal on ka eponüümne perioodiline väljaanne.
Geograafia ja ajalugu
thumb|Tervitusmärk Hamburgi Francopi kvartalis
Altes Land on jagatud kolmeks "miiliks" (saksa Meilen): esimene, teine ja kolmas miil. Need miilid on Elbe alamjooksu kaldal olevad tsoonid. Esimene miil, Schwinge ja Lühe jõe vahel, oli esmalt tamm ja asustati 1140. aasta paiku. Teine miil on ala esimesest idas Lühe ja Este vahel, tamm ehitati sinna 12. sajandi lõpul. Kolmas miil, Terra Nova (uus maa), Este ja Elbe vahel, tamm ehitati sinna 15. sajandi lõpus, kui piirkonda tabasid eriti tugevalt tormivoolud.
Alates 2008. aastast on turismil kohalikus majanduses oluline roll, eriti kirsi- ja õunapuude õitsemise ajal. Kuid osa viljapuuaedu asenduvad aeglaselt elamuarendusega. Paljud nendest uutest kodudest on müüdud või renditud pendeldajatele, kes töötavad Hamburgis.
Lumme Erilt
Lumme Erilt on eesti keeleteadlane.
Lumme Erilt lõpetas Tartu Ülikooli 1994. aastal inglise keele ja kirjanduse erialal.
Ta on Korporatsioon Filiae Patriae vilistlane. 2015. aastal sai ta Filiae Patriae 95. aastapäeva puhul aumärgi.
Admiral Gorškov
Fregatt Admiral Flota Sovetskogo Sojuza Gorškov (vene keeles фрегат «Адмирал флота Советского Союза Горшков») on Venemaa esimese klassi fregatt.
Fregatt Admiral Gorškov kuulub Venemaa mereväe Põhjalaevastiku 43. raketilaevadiviisi koosseisu. 2023. aastal täiendati fregati relvastust hüperhelikiiruseliste Tsirkonidega.
Ajalugu
Laeva hakati ehitama 2006. aastal Peterburi laevatehases Severnaja Verf; laev lasti vette 2010. aastal, kuid täiesti töökorda sai see alles 2018. aastal.
Laev on nimetatud Nõukogude Liidu laevastikuadmirali Sergei Gorškovi järgi.
Peetri kindlus
pisi| Peetri kindlus on Peeter I poolt rajatud kaitseehitis, mis asub Paldiskis. Ehitis on arvele võetud ehitismälestisena.
Hollandi tüüpi kindluse projekteeris legendi järgi Peeter I isiklikult. Tegu on paekivist väljaraiutud viie bastioniga, mida ümbritseb paekivist väljaraiutud kraav. Idapoolseim bastion on tasandatud ning kahe lõunapoolse bastioni vahele oli rajatud kahurilaskealus.
Umari
Umari on küla (mazciems) Lätis Gulbene piirkonnas Lejasciemsi vallas.
Väärtpaberiinspektsioon
VPI eelkäija oli 1. jaanuaril 1994. aastal loodud Väärtpaberiamet, mis 1996. aastal korraldati ümber Väärtpaberiinspektsiooniks.
Umari
Küla asub valla idaosas Sudaliņa jõe kaldal. Jõe teisel kaldal ausb Krampani küla. Asulas on Sudali bussipeatus.
Aastal 2007 oli külas ligikaudu 20 elanikku.
Seltz
Seltz on linn ja vald (commune) Prantsusmaa kirdeosas Grand Esti piirkonnas Bas-Rhini departemangus Wissembourgi kantonis. Asub kohas, kus Saueri jõgi suubub Reini, Saksamaa linna Rastatti vastas.
2015. aastani oli linn Seltzi kantoni keskus.
pisi|tühi|Seltz
Kai Adamson
Kai Adamson (sündinud 1955) on eesti keeleteadlane.
Ta töötab Riigikogu Kantselei stenogrammi- ja tõlkeosakonna vanemtoimetajana.
Kai Adamson on Tallinna Reaalkooli Vilistlaskogu liige, olles vilistlaskogu kirjatoimetaja.
2009. aastal avaldas Eesti Keele Sihtasutus mälestusraamatu "Keeleuurija ja sõnaseadja Elli Riikoja", mille Adamson on koostanud ja kaastoimetanud.
4 (Tallinna trammiliin)
Elektritramm hakkas ka Tartu maantee liinil liikuma 1927. aastal. Pärast teist maailmasõda 1945. aastal võeti kesklinna trammiliinilt maha liininumbrid ning paar aastat sõitis ringtramm ühes suunas Tondilt kesklinna, sealt Kadriorgu ja Tondile. 1948. aastal pandi maha trammirööpad Laikmaa tänava sihile ning 1954 avati sealtkaudu ühendus Narva maantee ja Tartu maantee vahel, kust alles 1970 viidi see suund üle Maneeži tänavale.
Irakli
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1811. mehenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Irakli 14 mehel.
Tasuvusanalüüs
Tasuvusanalüüs (inglise keeles cost–benefit analysis, lühend CBA) on nii majanduslike, sotsiaalsete kui ka keskkonnakaitseliste kulude ja tulude rahalistes ühikutes arvestamise meetod. Mingi projekti vm tegevuse tasuvust hinnatakse selle kulu ja eeldatava kasu omavahelise võrdlemise teel.
Hamanni mõis
Aastal 1874 omandas Zasa mõisale kuulunud paberivabriku hooned ja krundi traadivabrik (Westfälische Drahtindustrie, ka Rigaer Drahtindustrie). Seda asus juhtima Aachenist pärit Karl Hermann Rahlenbeck. Ta lasi vabriku juurde ehitada endale elumaja, mille juures asuvatest maadest kujunes Hamanni mõis. Mõisa häärber valmis aastal 1886. Mõis sai nime selles piirkonnas varem asunud Hamanni tänava järgi, mis omakorda sai nime filosoof Johann Hamannilt. XX sajandi alguses tegutses mõisa juures väike pliiatsivabrik, samuti asus seal pudupood. Esimese maailmasõja ajal, aastal 1917, tehti peahoonele juurdeehitis, kus avati 300 kohaga kino Komētas. Mõisal oli ka oma elektrigeneraator. Aastal 1922 ostis mõisa Riia börsi komitee liige Zāmuels Zakss. Pärast tema surma ehitati mõisa juurde poehoone, mis valmis aastal 1934. Teise maailmasõja järel asusid peahoones korterid.
Häärberit ehtisid tornid, sambad ja veranda. Lisaks eelpool mainitud hoonetele asusid selle juures varem veel väike teenijatemaja ja tall-tõllakuur.
Hoone kuulub Riia linnale. Aastal 1999 sõlmis linn kahekümne viieks aastaks rendilepingu alkoholi hulgimüügiga tegeleva firmaga SIA "Mono". Rendilepingus oli sees tingimus, et hoone tuleb rekonstrueerida. Aastal 2007 hoone põles ja tekkinud kahjustustega tegelemine osutus firmale üle jõu käivaks ülesandeks. Nii alustas linn aastal 2009 kohtuprotsessi rendilepingu lõpetamiseks. Linn võitis kohtuprotsessi aastal 2012.
Šolohhovi rajoon
Šolohhovi rajoon (vene keeles Шолоховский район (aastani 1984 Vjošenskaja rajoon (Вёшенский район)) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rostovi oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Vjošenskaja staniitsa.
Rajooni pindala on 2527 km². Elanike arv oli 2012. aastal 26 987, 2009. aastal 28 780 ja 2002. aastal 29 629.
Šolohhovi rajooni asulad kuuluvad üheksa külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Don, Dubrovaja ja Rešetovka.
Hellat Rumvolt
Ta lõpetas 1953. aastal Tallinna 22. Keskkooli.
Rumvolti treenerid oli Artemi Tepp, Rinald Bamberg, Raimond Turja ja Evald Seepere. Ta pidas karjääri jooksul 83 kohtumist ning võitis neist 61.
Rumvolt oli sulgkaalus (kuni 57 kg) Eesti NSV meister (1957). Ta sai Eesti NSV meistrivõistlustel sulgkaalus (kuni 57 kg) kolmanda koha (1955).
Rumvolt töötas hiljem liikluspolitseis (ta oli ka Nõukogude ajal Eesti NSV Siseministeeriumi Riikliku Autoinspektsiooni ülem).
Koerasolge
Koerasolge (Toxascaris leonina) on levinud parasiit peamiselt koertel, kassidel ja rebastel. Koerasolge on päristuumne ümaruss, mis elab peremeesorganismi sees. Vaheperemeesloomadeks on närilised nagu rotid ja hiired. Nakatumine leiab aset kui loom sööb nakatunud närilist. Koerasolge esineb kassidel tihemini kui koertel.
Argentinas Catamarca provintsis kaevati välja koproliit, mis sisaldas koerasolget, mis hinnati 17 002 – 16 573 aasta vanuseks. See viitab faktile, et koerasolge eksisteerib Lõuna-Ameerikas hilisest kiviajast.
Elutsükkel
Koerasolkme muna on pigem ovaalne kui ümar. Koerasolkme peiteperiood on 2–3 kuud. Täiskasvanud ümarussid on 7–10 cm pikad ja neid on näha looma väljaheites ja okses.
Koerasolge erineb kutsikasolkmest selle poolest, et see ei liigu kopsudesse, vaid arengutsükkel toimub soolestikus.
Sümptomid
Ümaruss imab peremeeslooma toitaineid sisse, mis võib häirida looma ainevahetust ja kahjustada soolte limaskesti. Loomadel ei pruugi olla haigussümptomeid. Raskematel juhtudel võib esineda kõhulahtisust, oksendamist, isupuudust, kõhnumist, karva tuhmumist.
Ennetamine ja ravi
Soovitatav on teha kõikidele kutsikatele ja kassipoegadele 6-nädalaselt ussikuur ning korrata seda 2–4 nädala pärast. Koerasolkmega nakatunud looma ravitakse samamoodi nagu kutsikasolkme infektsiooni. Seetõttu ei ole vaja väljaheites usside nägemisel nende täpset liiki. Ümarussidega nakatumist ravitakse ussirohuga.
Ellen Uuspõld
Ellen Uuspõld (sündinud Ellen Heek, 19. aprill 1927 Mereküla (Meriküla) – 7. juuni 2019 Tartu) oli eesti keeleteadlane ja Tartu Ülikooli emeriitdotsent.
Töö keelevaldkonnas
1953. aastast töötas Uuspõld Tartu Ülikoolis, algul laborandi ja hiljem vanemlaborandina. Keeleteadusse süvenes ta 1960. aastatel, kui Tartu Ülikoolis hakati õpetama keeleteooriat ja uusi keeleteaduse meetodeid. Aastal 1965 alustas ta ülikoolis õppejõutööd. 1969–1971 töötas ta vanemõpetajana. Aastast 1973 sai temast dotsendi kohusetäitja ja 1974–1992 töötas ta dotsendina. Aastatel 1980–1983 oli Uuspõld Soomes Tampere Ülikooli eesti keele lektor. Ta koostas palju õppevahendeid ja publitseeris üle 60 teadustrükise. Uuspõld toimetas raamatuid ja andis täiendusseminare ajakirjanikele. Ta oli kaasautor ajakirjanike täienduskursuse õppevahendi "Ajaleht" koostamisel. Tartu Ülikoolis õpetas ta eesti keelt, keelehoolet, keelelist toimetamist ja korrektuuri ning lauseõpetust. Uurijana spetsialiseerus ta eesti keele süntaksile (eriti lauselühendile), keelekorraldusele ja eesti keele kui võõrkeele õpetamise metoodikale. Uuspõld juhendas Toomas Helbi 2004. aastal kaitstud doktoritööd "Sõnakeskne keelemudel: eesti regulaarne ja irregulaarne verb’’. Ülikoolis tegeles Uuspõld ka toimetiste ja ajalehe redigeerimisega. Uuspõld kuulus Emakeele Seltsi (ES) juhatusse ja ESi keeletoimkonda. Ta osales vabariikliku õigekeelsuskomisjoni töös ning oli ESi väljaannete toimetaja. pisi|Vasakult: Ellen Uuspõld, [[Paula Palmeos. Õppesõit Mulgi murde alale (1983)]]
Isiklikku
Ülikoolis õppis ta mittestatsionaarses õppes ja töötas paralleelselt kirjastuses Teaduslik Kirjandus tehnilise korrektorina. Kirjastuses kohtus Leonhard Uuspõlluga (1921–2016), kellega 1949. aastal abiellus. Pärast kirjastusest lahkumist asus ta tööle tõlgi ja toimetajana vabariiklikku sanitaarhariduse majja. 1952. aastal lõpetas Ellen Uuspõld ülikooli ning kutsuti tööle Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele kateedrisse laborandiks. Hiljem töötas ta sealsamas pikka aega õppejõuna.
Niklas Süle
Niklas Süle (sündinud 3. septembril 1995 Frankfurdis) on Saksa jalgpallur, kes mängib Bundesliga klubis Müncheni Bayern ja Saksamaa jalgpallikoondises kaitsjana.
Varajane karjäär
Niklas Süle alustas oma karjääri klubis Rot-Weiß Walldorf. 2006. aasta juulis liitus ta Eintracht Frankfurti noorteakadeemiaga, kus ta mängis kuni 2008–2009 hooaja lõpuni. 2009. aasta juulis liitus ta SV Darmstadt 98 noortevõistkonnaga, kuid juba pool aastat hiljem lahkus ta sealt ja liitus 1899 Hoffenheimi noorteakadeemiaga.
1899 Hoffenheim
Hooajal 2013–14 tegi Süle kaasa 25 Bundesliga mängu, lõi 4 väravat ning aitas Hoffenheimi klubil lõpetada Bundesligas üheksandal kohal.
Müncheni Bayern
pisi| Süle treeningul 2018. aastal 1. luuli 2017 aastal Niklas Süle Müncheni Bayerniga. Esimese värava lõi ta Bayer 04 Leverkuseni vastu 18. augustil 2017. Süle võitis Müncheni Bayerniga oma esimese Bundesliga tiitli 2017–2018 hooajal, lõpetades hooaja suure 21-punktilise edumaaga Schalke 04 ees.
Ilja Popovitš
Ilja Popovitš (18. oktoober 1952 Põltsamaa – 19. august 1981) oli eesti kunstnik ja karikaturist.
Niklas Süle
Koondisekarjäär
Koos Saksamaa U17-ga osales ta 2012. aasta UEFA Euroopa alla 17-aastaste meistrivõistlustel.
Ilja Popovitš
Lõpetas 1978. aastal Tartu Kunstikooli.
Niklas Süle
Koondisekarjäär
Ta osales 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril, kus Saksamaa võistkond võitis hõbemedali.
Ta esindas Saksamaas 2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel, kus Saksamaa oli ühes alagrupis Mehhiko, Lõuna Korea ja Rootsiga. Saksamaa jäi seal alagrupis viimaseks.
Teenistujate Ametiliitude Keskorganisatsioon
Teenistujate Ametiliitude Keskorganisatsioon (lühend TALO; varem nimega Teenistujate Ametiliitude Organisatsioon) on Eesti ametiliitusid ühendav organisatsioon.
TALO liikmesliitusid
TALO liikmesliitusid :
Pratulin
Pratulin on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Biała Podlaska maakonnas Rokitno vallas. Pratulin asub Bugi jõe vasakul kaldal, Valgevene piiri ääres.
Küla on esmamainitud 1478. aastal. Tol ajal oli küla nimi Hornów või Hornowo. 1732. aastal anti asulale linnaõigused ja linn sai nimeks Pratulin. Pratulin kaotas linnaõigused 11. jaanuaril 1820.
Jõelähtme postijaam
pisi|300px|Jõelähtme postijaama peahoone Jõelähtme postijaama hooned on ehitatud 19. sajandi I veerandi lõpus. Postijaama peahoone ehitati samas kohas varem asunud kõrtsihoone asemele.
Oletatavasti ehitati 1820. aastate algul Tallinna–Peterburi postimaanteele Jõelähtme hobupostijaama lähedale üle Jõelähtme jõe Jõelähtme maanteesild.
Alates aastast 1920 tegutseb postijaama peahoones Jõelähtme vallavalitsus ja aastal 1924 avati samas ka Jõelähtme postiagentuur.
Postijaama osa hooneid (sealhulgas ka peahoone) on arvele võetud ehitismälestistena.
Viljakse järv
Viljakse järv on järv Valga maakonnas Tõrva vallas Möldre ja Vanamõisa külas. Veekogu pindala on 1,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 450 m.
Akromegaalia
Akromegaalia ehk liikmehiidsus ehk kehaväljehiidsus on haigus, mis esineb juhul, kui inimese ajuripats toodab täiskasvanueas liigselt kasvuhormooni, mil luud enam pikkuses ei kasva. Haiguse põhjuseks on ajuripatsi healoomuline kasvaja.
EMS
EMS on lühend, mis võib tähendada: