cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gene Vincent
1950. aastad
1956. aastal osales Gene filmis "Do-Re-Mi", mis hiljem nimetati ümber "The Girl Can't Help It", samuti esines ta filmis "Woman Love". Detsembris viis jalahäda Gene'i taas haiglasse. Järgneval aastal paigaldati ta jalale metallraam, mida jäi ta kandma elu lõpuni.
Peagi hakkas ta taas esinema. Bändi koosseisus tehti muudatusi, sealhulgas lisati kaks lauljat ühisnimega The Clapper Boys. 1957. aasta oktoobris käis Gene Vincent koos Eddie Cochrani, Little Richardi ja Elis Lesleyga Austraalia turneel "The Biggest Show Of Stars For 1957". Novembris esines Gene "The Ed Sullivan Show's".
1958. aasta sügisel tekkisid jutud Gene Vincenti kahtlasest käitumisest laval ja lava taga. Paistis, et ta oli hakanud palju jooma ja kõvasti aspiriini tarvitama, et valu vähendada. Sel aastal jäi ta ilma oma kodust Dallases, sest maksud vajasid maksmist. Hiljem kolis ta Los Angelesse, kus ta sai vaid väikesepalgalist tööd. The Blue Caps lahkus, sest polnud saanud kolm nädalat palka. 1959. aastal käis Gene turneel Jaapanis, mis oli üsna edukas. Detsembris sõitis ta Inglismaale, kus ta oli väga oodatud.
1960. aastad
Mõne aja pärast kutsus ta kaasa Eddie Cochrani. Koos käisid nad ringreisil Inglismaal 12 nädalat, kuid 17. aprillil 1960 sattusid taksoga avariisse, mille tagajärjel Eddie Cochran hukkus peavigastuste tõttu, Eddie pruut Sharon Sheeley murdis vaagnaluu ning Gene roided ja rangluu, samuti sai ta jalg taas raskelt kannatada.
1961. aastal käis ta turneel ta Lõuna-Aafrikas, hiljem esines Liverpoolis koos ansambliga The Beatles. 1963. aastal kolis ta alaliselt Inglismaale, kus andis aeg-ajalt soovikontserte ja salvestas plaate, mida eriti palju ei ostetud. 1969. aastal esines ta festivalil Toronto Peace, seejärel sõitis Inglismaale.
1970. aastad
1971. aastal naasis Vincent tervise halvenedes Inglismaalt USA-sse. Pärast tulutut esinemist San Francisco Park Festivalil sõitis ta koju Los Angelesse, kus sattus Inter-Valley haiglasse New Hallis veritseva kõhukasvaja tõttu. Ta suri 1971. aasta 12. oktoobril maohaavandi rebenemise tagajärjel.
Metro-North Railroad
pisi|Raudteevõrgu kaart Metro-North Railroad on New Yorgi ülemist kesklinna ja põhjapoolsemaid äärelinnasid ühendav raudteevõrk.
Paavo Cajander
pisi|Paavo Cajander Paavo Emil Cajander (24. detsember 1846 Hämeenlinna – 14. juuni 1913 Helsingi) oli soome luuletaja ning tõlkija.
Teda peetakse ka Soome hümni ametliku soome tõlke autoriks (1889), tegelikult aga põhineb selle esimese ja viimase salmi tõlge Julius Krohni töörühma tõlkel (1867).
Cajander on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Oljokma
thumb pisi Oljokma (jakuudi Өлүөхүмэ; Ölüöhhüme) on jõgi Aasias.
Ülemjooksul voolab kuristikke ja kärestikke läbides Stanovoi mäestikus. Alamjooksul voolab laias orus ja suubub paremalt Leenasse.
Pikkus 1436 km.
Kalgi
Kalgi on küla Hiiumaa vallas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Küla piirneb põhjas Viilupi, läänes Jõeküla, lõunas Salinõmme ning idas Valipe ja Suuremõisa külaga.
Nimi
1650. aastal on kohanime mainitud Kalch. Vello Kaskori arvates on kohanimi seotud lubjapõletamisega.
Loodus
Küla idaosa piirneb Suuremõisa jõega. Külas asub Süllu allik.
Elanike arv
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 7 inimest. Kõik elanikud olid eestlased.
Talud
Kalgi talud 1939
Ajalugu
Koht kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla ja küla kujunes välja 20. sajandi alguses. 1650 on mainitud talunik Kalch Wolmarit ning 1688 Kallki Marti ja Kalki Larsi.
Küla kuulus 1977–1997 Viilupi küla koosseisu.
Taristu
Küla põhjaosa piirneb Suuremõisa–Käina–Emmaste maanteega. Küla idaossa jääb lõik Suuremõisa–Salinõmme teest. Külas asub Kalginiidi bussipeatus.
Ioloogia
pisi|Vormilise piiritlemise [[kosmogenees hiina filosoofias. Ainult ring – wuji, ringlainelise joonega – taiji, kaks erivärvi ala – ljangyi, neli kaksjoont – sixiang (moodustavad yin-yangi), Varajase taeva kolmjooned ja Hilise taeva kolmjooned. (Taji on kujutatud kahjuks teistpidi pöörlevana.) ]] Muutuste uurimine (易学 jik6 hok6/ yìxué) on "Zhouyi" ehk "Yijingi", sellega seotu ja selle rakenduste uurimine eri kultuuri valdkondades.
Nimi "Yijing" ilmus alles pärast "Zhouyi'd". "Muutuste raamatu" peamises lisas "Xici Zhuanis" tähistab Muutuste uurimist vaid hieroglüüf Yi. Hiina kultuuri väljaarenedes on inimelu sündmusi ja lugusid uurinud, guadega märgistanud ja prognoosinud yìxué muutunud üha enam ja enam valmisolevate guade ja tekstide uurimiseks ning keskendunud peamiselt "Yijingile".
Nimest
易学 yìxué: muutuste uurimine. Xué: õppima; valdama (teadmisi); omandama (kutset); kopeerima; rääkima; õpetama; teadus, teadmine; kool, õpetus, doktriin.
Mõistet "yìxué" tarvitatakse erinevates ja omavahel seotud tähendustes kui:
Praegu on termini Yi uurimise (yìxué) korral selle vastetena kasutatud:
(2010. aastal toimus Hongkongis 5. rahvusvaheline Yijingi Uurimise ja Kaasaegse Tsivilisatsiooni sümpoosion ja Pekingis 2. Yioloogia Foorum . On ioloogia instituute (Hiinas vähemalt 5), keskusi ja ühinguid.)
Traditsionaalne vaade Yi loomisele
"Yi Jingi" loomine on omistatud neljale täiuslikule targale. Kolmjooned, kui kuusjoonte algosised, olevat loonud legendaarne Hiina esimene imperaator Fu Xi. On arvatud, et ta on kirjutanud raamatu esimese, kuid kadunuks jäänud variandi. Kuusjoonte loomine läbi kolmjoonte teineteisele asetamise, neile nimede andmine ja aforismide kirjutamine omistatakse Zhou dünastia rajajale Wen Wangile. Otsused kuusjoonte üksikute joonte kohta olevat kirjutanud tema poeg Zhou Gong Dan. Kõige viimaks pannud Konfutsius juba olemasoleva põhiosa juurde kirja lisad.
"Zhouli" (Zhou riitused): ''Suur raudrohu vartega ennustamine (da bu) tugineb kolmele Muutuste viisile (eeskujule-meetodile): esimene on "Ljan Shan", teine on "Gui Zhang" ja kolmas on "Zhou Yi". Neis kõigis on algseid guasid 8 ja tuletatuid 64.''
Muutuste uurijad lugesid "Ljan Shan", "Gui Zhang" ja "Zhou Yi" ühe teose "Yi" eri epohhidel tekkinud variantideks, mida seoti vastavalt kas siis kolme silmapaistnud valitseja Fu-xi, Huang-di ja Wen-wangiga või siis Xia dünastia (XXI-XVI s eKr), Shangi dünastia (XVI-XI s eKr) ja Zhou dünastiaga (XI-III s eKr). Tekste "Ljan Shan" ja "Gui Zhang" peeti kadunuteks.
Kaanoniuurija Zhen Xuan (127–200) "Yi Zhan" (Muutuste ülistus): ''Xia dünastia mehed meenutavad "Ljan Shani" ((suletud) mäeahelik); Ini dünastia mehed meenutavad "Gui Zhangi" (naasmine (aarde)hoidlasse); Zhou dünastia mehed meenutavad "Zhou Yid". (ringilised muutused). Sõnaühend Ljan Shan viitab katkematule järgnevusele, mis kannab endas mägede kujundit; sõnaühend Gui Zhangi sellele, et 10 000 asja keskel pole ühtegi, mis ei naaseks oma hoidlasse; sõnaühend Zhou Yi sellele, et pole lünki (tühikuid) kõike läbivas ringkäigus Muutuste Teel.''
Üldine ülevaade Muutuste uurimise ajaloo etappidest
Järgnev etappide esitus on lihtsustus, mis toob välja olulisemad (ka võimalikud) ajajärgud. Vastavate ajajärkude algused on ümardus (tavaliselt juba vähemalt sadakond aastat varem).
"Muutuste raamatu" käsitlemise olulisemad koolkonnad Hiinas
Kuigi teose põhitekst tekkis ennustamise käigus ja selle tarvis, ei piirdu ta osa vaid ennustamisega. Peamises lisas "Xici zhuan"'is (I 2.,10., 12.)[1] on mitmeid kordi puudutatud ka põhiteksti kasutamist. Koolkondade liigenduses on näha selles lisas äratoodud nelja raamatu kasutamisviisi.
I Tekstilised suundused
"Teadvustamise seaduspärasuste kool" (Yili-pai) – Hani dünastia aegsed filosoofid. (Hani aegne "kujude ja arvude" suundus leidis oma täieliku väljaarenduse alles Songi dünastia ajal.) Uuriti ja õpiti, seletati ja järgiti kuusjoontest gua'dele kirjutatud "Muutuste raamatu" põhiteksti ja lisasid.
II Ennustamissuundused
"Ennustamise kool " (Zhanbu-pai) – kasutati induktiivseid ja deduktiivseid meetodeid gua'dega tuleviku ennustamiseks. Mantiline suundus. Raamatute tekstide ja gua'de kasutamine tuleviku ennustamiseks. Väga eripalgeline. Seejuures olid omavahel põimunud mantililine ja prognoosiv (diagnosteeriv) kallak. Seal hulgas mantilistes toimingutes saadavad gua'd, eluvoolus toimuvate juhuste gua'dena käsitlemine ja kindlate tunnuste gua'dena tõlgendamine. Näiteks meditsiinis, kus mingite gua'de läbi tõlgendati patsiendi olukorda ja võimalikku haiguskulgu.
III Tegevuslikud suundused
"Taoistlik kool" (Dao-jia) – raamatu filosoofiat ja printsiipe kasutati erinevate praktiliste tehnikate väljatöötamiseks. Näiteks Tai-chi juan, meditatsioon, meditsiin, alkeemia, feng-shui ja sõjakunst. Ka tegevuslike strategeemide väljatöötamise suundus.
IV Loomingulised suundused
"Vormide-arvude kool" (Xianshu-pai) – valdavalt Songi dünastia aegsed filosoofid. Kool sai oma alguse Hani dünastia ajal. Uuriti gua'sid ja nende rakendust matemaatikas ja filosoofias. Sümbolitel ja arvudel põhinev mudelite loomine teaduslik-tehniliste saavutuste üldistamiseks.
Teos on mõjutanud kõige erinevamaid Vana-Hiina kultuurisfääre: filosoofiat, matemaatikat, poliitikat, sõjapidamise strateegiat, meditsiini, kunsti ning maali- ja muusikateooriat.
Peale "Yi Jingis" sisalduvate lisade on Kaug-Idas kirjutatud raamatu kohta veel interpreteerivaid traktaate, traktaate ennustustehnikast ja traktaate, mis tõlgendavad teost filosoofiliselt. Teoste koguarv on Hiinas juba üle kahe tuhande. 20. sajandi algul loetleti ainuüksi hiina konfutsionistlikus kirjanduses – arvestamata taoistlikke, budistlikke ja jaapanlaste töid – umbes viissada "Yi Jingi" käsitlevat teost.
Muutuste uurimise ajalooline areng Hiinas
pisi|Endega seotud kiri kilpkonnapantseril Hiinas on leitud alates arvatavasti juba varajasest Hani dünastia ajast järjepidevalt ennustusluid (ennustamisel kasutatud hieroglüüfkirjaga veiste abaluud ja kilpkonnapantserid), mida on nimetatud "draakoni luudeks". Neid müüdi turgudel ja kasutati jahvatatult ravimite koostises. Esimesed märgid protokirjast on Hiinas leitud arheoloogide poolt 5.–4. aastatuhandetesse eKr kuuluvalt neoliitikumi aegselt maalitud keraamikalt. See aeg on umbes 2. aastatuhandet varajasem isegi traditsioonilisest hieroglüüfide loomisversioonist. Kuna hieroglüüfkiri arenes välja Shangi ajal seoses ennustustulemuste ja järgnevalt toimunu kirjapanemise käigus võib vaid oletada, et ka see protokiri võis mingil moel olla seotud ennustamisega. Vanim leid ennustusluude kasutusest, kuid ilma saatvate kirjadeta, abaluuga ennustamisel pärineb Liáoníngi leidude hulgast ja kuulub 4. aastatuhandest eKr. Hiina neoliitikumi ajast on eri leiukohtadest leitud erinevatele loomadele kuulunud ennustamisel kasutatud luid. 3. aastatuhande lõpuks eKr oli see juba laialt levinud ja küllalt tavaline. Märkimisväärne kilpkonna pantserite kasutus ilmus alles Shangi leiukohtades. Shangi ajast pärinevad ka esimesed kirjadega endeluud.
Shangi dünastia ajal
Eelmise sajandi alguses avastati Henani provintsist Anyangi linna lähedalt hilise Shangi dünastia pealinna Yinxu varemed. Kuningate hauast leiti ka üle 20 000 ennustusluu. Shangi ajajärgust on leitud kokku üle 150 000 ennustusluu, mis heidavad valgust guade ja nendega seotud ennustamise tekkele ja arengule. "Muutuste raamatuni" viinud ennustamise (prognoosimise) tulemuste ülestäheldamise ja toimuva jälgimise käigus kujunes välja Shang-Yin'i epohhil hiina vanim hieroglüüfkiri.
Shangi ajal on tuvastatud ennustamist vaid ennustusluude (kuumutamise) abil läbi neile tekkinud pragude. Seejuures pöörduti vaimude poole. Ennustamine oli valitseva dünastia pärisosa.
Zhou dünastia ajal
Zhou dünastia pealinnast leiti üle 17 000 hieoroglüüfkirjadega ennustamisluud. Zhou ajal kujunes välja paljude ennustusjuhtude ühitamise teel "Zhou Yi" tekst ja võeti kasutusele ka ennustamine raudrohu varte abil. See ennustamispraktika hakkas levima.
Hani dünastia ajal
Hani ajal jõudis lõpule lisade kujunemine ja lisad koos "Zhou Yi" tekstiga said kanoonilise nime "Yi Jing". Hani yi uurimine piirdus suuresti kujundite ja arvude uurimisega. Seetõttu on nende suundus ajaloos tuntud nime all yi kujundite (vormide) ja arvude uurimine (xiang shu yixue).
Lääne Hani ajal
Meng Xi (Chang-lü) kirjutas kaheosalise teose "Zhou Yi zhang ju" ("Zhou Yi eristatuna fraasideks"), milles tundis peamiselt huvi guade hinguste (qi) vastu.
Jiao E kirjutas "Yilini", milles on iseloomustatud 4096 nelikkuusjoont (nelja tüüpi joontega kuusjooned). (Neist igat keskmiselt 16 hieroglüüfiga.)
Jing Fangilt pärinevat münte kasutav ennustamisviis ja edasiarendatud kuusjoonte ehituse tõlgendamisviis. Uuris "8 paleed", "4 aega", "6 päeva ja 7 jaotust". Kirjutas "Jing Fang zhang ju".
Yang Xiong kirjutas "Tai Xuan Jingi" ("Suure saladuse raamat"), mis sisaldab 81 tetragrammi (kolmiknelijoont).
Ida Hani ajal
Wei Bo-yangi alkeemiline teos "Zhouyi Cantong qi" "Kolmsuse ühendamine ringilistes muutustes." Selles käsitletakse "Zhou Yi" rakendust meditatiivse enesearendusega seotud "elu toitmise" meetodite kirjeldamiseks.
Ma Rong kirjutas "Zhou Yi zhu" ("Kommentaarid Zhou Yile").
Zheng Xuan kirjutas oma "Kommentaarid Zhou Yile". Samuti kommenteeris ta ka lisadest väljajäänud kirjutisi.
Yu Fani "Kommentaarid Zhou Yile" on pühendatud na jia probleemile, mis seisneb guade kooskõlastamises 10 tsükliga.
Wei ja Jini dünastiate ajal
Wei filosoof Wang Bi (Fusi) pani Muutuste uurimises aluse filosofeerivale "kohuse ja seaduse" suundusele. Kirjutas kommentaarid Zhou Yile ja "Zhou Yi lüe li" ("Ringmuutuste peamised seisukohad").
Teiseks oluliseks "kohuse ja seaduse" suunduset järginud uurijaks oli Yi lisale "Tuan Zhuanile" kommentaarid kirjutanud Jini aegne Hang Kangbo. Jini aegsed arstid-alkeemikud Ge Hong ja Tao Hong-jing järgisid "kujundi ja arvu" suundust.
Tangi dünastia ajal
Yi uurimises algas taoismi, konfutsionismi ja budismi vastastikune põimumine.
Li Dingzuo teosesse "Zhou Yi ji ze" ("Kogutud arutlused Zhou Yi’st") on kogutud kokku enam kui 30 varajasema kooli kommentaarid. Tänu sellele teosele on säilinud fragmendid paljudest Yi uurimisega seotud töödest.
Yijing jõudis Jaapani 6. sajandil, kuid selle klassikaline uurimine sai omaette institutsiooniks alles Nara perioodil (712–793). Vaatamata raamatu mõningasele mõjule sai see seal populaarseks alles Tokugawa ehk Edo ajastul (1603–1898).
Varajasel Tangi ajal jõudis raamat ka Tiibetisse. Seal võeti ennustajate poolt hiljem kasutusele isegi nelja- ja viiejoonelised märgid.
Songi dünastia ajal
pisi|170px|Tee Huashani madalama põhjatipuni Songi ajal toimus Muutuste uurimises uute suundade, skeemide ja tekstide loomine.
Zhang Bo-duan kirjutatud "Wuzhen pian" sai sisemise alkeemia aluseliseks tööks. Selles on esitatud alkeemiline areng läbi 64 kuusjoone.
Grillmaja
pisi|Grillmaja Grillmaja on tavaliselt kas kuusnurkne või kaheksanurkne aiapaviljon suurte klaasitud uste ja akendega. Maja keskel on laud koos grilliga ja selle kohal korsten.
Ioloogia
Songi dünastia ajal
Selle ajastu võtmekujuks oli legendaarne Huashani mäe taoist Chen Xiyi (Chen Tuan). Talt pärinevad skeemid, mis said kolme arenguliini aluseks. Ka pärineb talt üks Zhou Yiga seotud astroloogiline süsteem Zu Wei.
Yuani dünastia ja Mingi dünastia ajal
Sel ajal oli teoseid vähe. Silmapaistvaks tööks oli Mingi aegse Lai Zhide 32 aastat kirjutatud "Kogutud arutlusi Zhou Yi kohta." Selles arendas ta edasi printiip li rakendust. Töö avaldas mõju teose edasisele teadusliku uurimise arengule. Võttis kasutusele ka ühe Taijitu skeemi. Mingi ajast pärineb ka budistlik Ouyi Zhixu (Chih-hsü Ou-i) poolne Zhou Yi kommentaar "Zhou-yi zhun-zhei"? ("Chou-i ch'un-chieh"). See on Thomas Cleary poolt ka inglise keelde tõlgitud. Sellele teosele ning Wang Bi ja jaapanlase Ito Togai töödele tugineb Konstantin Štšutski "Muutuste raamatu" kommentaar.
Songi aegse Zhu Xi mõtted Yi Jingi kohta levisid ja saavutasid edu Yi dünastia ajal Koreas (1392–1910) ja Le dünastia ajal Vietnamis (1428–1789). Vietnami ja Korea õpetlastele sai "õigluse-seaduse (moraali ja printsiibi)" (yili) koolist enam omaseks "vormi-arvu" (xiangshu) kool.
Qingi dünastia (1644–1911) ajal
Ühendati Hani- ja Songi-aegsed saavutused. Arvu ja kujundi suund kohuse ja seaduse suunaga. Suur hulk kommenteerijaid (7 suuremat).
Sellest ajast (u 1800) pärineb ka Liu I-mingi taoistlik kommentaar Zhou Yile. Selle töö on tõlkinud inglis keelde Thomas Cleary. Samuti on ta tutvustanud läbi Muutuste sisemist alkeemiat ja toonud välja huvipakkuva skeemi, milles taanduvad alt üles loetavad 64 kuusjoont 36-ks mõlemat pidi loetavateks kuusjoonteks.
Jaapanis sai Muutuste raamat järsku populaarseks Tokugawa (ehk Edo) ajastul 1603–1868. Raamatu sümbolism tungis igasse eluvaldkonda alates teetseremooniast, lilleseadekunstist kadost, näitekunstist, sõjalistest taktikatest, võitluskunstidest, põllumajandusest, meditsiinist kuni lauamängude, folkloori, kunsti, kirjanduse ja muusikakriitikani. Isegi tanka silpide arvu hakati seletama Yi numbrilistes kategooriates. Paljud imperaatorid ja šogunid võtsid sellest juhendust. (Šogun Tsunayoshi (1680–1709) oli 7 aasta jooksul vähemalt 240 Yi seminaril eesistujaks.)
Yi uurimine oli Qingi ajajärgul Hiinas enam tekstuaalne ja ajalooline, Yi ajajärgul Koreas enam filosoofiline ning Togukawa ajajärgul Jaapanis enam eklektiline ja praktiline. Hiinas võidi kirjutada sellel perioodil Yijingi kohta tuhandeid raamatuid. Varjasest Qingi perioodist on loetletud ainuüksi 485 konfutsionistlikku tööd (1776). Wai-ming Ngi on leidnud Jaapani Tokugawa perioodist 416 autorilt 1085 selle kohta kirjutatud teksti.
Pärast keisririiki
Pärast 1919. aastat järel tekkis ja sai valdavaks teaduslik kriitiline suund. Väljakaevamistel on leitud palju ennustusluid ning uuritud guade ja ennustamise teket ja arengut. 20. sajandi alguses häbimärgistati Yid kui "feodaalset" relikti, mis sisaldavat "ebausuga" seotud praktikaid ja milles peegelduvat diskrediteeritud konfutsionistlik ideoloogia. Vaade sai ainuvaldavaks pärast kommunistide võimuletulekut 1949. aastal.
Kaasajal
On leitud osati erinev Mawangdui käsikiri (1973) ja vaid fragmentaarselt säilinud bambusliistakutel olev seni vanim (u 300 eKr) vaid osaline Fuyangi käsikiri (1977). Shanghai muuseumi on Hongkongi turult toodud Zhouyi bambusliistakutel oleva käsikirja fragmente (1993). Läbi aegade on leitud Xipingist Klassikalise Kivi Zhouyi (kivvi graveeritud) fragmente.
Alates 1978. aasta uuest poliitilisest suundusest on peale Yi unustust ja hukkamõistu toimunud selle naasmine hiina avalikku ja kultuuriellu. 1980ndad olid tunnistajaks nähtusele, mis sai hiina ajakirjanduses nimeks Yijing re ("Yijing palavik"). Hiina jätkuv "vaimne kriis" (jingshen weiji) on ajendanud paljusid otsima Yijingist intellektuaalset tuge, vaimset inspiratsiooni või ennustusjuhised. Raamatupoodidest ja -laatadel on küllaga nii rahvakeelseid tõlgendusi, kui populaarseid klassikalisi uuringuid. Jõutud on ka selleteemaliste koomiksiraamatute avaldamiseni. Yijing õpperühmad tärkasid igasse linna ja avalikel loengutel kujunes välja enam-vähem ühtne piletihind. 1985. aastal kirjutas professor Liu Zheng ajakirjas "Zhexue yanjiu" (Filosoofilised teadusuuringud): "Viimase kümne aasta jooksul on meie riigi kirjastused, suured ja väikesed, avaldanud ja taasavaldatud 30–40 tööd Yijingi uuringutest ning meie akadeemilistes ajakirjadest on ilmunud kaks või kolmsada selleteemalist artiklit... . " Selliseid artikleid on praeguseks ajaks juba tuhandeid.
Üheks prominentseks teemaks Hiina 1980. ja 1990. aastate teadusuuringutes oli idee, et Yi on "teaduslik" dokument, milles on eeldatavalt paljude kaasaegsete matemaatika, füüsika, bioloogia ja arvutiteooria arengute alused. Feng Youlan väitis, et Yijing sisaldab "universumi algebrad" ("maailmaloomise algebrad"). Xie Qiucheng väitis, et heksagrammid olid algselt loodud suure tõhususega infokorraldus süsteemiks, mis analoogselt kaasaegsete arvutite kodeerimisele põhineb optimaalsel kahesel liigendusel. Tang Mingbang, tuginedes Xie kirjutistele ja teistele kaasaegsetele hiina teadlastele, kinnitas, et aatomi struktuuride vormid tuumafüüsikas, geneetiline kood molekulaarbioloogias ja kaheksane maatriksi lineaarses algebras, on kõik seotud Yijingi loogikaga.
Eelmise sajandi viimasel aastakümnel avaldati erinevate autorite poolt Hiinas Yi kohta seitse erinevat entsüklopeediat (sõnastikku) ja kolm Muutuste filosoofia ajalugu käsitlevat teost (neist üks 1500-leheküljeline Taiwanil).
Praegusel sajandil
2006. aasta lõpus ilmus 1045-leheküljeline 44 × 30 cm formaadis kaheköiteline teos, mis sisaldab vanimaid Yijingi käsikirju (Fuyangi, Mawangdui, Zhouyi ja Xipingi) ja nende esitust kaasaegses hieroglüüfikas. Peale selle ka uuringuid endeluude, pronksikirjade ning Qini ja Hani dünastia eelsete Yingiga seotud tekstide kohta.
Hiinas on yi uurimine saanud sellel sajandil nimeks ioloogia (yi-ology; yiology). 2010. aastal toimus Hongkongis 5. rahvusvaheline Yijingi Uurimise ja Kaasaegse Tsivilisatsiooni sümpoosion ja Pekingis 2. Yioloogia Foorum. On ioloogia instituute (Hiinas vähemalt 5), keskusi ja ühinguid.
Uus äärmus või vähemalt märk püüdest naasta oma juurte juurde, milleni Hiinas on jõutud, peegeldub professor Gong Ke 2009.X.31 peetud kõnes esitatud viies punktis. Kõne kutsus vabanema väärarusaamadest ja kinnistama viit uut ideed (lühendatult ) :
Lilli Suburg
Elukäik
Lilli sündis Rõusa mõisas, mõne aja pärast kolis perekond Vana-Vändra mõisasse. Perekond oli heal järjel: Lilli ema töötas juustumeistrina ja isa oli opman. Esimase hariduse sai Lilli koduõpetaja käe all, seejärel õppis Ditmari erakoolis ja Pärnu Linna Kõrgemas Tütarlastekoolis, mis halva tervise tõttu jäi pooleli. Koduõpetaja kutse sai ta eksternina aastaid hiljem. Nooruses luges Lilli palju saksakeelset ilukirjandust ja puutus kokku ka naisõiguslaste ning ühiskonnateemaliste raamatutega.
Ioloogia
Yi Jingi tõlkimine ja uurimine Läänes
Euroopas pärineb esimene märge raamatu kohta 1681. aastast. Lääne uurimused jagas Konstantin Štšutski kolme perioodi.
Lilli Suburg
Elukäik
1872. aastal, kui Carl Robert Jakobson asus elama Vändrasse, toimus Lilli elus pöördepunkt. Waldburgi mõisat sagedasti külastanud Jakobson kutsus Lillis esile rahvustunde, tema õhutusel valmis ka Lilli esimene jutt "Liina", kus ta rääkis oma kogemustest saksastuvas koolitöös ja ühiskonnas. Aastal 1878 sai temast Jakobsoni soovitusel Perno Postimehe toimetaja.
Ioloogia
Alates valgustusajast
Esimeseks kobavaks ja ebatäielikus tõlkeks oli jesuiidist misjonäri J. B. Regise kahe varajasema misjonäri töödele toetunud 1736. aastal tehtud töö Enne selle ilmumist trükis ilmus 1753. Haupti raamat YI Jingist Selles toob ta ära ka G. W. Lebnitzi tegelemise "Muutuste raamatuga", kes sai sellest inspiratsiooni kahendsüsteemi leiutamisel, mis omakorda sai hiljem eelduseks digitaalse maailmani viinud arengule.
Ajajärk paistis silma ebapiisava teksti tundmisega ja erinevate fantastiliste teooriatega raamatu olemuse kohta. Veidramateks neist on selle pidamine sõnastikuks või siis falloseliseks kosmogooniaks. Sellele järgnesid teised poolikud tõlked ja fantastilised teooriad raamatu olemuse kohta. Veidramateks neist oli selle pidamine sõnastikuks. Keegi nimetas seda falloseliseks kosmogooniaks. Paremaks pole olnud ka ta pidamine võltsinguks (-tegelik olla kadunud-) või juhuslikult kokkukirjutatud lausete jadaks.
Lilli Suburg
Elukäik
Koos kasutütre Annaga taotles ta 1887. aastal luba 7-klassilise I järgu tütarlastekooli avamiseks, kuid taotlus jäi rahuldamata. Algaval venestusperioodil sai kohustuslikuks õppekeeleks vene keel, Lilli jättis kooli oma kasutütre juhtida.
Ioloogia
Alates uusima aja künnisest
Alates 1876. aastal ilmunud McClatchie tõlkest ilmus 21 aasta jooksul juba viis täielikku tõlget. Neist parimaks ja arvestatavamaiks oli James Legge töö Legge võttis kuusjooni käsitledes kasutusele mõiste lugu (affair).
Lilli Suburg
Elukäik
Aastatel 1887–1894 andis Lilli välja eesti esimest naisteajakirja Linda. Ajakirjas olid peateemadeks naisküsimused ja seltskonnaelu. 1900. aastal avaldas Lilli Suburg ühe oma viimastest jutustustest ajalehes Postimees, selle pealkiri oli "Linda, rahva tütar". 1923–1924 ilmus tema memuaarikogumik "Suburgide perekond".
Ioloogia
Uusimal ajal
1924. aastal ilmus saksa keeles R. Wilhelmi täielik tõlge ja kommentaar. Töö tugines ta hiina suulist konfutsionistlikku traditsiooni kandva õpetaja Lao Nai-sjuni juhendamisele. Raamatu kommentaar on täis viiteid struktuure puudutavale sümbolismile. Selle tõlge inglise keelde C.F.Bayensi poolt oli eelmisel sajandil kõige levinumaks ja tunnustatumaks "Muutuste raamatu" tõlkeks ja käsitluseks.
Lilli Suburg
Elukäik
1899. aastal elas ta Lätis Hoomulis, külastades aeg-ajalt õdesid Valgas.
Ioloogia
Uusimal ajal
1960. aastal avaldati NSV Liidus trükis imekombel säilinud "varalahkunud" K. Štšutski sõnasõnaline põhiteksti tõlge, selle temapoolne kommentaar ja teose suurepärane ja selgepiiriline keeleline uurimus. Tegemist oli erudeeritud humanitaarteadlase ladusa ja liigset sümbolistlikku ähmasust vältiva kolmele olulisele kommentaatorile toetuva põhiteksti kommentaariga.
Lilli Suburg
Elukäik
Lilli Suburg on maetud Vändra vanale kalmistule.
Ioloogia
Uusimal ajal
1965. ilmus muuhulgas ka J. Blofeldi tehtud põhiteksti tõlge, mille korrektsust olid kontrollinud kaks hiinlast. Raamatu lõpus oli juba lisatud hulgaliselt kuusjoonte asetustega ja kasutusega seotud skeeme.
Kaasajal
Viimasele perioodile on omane juba sügavuti minevate põhjalikule ajaloo ja hieroglüüfia tundmisele tuginevate tõlgete ilmumine, teost kommenteerinud tööde ja selle rakendusega seotud tööde tõlkimine. Samuti ka menukirjanduses ilmuvad rohkearvulised ennustamiseks kohandatud lihtsustused.
Lilli Suburg
Isiklikku
Lilli õdedest on tuntud Laura Suburg (1853–1928), kes avaldas kaks raamatut ja lühijutte.
Ioloogia
Kaasajal
1976. ilmus raamatus "The Astrology of I Ching" W.K.Chu "Yi Jingi" põhiteksti ja seda saatva keskaegse ennustusliku kommenteeriva lisa tõlge koos seda täiendava W.A.Sherilli eessõna ja selgitusega.
Lilli Suburg
Isiklikku
Tema kasutütar oli Anna Wiegandt-Lammas.
Ioloogia
Kaasajal
1980ndatel avaldas Thomas Cleary neli "Yi Jingiga" seotud raamatut. Ühe taoistliku, ühe budistliku ja ühe neo-konfutsionistliku esituse ja käsitluse tõlked. Huvipakkuvamaks on ta neljas töö "I Ching Mandala." (1989), kus ta teeb kokkuvõtte kolmest esimesest tõlkest, esitab omalaadse raamatu õppeprogrammi ja toob lõpus ära ka "Yi Jingi" rakendus sisemises alkeemias.
Lilli Suburg
Isiklikku
Lilli ei kannatanud oma eluajal konkurentsi, ta mõtles välja luiskelugusid oma kaaskondlaste kohta, lastes liikvele kuulujutte nende halbadest kommetest ja kasimatusest. Oma kooliõde ja pinginaabrit Lydia Jannsenit süüdistas Lilli varastamises ja halvas käitumises, samal ajal näiliselt tema üle hoolitsust välja näidates. Kirjades Aino Kaldale (Karl Mihkla uurimus L. Koidulast) süüdistab Lilli Johann Voldemar Jannseni vägivaldsuses ning oma laste jõhkras peksmises, tervet Jannseni perekonda aga halbades kommetes, kasimatuses ja vargustes. Karl Mihkla jõuab tõdemuseni, et Suburg ei leppinud kunagi sellega, et Lydia oli temast parem kirjanik või et keegi üldse oli temast parem, hoolikam või ühiskonnale kasulikum kui tema ise. Samas räägib Suburg oma kunagisest koolikaaslasest kui parimast sõbrast (ehkki Koidula Suburgi oma parimaks sõbrannaks ei pidanud ning ka tõenäoliselt ei olnud Lilli konfliktsuse tõttu ): "Sääl istusime hilja õhtu... üks teise kaenlas ja puistasime üksteisele omad südamesaladused välja, sääl luges ta mulle oma esimese, nagu ta ütles, tunde-laulu saksakeeles ette, millest me mõlemad vaimustatud olime."
Ioloogia
Kaasajal
1994 aastal ilmus R. Ristema ja S.Karcheni töö "I Ching" (Element 1994), milles on puudutatud ka olulisemate hieroglüüfide piktograafilist ülesehitust. 1999 ilmus ka lisadega ja hieroglüüftekstiga üksikväljendite tõlkevariante esiletoov B. B. Vinogrodski tõlge.
Lilli Suburg
Isiklikku
Lilli Suburgi alaväärsustunnet, elu ning suhtumist kaaskondlastesse on mõjutanud paljud kaua ja raskelt põetud haigused (menstruatsioonihäired, verejooksud, kopsupõletik, 1885 eemaldatud parem rind). Rätik, mida Lilli iga päev näol kandis ja millega teda vähestel säilinud fotodel näha võib, olevat varjanud inetut näoarmi. Armi iseloomu ning ulatuse kohta ei ole aga midagi teada peale Lilli enda päevikus kirjeldatud, võimalik et ka väljamõeldud, lugude. Ühe versioonina oli Suburgi näol kaasasündinud kasvaja, mille eemaldusoperatsioon ebaõnnestus ning jättis näole armi. Kasvaja tekkepõhjusena mainib Suburg oma päevikus oma ema väära käitumise süüd. Sama müüti pajatab Lilli ajakirjas Psychische Studien ilmunud artiklis. Teise versioonina on näoarmi tekke põhjus erüsiipel ehk roospõletik. Kolmanda võimalusena mainitakse kaasasündinud süüfilist. Lydia Koidula vend Eugen mainib lihtsalt kaasasündinud iluviga: „Oli ju Lilli Suburg sündinud vigase näoga, mis noore plika isiku tegi ebameeldivaks” (Jannsen 1927: 382).
Ioloogia
Kaasajal
Raamatu osale vanahiina meditsiinis on pühendatud A. I. Faljevi "Klassitseskaja metodologija traditsionnoi Kitaiskoi tszhen-tshzju terapii" (Moskva 1991). Kuusjoonte rakenduse tai-chiis on ära toodud Liu Da "Tai Chi Chuan and I Chingis" (1982). Rakendust hiina kronoloogilises numeroloogias avab W. K. Chu ja W. A. Sherrilli "The Astrology of I Ching"(1976). Samade autorite "An Anthology of I Ching" (1977) jätkab sama teemat, kuid toob ka mõningase ülevaate erinevatest ennustamisviisidest, märkide rakendusest geomantias ja direktoloogias (soodsa liikumissuuna numeroloogiline leidmine) ning pealiskaudse kokkupuute meditatsioonipraktikaga. Erinevaid ennustamissüsteeme tutvustavad Liu Da "I Ching numerology" (1979) ning G.G.Melyani ja Wen-kuang Chu "I Ching" (Japan 1977). Esimene neist käsitleb keskajal Shao Yungi loodud ennustamisviise ja teine kuusjoonte tähendusi erinevates elu valdkondades (näiteks armastus, abielu, äri, reis, ...).
Meelevaldsetest tõlgendustest
Ühe tüüpilise meelevaldse tõlgendamise äärmusliku näitena, mis veel siiamaani ilmuvad, võib tuua Joe E. McCaffree’i raamatu "Bible and I Ching Relationships" (1967). Selles püüdis ta 446 leheküljel näidata, et: (1) teatavad Hiina tähemärgid olid "spetsiaalselt loodud" töötamaks Muutustega; (2) Yijingi ja heebrea Piibli tekstid "järgivad sama järgnevust sündmuste ja nende iseloomu suhtes" (näiteks McCaffree väidab, et esimesed viiskümmend kuusjoont vastavad viiekümnele Moosese 1. raamatu peatükile); (3) erinevad Piibli isikud, sealhulgas Joosep, Mooses ja Saalomon, on tuvastatavad Yijingis; (4) Piibli loenditel on "kuusjoonte struktuur" ja need sisaldavat viiteid kolmjoontele; (5) Zhou inimesed olid "arvatavasti" israeliidid; (6) "Yijing" on täidetud Piibli ettekuulutustest ja (7) Muutused olid mõeldud Piibli " uuringu juhendiks". Ühesõnaga esitleb Yijing "kultuuriinimesele jumalikku plaani", et "viia lõpule (täiusele)" mis Tooras on "loodud". Oma raamatus üritas McCaffree luua ka seoseid Muutustes, Vana-Egiptuses, Indias ja Lähis-Idas kasutatava sümboolika vahel. 1981 avaldas Lama Anagarika Govinda oma töö "The Inner Structure of the I Ching, the Book of Transformations". Rohkete ühelaadsete skeemidega raamatus on kokku viidud Tiibeti budismi traditsioonid, lääne astroloogia ning Hiina konfutsionistlikud ja taoistlikud traditsioonid.
Muutustega seotud mõttelaadi teaduslik uurimine Läänes
Vana-Hiina kultuuri uurimisel ja mõistmisel on osutunud oluliseks selle sisemise korrastuse ja sellele omaste tunnuste teadvustamine. Kuna Muutuste raamat on selle esimene kirjalik teos ning sellega on seotud ja seostatud kultuuris ja selle eri valdkondades kasutatavad liigendamise ja korrastamisega seotud skeemid, siis on paratamatult katsed kultuuri ehitust ja sisu mõista viinud uurijad taas ja taas Muutuste raamatu juurde. Klassikalises Hiina kultuuris tähendas haridus tekstide päheõppimist, neist esimesena Yijingi, ja peast teadmist. Selle tagas tekstide kõrge vormiline korrastatus, mis võimaldas läbivate vormide ja järjestuste (vormijärjestuse õpetus) abil erinevad ainevaldkonnad, tekstid ja ajastud põimida nägemuslikult kokku keeli ületavaks hieroglüüfkirja vormides väljenduvaks ühtseks rütmistatud ja kooskõlastatud tervikuks, mille lõimes ja koes oli võimalik vaimus kangastuvas mustris sujuvalt liikuda osalt tervikule ja tagasi.
17.–18. sajand
Esimesed oletused IC tõlgendamiseks püstitasid 17.-18. sajandi saksa filosoofid, kes lähtusid nendeaegsest matemaatikast ja loogikast.
1703. aasta 2. aprillil jõudsid Gottfried Leibnizini ta sõbra Joachim Bouvet', kes oli Hiinas prantsuse misjonär, poolt saadetud Yi Jingi guade tabelid. Leibniz leidis, et kolm- ja kuusjoontes peitub arvuline kahendsüsteem, mille ta ise seejärel järgnevalt välja töötas. Veel samal aasta avaldas ta oma töö binaarsest arvusüsteemist, millest sai teoreetiline alus digitaalse maailma väljaarengule. Selles kirjutas ta ka Fuxi kuusjoontest
F. A. Knittel väitis, et "Fu Xi tõi oma teoses esile ainult aritmeetilised suhted, mille erinevus on pool". J. H. Hasenbald kinnitas, et raamatus on esitatud kõik võimalikud järelduste liigid (64 kuusjoont 64 süllogismina). J.T. Haupt kirjeldas eelnevaid oletusi oma raamatus ja andis oma tõlgenduse, nähes raamatus "cubocubous’e (kuup kuubis?) saladust".
19. sajand ja 20. sajandi algus
19. sajandil kujunes sinoloogia välja juba teadusena. Ometigi ei käsitletud veel eraldi Yijingi metodoloogiliste alustega seotud probleeme. Sel ajal hakati märkama, ent veel mitte tähendust omistama, hiina klassikaliste tekstide äärmises formaliseerituses peituvatele kompositsiooni ja sisu iseärasustele: Seda kõike vaid selleks, et tekst(id) vastaksid kindlaarvulistele klassifitseerivatele skeemidele, mis omakorda põimus kokku neile omastesse liigendustesse kuuluvatega asjadega. Mis aga otseselt ei vastanud peatükkide sisulisele loendusele ja arvudega, kui täisarvudega, üldsegi ei seostunud. Seda loeti algul hiina keelele omaseks lingvistiliseks parallelismiks või siis lõivuks ritualiseerunud traditsioonile.
Uusim aeg
Uusimal ajal hakati klassikaliste tekstide iseärasustes nägema erilist meetodit. Kuna need iseärasused ei seostunud eriti matemaatika ja loogikaga hakati neid ebaõnnestunult nimetama "numeroloogilisteks". Termin osutus sedavõrd ebamääraseks ja laialivalguvaks, et sellega õnnestus seostada täiesti vastupidiseid tähendusi. Seoses tekstide iseärasustega hakati rääkima "korrelatiivsest mõtlemisest" ja "universaalsest klassifitseerimisest". Esimesena hakkas probleemi taas käsitlema Leibnitzi poolt algatatut jätkanud Hu Shi Järgnevalt hakkas kujunema välja teadlik vastandumine matemaatilis-loogilisele lähenemisele. "Numeroloogilise" metodoloogia uurimisele pani aluse M. Granet. Ta luges "numeroloogiat" korrelatiivse mõtlemise metodoloogiaks, mõistes seda mittematemaatiliselt kui "mängu arvudega", millega käiakse ümber kui sümbolitega. Seejuures näitas ta sellelaadse metodoloogilise "numeroloogia" olemasolu kõige laiemas mõttes kogu Hiina vaimses traditsionaalses kultuuris.
Joseph Needham arendas omakorda üksikasjalikult välja korrelatiivse mõtlemise kontseptsiooni, mida pidas viljakaks vanahiina teaduse metodoloogiliseks aluseks, sidudes seda "dialektilise", "dünaamilise" ja paljutähendusliku "hegelijärgse maailma" loogikaga. Samas pidas ta "numeroloogiat" ("numeroloogilist sümbolismi") metodoloogilist tähendust mitteomavaks ja mitteteaduslikuks arvumüstikaks, mis pidurdas tõelist teaduslikku looduse interpreteerimist. N. Sivin seisis sellise J. Needham jaotuse vastu ja tõi omakorda esile numeroloogiliste ehituste orgaanilisust. K. Harbsmeier kirjutas töö Hiinale omasest loogikast ja näitas ka numeroloogilise mõtlemise üldinimlikku universaalsust, mis polevat ainuomane vaid hiina kultuurile. Samuti püüdis ta näidata, et numeroloogial oli vaid piiratud osa hiina filosoofilis-teaduslikus traditsioonis.
Alates 1970. aastate lõpust hakkas jõudsalt kasvama ka hiina teadlaste huvi oma klassikalise filosoofia metodoloogia vastu. See äratas omakorda nõukogude vene sinoloogide huvi, kes võõristasid terminit numeroloogia ja eriti veel hiina terminit 象數之學 xiangshu zhixue. Probleemi käsitlemine algas V. S. Spirini ja A. M. Karapetjantseviga, kes naasid Leibnitziga alanud matemaatilis-loogilise lähenemise juurde ja kirjeldasid numeroloogilisi mehhanisme ja konkreetseid metodologeeme. Uut moodi jätkasid nn "strukturalistid" V. V. Jerjemjejev, А. I. Kobzjev ja A. A. Krušinski. Kogu käsitluse arengu käigus kasutati rohkelt segase sisuga termineid, mis ei jäänud püsima.
Kaasaeg
Viljakaks mõisteks osutus vene sinoloogias A.I. Kobzjevi "representatiivne abstraktsioon" selle seotuses sümbolisatsiooni ja kunstilises tüpiseerimises toimuva generaliseerimisega. Selle generaliseerimise käigus eristatakse mingis objektide klassis mingi peamine (keskne) element ja see, kui kõige representatiivsem, saab teiste elementide ja lõpuks ka kogu selle klassi "nimetajaks". (Nagu näiteks Daodejingi mõnedes lausetes on taeva ja maa kõrval valitseja mõistetav inimesena (üldse).) (Yi tekti kujunemise korral võib sel juhul tuua esile "pretsetentiivse abstraktsiooni", mille korral saab abstraheerimise käigus mingi üksikasjadest vabastatud pretsedent talle analoogsete episoodide ja nende klassi esindajaks.)
А. А. Krušinski naasis taas matemaatilis-loogilise käsitluse juurde, tõlgendades numeroloogilisust juba selle vaimus ning rõhutades vana hiina loogikas selle matemaatilisi juuri. Sel viisil mõistetud Yijingi seob ta hiina mõtlejatele omase üldise "algoritmilise mõtlemisstiili" või "konstruktiivse hoiakuga". А. А. Krušinski järgi väljendab Yijingi sümbolism "teadlikult ülesehitatud süsteemi, mis on geneetiline ja funktsionaalne "ülaehitus" loomuliku keele kohal", "teoreetiline hieroglüüfika taasloomine" ja "klassikalise kirjandusliku kirjaliku keele kognitiivselt tähenduslike aspektide formalisatsioon". Selle tulemusena olla see täismahuline kunstlik keel, mis teenis kogu sinotsentristlikku tsivilisatsiooni ja oli mingil määral Leibnitzi "universaalse keele" ajalooliselt teostatud projekt.
1970tel aastatel täheldati Jaapanis, et jaapanlaste vasaku ajupoolkera (seotud parema kehapoolega) kahjustuste korral kannatab nende võime kasutada alfabeetilisi kirju ja säilib võime kasutada hieroglüüfilist kirja. Hiina keelele ja hieroglüüfkirjale omased tunnused on seotud psüühiliste protsessidega, mis on seoses ajupoolkerade asümmeetriaga omased hoopis teisele ajupoolkerale, kui need mis on omased indoeuroopa keeltele ja kirjadele. Sellega seostub ka otseselt eelnevatest mõistetest selgepiirilisem mõiste morfoloogika, mis väljendab vahetule (esimene signaalsüsteem) ajupoolkerale omast selle eripärale vormi abstraheerimisvõimet. Kunstis väljendub see seoses kunsti eripäraga kunstilise üldistusena. Hiina klassikalise filosoofia tekstidele omased paljud eripärad on valdavalt omased ka kunstile: kindlad vormid (näiteks eriti luulevormid) ja nende liigendused kindlaarvulisteks osadeks.
Hiinas on läbi suurte ajaloolistest vapustustest tulenenud sotsiaalsete teisenemiste ilmunud kultuuri piisavalt tekste, mis ei mõista või mõistavad täiesti omamoodi (valdavalt liiga sõna sõnalt) klassikalisele kultuurile omaseid liigendusi. Selle kohta teevad märkusi hiinlased ise. Näiteks alkeemiliste terminite sõna-sõnalt võtmise kohta. Või siis seoses kronomeditsiinis ja meteoroloogias kasutatava korrastava 60 tsükliga seotut arvutuste tegemise otseselt seostamise kohta tervise või ilmaga. (Meditsiinis on tõdetud, et ajaliselt korrastatud ravi on krooniliste haiguste korral tõhusam.) Näiteks Han Fei, kes mainib wu xingi seoses ennustuspraktikates sooritatavate arvutustega ja need välja naerab. Tüüpiline ja tavaline eksiarvamus on elementide (süsteemi osad) pidamine vaid loodusstiihiateks. (Nagu "peamine" oleks "peaga".)
Vormiüldistuse suundus Lääne filosoofias
20. sajandi alguses püstitas O. Spengler ülesande: " … töötada välja täppisteaduste morfoloogia, mis uurib mil viisil kõik seadused, mõisted ja teooriad on sisemiselt omavahel seotud …, milles teoreetilist füüsikat, keemiat ja matemaatikat vaadeldakse kui sümbolite kooslust." P.A. Florenski kirjutas kogu looduse ja selle ilmingute morfoloogiast ja vormist, kui reaalsuse loomingulisest algest ning püüdis ehitada üles morfomeetriat. Platonil oli matemaatika ja filosoofia tihedalt seotud ja ta ideede (ideaalsed vormid, eidosed) mõiste seostatud Pütaagorose arvudega. Formaalsele loogikale aluse pannud Aristoteles oli juba enam loodusteaduste üldistaja. Ka I. Kant oli veel matemaatik. Enamus filosoofe on lugenud matemaatikat adekvaatseks vahendiks ideaalsete vormide väljendamiseks. 20. sajandi alguses püüdsid O. Spengler ja P. Florenski taastada matemaatiliste sümbolite filosoofilist keelt. O. Spengler: "Iga filosoofia kasvas… seoses vastava matemaatikaga…. " P. Florenski rõhutas filosoofia ja matemaatika samasust ning vaatles matemaatilisi mõisteid ja tehteid kui filosoofia konstruktiivseid elemente, seades enda ette ülesande uurida arvu kui vormi. L. Wittengsteini järgi on keele piirid tihedalt seotud teadvuse piiridega (lingvistilise suhte hüpotees), milles keel on meie mõtlemise vorm (kujund). Praeguse postmodernistliku totaalse vormituse ja kultuurisisudega üleüldise mängu (mängimise?) aja kaost loetakse olevat viljakaks pinnaseks uue üldistava vormikäsitluse sünniks.
Muutuste uurimise olukord Läänes praegu
Alles 1994. aastal avaldatud tõlge edastas peale sada aastat kestnud korralike tõlgete ilmumist esimest korda Yijingi koos lisadega täielikult sel moel nagu see on kaks tuhat aastat olemas olnud. (Isegi R. Wilhelm oli oma klassikalises töös teinud järeleandmisi.) Vene keeles jõuti selleni 1999. aastal.
Tõlgitud on suur osa varasematest peamistest Yid puudutavatest töödest. Tõlked on jõudnud kohati hieroglüüfide piktograafika ja nende kujunemise ajaloo avamiseni. Eksitavaks olnud üldlevinud Yijingi pidamine valdavalt vaid ennustamisega seotud süsteemiks ja selle kui ühe raamatu neljast kasutamisviisist esiplaanile asetamine, on vormi-arvu suunduses tehtud viimaste töödega hakkamas tasapisi taganema.
Tekstiline suundus
Alates eelmise sajandi teisest poolest on sinoloogias hakatud pöörama tähelepanu, kirjeldama ja ka tegema uusi avastusi seoses vanade hiina tekstide ruumilise organiseeritusega. Praeguseks pole seda veel kuigivõrd rakendatud Yijingi osas. Seetõttu pole tekst tervikuna nähtavalt hõlmatav, paljud tähendused ja seosed võivad olla jäänud märkamata ning on arvatavasti asendunud omapoolsetega. Näiteks pole veel välja toodud lisa Xici zhuan I 1. tekstilist korrastust, ilma milleta ei saa täielikult mõista selles lisas järgnevalt antud liigendusi. Samuti saab selle kohta näitena tuua välja ka 1. kuusjoone joonte teksti ülesehituse.
Ennustamise suundus
On tõlgitud, esitatud ja kasutatud erakordselt huvitavaid guade seostamise ja ennustamise süsteeme. Puudub hiina ennustuskoolile omane üksikutele guadele ja nende joontele (yaodele) toodavate (sisemiselt liigendatud) pretsedentide ja lugude esitamine ja tõlgendamine. Selle eelduseks on rikkalik lääne ajalugu, kirjandus, teater ja kino, milles olevaid lugusid saab analüüsida ja nende tüüpe vastavalt Muutuste kategooriatele eristada. Songi aegne ennustamine küündis juba ümbritseva ja selle juhuste universaalsele tõlgendamisele ja nägemisele vahetult läbi guade ja nende joonte.
Loominguline suundus
Kuna vahetu Muutuste nägemise ja tegevusliku rakenduse aspekt on välja arenemata jääb vajaka ka sellele omase korrastuse äranägemisest ja rakendusest loomingus. Kunstiloomingule omane struktuuride komponeerimine; neis olevate vormiliste peegelduste, vahetuste, pöörete, täienduste ja vastanduste kasutamine; nende reastamine nii tõusvas, kui langevas gradatsioonis ning erinevate lugude kokkupõimimine suuremateks tervikuteks on omane ka Yile. Valdavalt on piirdutud guade joonelise esituse ning nende kolm- ja kuusjooneliste variantidega. Pole veel guade terviklike mustrite käsitlemist ja nende nägemist. On välja arenemas fengshui ja taoistliku alkeemia käsitlemine ning nendega seotu mõistmine.
Üksikteadustes ilmnenud liigendused (arenguread), skeemid ja tabelid on Lääne kultuuris üldistamata nendes ilmnevaid ühiseid vorme ja järjestusi käsitlevaks distsipliiniks. Ajalooteaduses pole veel välja arendatud (üld)loolist käsitlus ja puudub rütme käsitlev distsipliin. Omal moel ja määral on need probleemid lahendanud Muutustest väljakasvanud hiina kultuur.
Praeguse sajandi uus lähenemine
Alles selle sajandi algul on hakatud piisavalt tähelepanu pöörama tööle "vormi-arvu õpetuse" suunaga ja sellega seoses on ilmuma hakanud juba põhjalikud ülevaated. Netist leiab isegi terve viidete hulga Yi kohta käivatest matemaatilistest materjalides: Mathematical Material. Kui paljud ja mil määral neist on seotud matemaatika ja Yijingiga, on omaette küsimus. Sellel lehel on muude materjalide kõrval ka József Drasny leht.
Varajasemate New Age'i vabade Yi käsitluste asemel on praegusel sajandil ilmunud kaks uurimust raamatu kuusjoonte järjestuse matemaatilisest tagamaast, mis on lahendanud sellega siiaajani seotud olnud mõistatuse. Esimene avab 660 leheküljel selles järgnevuses ilmnevate mõnede nullist algavate lineaarsete rekurrentsete järgnevuste kokkulangevust kuldlõikega. Demonstreerides et kuusjoonte järgnevus sisaldab nende omavahelist täpset suhet (läänes kirjeldas seda esimesena selgelt 1608 Johannes Kepler) ja et see järgnevus tuleneb üldisest kombinatoorsest analüüsist. Teine töö näitab järjestuse paaride seost 81-osalise maagilise ruuduga. Seejuures töös kasutatavate A. Lukjanovilt pärinevate mõtete ja märgistike arendusel pole arheoloogilist aluspõhja. Nende tööde alusel saab pidada Songi dünastia aegsete Yi uurijate poolset oma skeemide päritolu omistamist hiina muinasajale juba tõsiseltvõetavaks.
Teadmusjuhtimine
pisi|Illustratsioon Teadmusjuhtimine (inglise keeles knowledge management) hõlmab mitmeid organisatsioonides kasutatavaid tegevusi, et identifitseerida, luua, esitada ja levitada teadmisi, et neid oleks võimalik organisatsioonis uuesti rakendada, et neist teataks ja õpitaks.
Geoloogiline struktuur
Geoloogiline struktuur on kivimkeha või kivimkehi lahutav pind, millel on kirjeldatav kuju ning ulatus.
Teadmusjuhtimine
Teadmusjuhtimise programmid on tavaliselt seotud organisatsiooni eesmärkidega ja nende sihiks on jõuda spetsiifiliste tulemusteni, nagu näiteks jagatud teave, parendatud teostus, konkurentsieelis või kõrgetasemeline innovatsioon. Teadmusjuhtimine on abiks selliste kriitiliste probleemide nagu organisatsiooniline kohanemine, ellujäämine ja kompetentsus järjest kiiremini muutuvas keskkonnas lahendamisel. Organisatsiooni produktiivsus on järjest enam sõltuv uue teadmuse kasutamisest ja arendamisest. Põhiliselt sisaldab see organisatsioonilisi protsesse, mis otsivad sünergilisi kombinatsioone infotehnoloogia võimaluste ja inimeste loova ja uuendusliku võime vahel.
Geoloogiline struktuur
Geoloogiliseks struktuuriks on näiteks murrang või kivimkiht.
Teadmusjuhtimine
Teadmusjuhtimine käsitleb järgmisi küsimusi:
Geoloogiline struktuur
Geoloogilisi struktuure, nende teket ning arengut uurib struktuurigeoloogia.