cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Turneri sündroom
Sümptomid
Turneri sündroomiga inimestel on iseloomulik välimus. Imikueas esineb käe- ja jalalabade turse ning voldid kaelal, mis algavad kõrvade juurest ja ulatuvad õlgadeni. Tavaline on lühike kasv. 3.–5. eluaastani võib kasvukiirus olla normaalne, pärast seda jääb pikkus 140 cm juurde. Tihti esineb ka kuklal madal juuksepiir, teineteisest kaugel asetsevad rinnanibud, suured kõrvad, kõrge suulagi ja suur hulk sünnimärke. Teismeeas ei alga puberteet ja sekundaarsed sugutunnused, nagu rinnad ja karvkate, ei arene välja. Hiljem võivad välja kujuneda kilpnäärmehaigus, diabeet ja ateroskleroos ehk veresoonte lubjastumine. Vaimne areng on enamasti normaalne. Mõnel lapsel võib esineda südame või neerude arenguhäireid, kuulmisprobleeme ja väiksemaid õppimisraskusi.
Diagnoosimine
Haigust diagnoositakse vereproovi põhjal tehtud kromosoomianalüüsiga. Normaalsete X-kromosoomide olemasolu välistab haiguse. Pärast diagnoosimist tehakse ultraheliuuring, et uurida südant, neerusid ja munasarju, sest Turneri sündroomi korral esineb sageli häireid ka nende elundite töös.
Ravimine
Kasvu kiirendamiseks manustatakse lapsele kasvuhormooni, kuigi pikkus jääb ikkagi enamasti alla 150 cm. Naissuguhormoonide ehk östrogeenide manustamist alustatakse 12–13-aastaselt, et areneks välja naisele omane välimus. Hormoonravi tõttu tekib ka menstruatsioon, kuid naine pole võimeline rasestuma. Tähtis on psühholoogiline nõustamine, et hoida ära psüühilist kriisi, mis võib tekkida haigusega seoses.
Abdoulaye Doucouré
pisi|Abdoulaye Doucouré (2015) Abdoulaye Doucouré (sündinud 1. jaanuaril 1993 Meulan-en-Yvelines'is) on Prantsusmaal sündinud Mali jalgpallur. Ta mängib poolkaitsjana Premier League'i klubis Everton.
Ta alustas karjääri Prantsusmaa klubis Rennes'i Stade, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2007. aastal. Prantsusmaa kõrgliigas tegi ta klubi meeskonnas debüüdi hooajal 2012–13.
2016. aasta veebruaris liitus ta Inglismaaa kõrgliiga klubiga Watford, kuid läks hooaja lõpuni laenule Hispaania kõrgliiga klubisse Granada. Watfordis tegi ta debüüdi hooajal 2016–17. Esimese värava lõi ta Premier League'is 4. märtsil 2017 mängus Southamptoni vastu. Hooajal 2017–18 lõi ta Premier League'is seitse väravat ja ta valiti Watfordi hooaja parimaks mängijaks.
2020. aasta septembris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Evertoniga.
Doucouré kuulus aastatel 2009–2014 Prantsusmaa noortekoondistesse. Tänu sellele, et ta on Mali päritolu, otsustas ta 2022. aastal hakata koondises esindama Mali. Mali jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 25. märtsil 2022 MM-i valikmängus Tuneesia vastu.
Aasta terviseedendaja
Aasta tervis(e)edendaja on Eesti Terviseühenduse Ühingu välja antav auhind tähelepanuväärsele terviseedendajale.
Auhinda antakse aastast 2009.
British Wildlife Photography Awards
British Wildlife Photography Awards ('Briti metsiku looduse fotograafia auhind'), lühend BWPA, on iga-aastane loodusfotode võistlus Suurbritannias töötavatele fotograafidele. Asutatud 2009. aastal.
Konkursist võivad osa kõik amatöör- ja professionaalsed fotograafid üle maailma, kes esitavad konkursile tööd, mis on tehtud Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigis, Mani saarel või Kanalisaartel. Võistluste peaauhinnaks on tiitel British Wildlife Photographer ('Briti metsiku looduse fotograaf'). Sellega kaasneb auhinnaraha 5000 £.
Kategooriavõitjad saavad auhinnaks Canoni fototehnikat umbes 1000 £ väärtuses. Eraldi auhind on parimale videole. Noorfotograafidele on kaks eriauhinda: vanuserühmas 12–18 aastat ja vanuserühmas kuni 11 aastat.
Konkursile esitatud töid hindab 11-liikmeline žürii, kelle seas loodusfotograafid Richard Shucksmith, Danny Green ja Jamie Hall, reisi- ja loodusfotograafid David Norton ja Steve Watkins, BBC Wildlife toimetaja Sheena Harvey ning bioloog ja fotograaf Vivtoria Hillman.
Roograhu sadam
Roograhu sadam (sadamakood EE RGR) on sadam Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas, Hiiessaare külas. Sadamat peab OÜ Roograhu Sadam. Sadamakapten on Raivo Kreis.
Filosoofia veebientsüklopeedia
Filosoofia veebientsüklopeedia (The Internet Encyclopedia of Philosophy) on 1995. aastal asutatud vaba veebientsüklopeedia filosoofia alal. See sarnaneb Stanfordi filosoofiaentsüklopeediaga, kuid artiklid on populaarteaduslikumad.
Jack Angel
Jack Angel (24. oktoober 1930 Modesto, California – 19. oktoober 2021 Malibu, California) oli Ameerika Ühendriikide näitleja.
Suzanne Vega
Suzanne Nadine Vega (11. juuli 1959 Santa Monica, California) on Ameerika Ühendriikide laulja ja laulukirjutaja.
Kaks tema tuntuimat laulu: "Luka" ja "Tom's Diner" (mõlemad albumilt "Solitude Standing", 1987) jõudsid paljude maade edetabelites esikümnesse.
Vega on seni avaldanud üheksa stuudioalbumit, viimasena neist "Lover, Beloved: Songs from an Evening with Carson McCullers" aastal 2016.
Elulugu
Suzanne Nadine Vega sündis 11. juulil 1959 USA California osariigis Santa Monicas. Tema ema, saksa-rootsi juurtega arvutisüsteemianalüütik Pat ja isa, šoti-inglise-iiri päritolu graafikadisainer Richard Peck läksid peagi pärast Suzanne'i sündimist lahku. Ema abiellus uuesti Puerto Ricost pärit õpetaja ja kirjaniku Edgardo Vega Yunquéga, kellelt Suzanne sai uue perekonnanime.
Pere kolis elama New Yorki ja Suzanne kasvas pere teiste lastega üles hispaaniakeelses Ida-Harlemis ja Upper West Side'is. Lapsepõlvest peale rääkis ta hispaania keelt niisama hästi kui inglise keelt. Ta luges palju ja kirjutas luuletusi. 11-aastaselt õppis mängima kitarri ja 14-aastaselt kirjutas oma esimese laulu.
Suzanne käis New Yorgi prestiižses etenduskunstide koolis High School of Performing Arts Manhattanil, kus õppis moderntantsu. Kooli lõpetamise järel 1977. aastal otsustas ta ometigi saada muusikuks. Ta õppis inglise kirjandust Columbia Ülikooli Barnard College'is ja esines New Yorgi kunstnike kvartali Greenwich Village'i väikestes klubides. 1984. aastal tegi ta oma esimese plaadilepingu.
Muusikukarjäär
Tema omanimeline debüütalbum "Suzanne Vega" (1985) erines folkmuusika selleaegsest peavoolustiilist ja leidis USA muusikakriitikute seas head vastuvõttu ning saavutas Suurbritannias plaatinaalbumi staatuse. Ajakiri Rolling Stone arvas "Suzanne Vega" 1980. aastate saja parima albumi hulka. Albumi laulust "Marlene on the Wall" anti välja video, mis jooksis muusikakanalites MTV ja VH1.
Kaks kuud pärast debüütalbumi ilmumist andis Suzanne oma esimese suure kontserdi ning sealtpeale on ta esinenud maailma paljudes kontserdisaalides, muuhulgas kuulsas Royal Albert Hallis Londonis, New Yorgi Carnegie Hallis ja Radio City Music Hallis, 21. oktoobril 2013 ka Nokia Kontserdimajas Tallinnas.
1986. aastal kirjutas ta sõnad helilooja Philip Glassi orkestrialbumi "Songs from Liquid Days" kahele laulule ja on hiljem korduvalt temaga koostööd teinud.
Suzanne Vega muusikastiil kujunes edasi tema järgmistes albumites "Solitude Standing" (1987), mille lauludest "Luka" ja a cappella esitatud "Tom's Diner" said ülemaailmsed hitid, ja "Days of Open Hand" (1990).
Suzanne Vegal ei ole kunagi õnnestunud laulda pikka fraasi, tunda annavad lapsepõlves põetud astma tüsistused. Kuid sellest pole häda – Suzanne'i laulud koosnevad lühikestest katkendlikest värsiridadest, mis on filosoofilised ja erakordselt mõjuvad, parimaks näiteks "Luka".
Muusikakriitikute sõnul asub Vega laval olles jutuvestja rolli, jälgides maailma poeedi pilguga. Suzanne'i laulud on pühendunud linnaelu muljetele, tavalistele inimestele, laulusõnad on ühtlasi mõtlemapanevad ja lihtsad, lood jäävad lõpuni jutustamata, pakkudes võimalust erinevateks tõlgendusteks.
Isiklikku
Suzanne Vega abiellus 17. märtsil 1995 muusiku ja plaadiprodutsendi Mitchell Froomiga (mängis sisse ja tootis albumid "99.9F°" ja "Nine Objects of Desire"). Neil on tütar Ruby Froom (sündinud 8. juulil 1994). Vega ja Froom lahutasid 1998. aastal.
11. veebruaril 2006 abiellus Vega advokaat Paul Millsiga.
Suzanne Vega praktiseerib jaapani Nichireni budismi ja on ülemaailmse budistliku ühenduse Soka Gakkai International liige.
Sadio Gassama
Sadio Gassama (sündinud 1954) on Mali sõjaväelane, brigaadikindral. Aastast 2004 kuni 2012. aasta Mali riigipöördeni oli ta riigi sisejulgeoleku ja tsiviilkaitseminister ning kaitse- ja veteranideminister. Ta läks 21. märtsil 2012 Bamako lähedale sõjavebaasi mässumeelseid sõdureid rahustama, kuid tema kõne ebaõnnestus; rahvusvaheliselt peetakse juhtumit riigipöörde alguseks.
Sõdurid loopisid tema autot kividega, Gassama ihukaitsjad vastasid hoiatuslaskudega ning ministril õnnestus pääseda. Mässajad suundusid seepeale moona- ja relvaladudesse. Juhtumis sai kaks sõdurit haavata, ametlikel andmetel pääses minister vigastusteta. Ta jäi kaitseministri ametisse aprillini.
Pauniņi
Pauniņi (ka Pauneņi) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Varakļāni piirkonnas Varakļāni vallas.
Küla asub valla loodeosas. Pauniņi jääb piirkonna keskusest Varakļānist 12,5 ning Riiast 197,8 kilomeetri kaugusele.
Külas asub Pauniņi kalmistu.
Lunar Laser Communication Demonstration
pisi|LLCD kosmoseterminal koos moodulitega LADEE [[kosmoseaparaat|kosmoseaparaadi pardal]] Lunar Laser Communication Demonstration (LLCD) on kosmose ja Maa vahelist lasersidetehnoloogiat demonstreeriv süsteem Lunar Atmosphere and Dust Environment Explorer (LADEE) pardal. Demonstratsiooni eesmärgiks on näidata kahesuunalise laserside võimalikkust Kuu orbiidi ja Maa vahel. Projekt valmis Massachusetts Institute of Technology, Lincoln Laboratory ja NASA Goddard Spaceflight Centeri koostööna ning saadeti üles koos LADEE-ga 7. september 2013. LLCD töötati välja arvestades vajadust suurema andmevahetuskiiruse järgi kosmoses, kuna tänapäevased raadiosidevahendid hakkavad jõudma piirile, kus need ei suuda enam aina kasvava andmemahu edastusega kaasas käia. Laserside on ka vähem tundlik segamistele ja summutamistele kui raadioside, olles seega ka palju turvalisem sidevahend. LLCD on NASA esimene täielikult kahesuunalise andmesidesüsteem, mis loodi Kuu orbiidilt kuuekordse andmemahu saatmiseks, kasutades väiksemat saatjat ja kuni 25% vähem elektrienergiat kui samaväärne moodne raadiosidesüsteem. Kuna laseri lainepikkused on raadiolainetest 10 000 korda lühemad, siis pole vaja ka nii suuri antenne/terminale nende vastuvõtmiseks ja saatmiseks, mis omakorda teeb satelliidi kergemaks ja väiksemaks, vähendades sellega ka satelliidi kogumaksumust.
Georg Bogislaus Staël von Holstein
Vabahärra (a-st 1731) Georg Bogislaus Staël von Holstein (6. detsember 1685 Narva – 17. detsember 1763 Malmö) oli baltisaksa päritolu Rootsi sõjaväelane (feldmarssal) ja Rootsi Mütsipartei liider.
Lunar Laser Communication Demonstration
2013. aasta oktoobris püstitas LLCD andmesidekiiruse rekordi kosmoses, saates Maale andmeid kiirusega 622 Mbit/s ja võttes Maalt saadetud andmeid vastu kiirusega 20 Mbit/s.
Kosmoseterminal
pisi|LLCD Optiline Moodul koos komponentide kirjetega Lunar Lasercom Space Terminal (LLST) on LADEE pardal kasuliku koormuse (payload) moodulis asuv terminal, mis koosneb optilisest moodulist, modemi moodulist ja elektroonika moodulist. Kogu kosmoseterminal võtab 137 vatti elektrienergiat töötamise ajal ja kaalub 32 kg. Optiline moodul on kinnitatud LADEE kosmoseaparaadi välisküljele, modemi- ja elektroonika moodul asuvad aga selle sisemuses.
Georg Bogislaus Staël von Holstein
Päritolu
Põlvnes nimekast baltisaksa aadlisuguvõsast. Tema isa oli Riigi ja Soldina mõisnik ooberstleitnant Johann Staël von Holstein (1636–1703), kes oli 1652. aastal saanud naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks. Ema Helena Juliana von der Pahlen (suri 1695) oli tema isa teine abikaasa.
Lunar Laser Communication Demonstration
Optiline moodul
Optiline moodul on 10 cm diameetriga teleskoop, millel on üks primaarne nõgus ja üks sekundaarne kumer peegel, mis fokuseerivad valguse detektorisse. Teleskoop ise on paigaldatud kaheteljelisele kinnitusele ja stabiliseeritud kasutades magnethüdrodünaamilist inertsi stabilisaatorit, mis eemaldab kõrgsageduslikud vibratsioonid, et hoida optikat stabiilsena.
Georg Bogislaus Staël von Holstein
Sõjaväeteenistuses
Georg Bogislaus astus Põhjasõja alguses 1700. aastal 15-aastaselt vabatahtlikuna Rootsi sõjaväeteenistusse. Teenis alguses kaardiväes, kuid juba järgmisel aastal viidi üle suurtükiväkke. Sama aasta novembris oli ohvitser Ingerimaa tragunirügemdis. 1702. aastast teenis leitnandina De la Gardie Liivimaa rügemendis. 1704. aastal langes ta Narva all Venemaa sõjavangi ja viidi Moskvasse. Vabanes 1711. aasta kevadel, naasis Rootsi ja määrati majorina teenima Skaraborgi rügementi. 1717. aastal sai ta selle väeosa komandöriks. Järgmisel aastal osales ta sõjategevuses Norras. 1719. aastal aitas ta vabastada Älvsborgi Taani admirali Tordenskjoldsi piiramisrõngast. 1720. aastal läks ta Rootsi teenistusest erru ja astus Holsteini teenistusse. Ülendati kindralmajoriks ja nimetati Holsteini hertsogi kaardiväe ülemaks (1721). Samal aastal sai temast kindralkrigskomissar. Naasis Rootsi ja määrati Kristianstadi komandandiks. 1731. aasta 14. juunil andis Rootsi kuningas Adolf Fredrik talle vabahärratiitli ja samal aastal introdutseeriti ta Rootsi rüütelkonda. Kaks aastat hiljem nimetati ta oobersti auastmes Kalmari kindluse komandandiks. Alates 1734. aastast oli ta Kalmari lääni ja Ölandi maapealik, ühtlasi täitis ta ülemkomandandi kohuseid. 1743. aastal anti talle kindralleitnandi tiitel. Alates 1754. aastast oli Malmö lääni maapealik ja ülemkomandant, kellena oli ametis surmani. 1757. aastal ülendati feldmarssaliks.
Lunar Laser Communication Demonstration
Optiline moodul
Lainurkne indiumi-galliumi-arseenidetektor tagab optilise üleslingi signaali ruumilise omandamise ja jälgimise. Teleskoop on modemiga ühendatud kiudoptilise kaabliga.
Modem
Modemis on 0,5 W infrapuna-lasersaatja ja ülitundlik vastuvõtja. Impulssmodulatsiooni kasutades edastab saatja andmeid valgusimpulssideks kuni 622 Mbit/s ning vastuvõtja loeb vastuvõetavaid valgusimpulsse ja kodeerib need andmeteks kuni 20 Mbit/s.
Elektroonika
Elektroonikamoodul koosneb arvutist, mis kontrollib kõiki LLCD-süsteeme. Arvuti tagab ühenduse ka LLCD ja LADEE vahel.
Georg Bogislaus Staël von Holstein
Väpno fideikomiss
1741. aastal ostis ta Stenbocki suguvõsalt Hallandi läänis Vapnö lossi. 1754 . aastal moodustas ta sellest fideikomissi. See on tänini tema suguvõsa valduses. Fideikomiss kaotati 1964. aastal.
Lunar Laser Communication Demonstration
Maa-terminal
pisi|LLCD Maa Terminal Maa-terminale Lunar Lasercom Ground Terminal (LLGT) on kokku kolm:
Georg Bogislaus Staël von Holstein
Perekond
Ta oli kaks korda abielus. 1710. aastal Moskvas vangistuses olles naitus ta vabapreili Ingeborg Christina Horn af Rantzieniga (1681–1761), kes oli kindralmajor vabahärra Henning Rudolf Horn af Rantzieni ja krahvinna Helena Sperlingi (1668–1704) tütar ning krahv Göran von Sperlingi tütretütar. Tema teiseks abikaasaks sai 1761. aastal Sofia Elisabet Ridderschantz (1697–1789).
Lunar Laser Communication Demonstration
Teleskoobid
LLGT koosneb neljast 15 cm läbimõõduga teleskoobist üleslingi jaoks ja neljast 40 cm läbimõõduga teleskoobist allalingi jaoks. Teleskoobid on kiudoptiliste kaabliga ühendatud kontrollruumis asuvate saatjate ja vastuvõtjatega. Iga teleskoop on varustatud kiiresti liikuva peegliga, et tagada allalingi jälgimine ning parandada suunamisel tekkinud võimalikud vead.
Kontrollruum
Kontrollruumis paikneb modem ja elektroonika teleskoopide juhtimiseks ning signaalide saatmiseks ja vastuvõtmiseks.
Allalingi vastuvõtja kasutab footoneid lugevat ülijuht nanotraatide kogumeid, mis on krüogeensetel temperatuuridel, suure efektiivsuse (1 bit iga tuvastatud footoni kohta) saavutamiseks footonite tuvastamisel.
Signaali demoduleerimine ja dekodeerimine viiakse läbi digitaalelektroonikat kasutades.
Balti väärtpaberiturg
Balti väärtpaberiturg (lühemalt Balti turg) Baltimaade väärtpaberibörsse hõlmav väärtpaberiturg.
Jean Raspail
pisi|Jean Raspail
Balti väärtpaberiturg
Struktuur:
Vaata ka
Nasdaq Balti
Jean Raspail
Tema tuntuim teos on 1973. aastal ilmunud romaan "Le Camp des Saints", mis räägib massiimmigratsioonist kolmandast maailmast Euroopasse.
1981. aastal pälvis ta "Prantsuse Akadeemia suure romaaniauhinna" ja 2003. aastal "Prantsuse Akadeemia suure kirjandusauhinna".
Tarakvere mõis
Mõisa keskus paiknes Tarakvere külas.
Ajalugu
Viimaseks omanikuks enne 1919. aasta võõrandamist oli Liphartide suguvõsa.
Mõisakompleks
19. sajandil rajatud mõisa peahoone on lihtne ühekorruseline viilkatusega ehitis. Pikk hoone on ehitatud telliskividest ning kaetud krohviga. Tänapäeval on hoone kohati lagunenud ja varisenud.
Andri Paltševskõi
pisi|Andri Paltševskõi (2020)
Andri Ivanovõtš Paltševskõi (ukraina keeles Андрій Іванович Пальчевський; vene keeles Андрей Пальчевский Andrei Paltševski; sündinud 16. juulil 1961 Kiievis) on ukraina ajakirjanik ja ettevõtja.
2000. aastate keskel asus Paltševskõi elama Kiievisse, kus avas mitu ettevõtet, sealhulgas kliiniku ja kaks lennukompaniid. 2010. aasta märtsist juulini töötas ta Ukraina noorsoo- ja spordiministri esimese asetäitjana. 2011. aastal sai telesaatejuhiks. Juhtinud televisioonis mitu autoriprogrammi ja esineb sageli külalisena mitmel telekanalil, kus kommenteerib aktuaalseid päevasündmusi. Ta on Ukraina Laskesuusatamise Föderatsiooni aupresident ja olnud Ukraina Taekwondo Assotsiatsiooni asepresident.
2010. aastal sai Paltševskõi Ukraina kodakondsuse. On saanud piloodi väljaõppe. Valdab nelja võõrkeelt.
Kadri Jäätma
Kadri Jäätma (sündinud 4. veebruaril 1961 Tallinnas) on Eesti kunstnik, poliitik ja näitleja.
Elukäik
Aastatel 1968–1979 õppis Kadri Jäätma Tallinna 10. Keskkoolis. Kunstihariduse omandas Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas tarbekunsti ja keraamika erialal 1986. aastal.
Kadri Jäätma on mänginud kahes mängufilmis. 1977. aastal mängis ta filmi "Reigi õpetaja” massistseenis väikest karjatüdrukut. Tänu "Reigi õpetajale” märkas Sulev Nõmmik Tallinnfilmi arhiivis Jäätma fotot ning kutsus 1978. aastal ta komöödiafilmi "Siin me oleme!" meeldejäävaks osutunud kõrvalosa – peretütar Liinat mängima.
Aastatel 1991–1996 oli ta Vanalinna Hariduskolleegiumi keraamikaõpetaja ning 1995–1999 kunstnike ühenduse MTÜ Katariina Gild looja ja juht. Ta töötab keraamikuna ka tänapäeval Katariina Gildi keraamikastuudios.
1999. aastal suundus Jäätma poliitikasse. Ta valiti Riigikokku Isamaaliidu nimekirjas, kus ta töötas neli aastat rahanduskomisjonis. Pärast poliitikukarjääri naasis Jäätma kunstnikutöö juurde.
Alates 1992. aastast on Kadri Jäätma Eesti Kunstnike Liidu, Eesti Keraamikute Liidu ja kunstnike ühenduse ON-grupp liige.
Kadri Jäätma kuulus aastatel 2014–2019 Eesti Vabaerakonda.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel erakond Eesti 200 nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 3 (Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosad) 329 häält ning ei osutunud valituks.
Keraamikalooming
Kadri Jäätma looming on valminud kõrgkuumustehnikates. Vormimiseks ja dekooriks on kasutatud autoritehnikaid. Varasemad tööd on gaasipõletuses ja inspireeritud geomeetriast, huvitavate konstruktsioonilahendustega, värvigamma must-valge.
Alates 2011. aastast on enamik tema näitusetöid tehtud puupõletustehnikas, inspiratsiooniallikaks loodus. Jäätma lemmikmotiiv on kalad. Kadri Jäätma tööd on väljas Katariina Gildi keraamikastuudio galeriis ja Tallinna vanalinnas Katariina käigus.
Kuala Lumpuri rahvusvaheline lennujaam
Kuala Lumpuri rahvusvaheline lennujaam on lennujaam Kagu-Aasias Malaisias, umbes 45 kilomeetri kaugusel Kuala Lumpuri kesklinnast lõunakagus. Rajatise maksumus oli 3,5 miljardit USD.
Kuala Lumpur on sõlmlennujaamaks järgmistele peamistele ettevõtetele: Malaysia Airlines, MASkargo, AirAsia, AirAsia X, Malindo Air.
Lennujaama aastane läbilaskevõime on 40 miljonit reisijat ja 1,2 miljonit tonni laadungit. 2011. aastal oli lennujaam rahvusvaheliste reisijate arvult maailmas 9. kohal ja 4. kohal Aasias.
Aasta tervisesõber
Aasta tervisesõber on Eesti Terviseühenduse Ühingu välja antav auhind tähelepanuväärsele tervishoiuga seotud inimesele.
Auhinda antakse aastast 2010.
Ülemontoloogia
Ülemontoloogia on infoteaduses selline ontoloogia, mis koosneb üldistest mõistetest, mis on ühised paljudele kitsama valdkonna ontoloogiatele. Ülemontoloogia eesmärk on pakkuda süsteemi madalama taseme ontoloogiate ühildamiseks ning ülemontoloogia on madalama taseme ontoloogiate jaoks lähtepunkt määratluste sedastamiseks.
Ontoloogiate kontseptualiseerimisel võib liikuda alt üles, ülalt alla kui ka asuda liikuma keskelt mõlemas suunas. Viimasel juhul on võimalik alamtaseme ja ülemtaseme ontoloogiaid paralleelselt. Kuna suuremate ja tegelikkusega haakivate ontoloogiate puhul on ontoloogia loomine keeruline ja sammsammuline protsess, siis lähtutakse tänapäeva ontoloogiadisainis enamasti modulaarse disaini põhimõttest.
Isidore Weiss
Isidore Weiss (1867 – 12. juunil 1936) oli Austriast pärit Prantsuse kabetaja.
Ta võitis 1899. aastal Amiensis toimunud turniiri, mille järel teda peeti 1912. aastani kabe maailmameistriks.
Vahepeal jagas ta 1900. aastal G. Beudiniga esikohta Pariisis toimunud turniiril, võitis 1902 turniiri Pariisis, 1904 matši hollandlase J. de Haasiga (10:10), 1907 jälle matši J. de Haasiga (21:19), 1909 turniiri Pariisis ja 1911 matši hollandlase Herman Hooglandiga.
1912 kaotas ta matši Alfred Molimardile (9:21).
Joosep Martinson
Joosep Martinson (sündinud 2. veebruaril 1988 Tallinnas) on eesti spordifotograaf.
Sant'Antonino di Susa
Sant'Antonino di Susa on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos. Sant'Antonino asub Susa orus, Po vasakpoolse lisajõe Dora Riparia paremal kaldal.
Joosep Martinson
Ta on lõpetanud 2008. aastal Tallinna Ühisgümnaasiumi ja õppinud Tartu Kõrgemas Kunstikoolis fotograafiat.
Töötas aastatel 2005–2007 pressi- ja spordifotograafina Eesti Päevalehes ja 2007–2011 Õhtulehes. Seejärel elas ja töötas mitu aastat Sydneys Austraalias.
Alates 2012. aastast teeb ta fotograafina kaastööd rahvusvahelisele agentuurile Getty Images. 2016. aastast on ta ka Rahvusvahelise Uisuliidu ametlik fotograaf.
Sant'Antonino di Susa
Sant'Antonino di Susa kõrgus merepinnast on 380 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Joosep Martinson
2007., 2008. ja 2010. aastal valiti tema foto Eestis aasta pressifoto võistlusel aasta spordifotoks.
Spordialadest pildistab Martinson eeskätt jalgpalli, kiir- ja iluuisutamist ning golfi.
Sant'Antonino di Susa
Sant'Antonino di Susa piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Borgone Susa, Coazze, Condove, Vaie, Villar Focchiardo.
Sant'Antonino di Susa halduspiirides asuvad järgmised asulad: Cresto, Mareschi, Vignassa.
Reverberaator
Reverberaator sisaldab ühe või mitu viitlüli ja tagasisideahela. Läbi tagasisideahela antakse osa ajaliselt nihutatud väljundsignaalist uuesti reverberaatori sisendisse, millest tekib signaali ringlemine. Tänu sellele saadaksegi ülekantavate helide kunstlik pikenemine ning aeglane sumbumine.
Viite saamiseks kasutatakse kas kajaruumi, magnetofoni, diskreetset mäluseadet või mingit muud viitseadet metallplaadi, spiraalvedru või torujuhiga.
Põhjasõda Eesti alal
Põhjasõda Eesti alal toimus aastatel 1700–1710 ning oli osa Läänemerel ülemvõimu pärast peetud Põhjasõjast (1700–1721), milles võitlesid Rootsi vastu Moskva tsaaririik, Taani, Saksimaa kuurvürstiriik, Rzeczpospolita ning hiljem (1713) nendega liitunud Preisi kuningriik ja Hannoveri kuurvürstiriik.
Olukord enne sõda
Rootsi kuninga Karl XI valitsemisajal, 1680. aastal võttis Rootsi riigipäev vastu otsuse võõrandatud mõisate riigile tagasivõtmiseks kogu riigis, mille tulemusena toimus mõisate reduktsioon, mis viidi läbi nii Rootsi riigis, kui ka Rootsile kuuluvates dominioonides. Liivimaa rüütelkonna moodustatud komisjonis, mis kogus dokumentaalseid tõendeid, millega tõendada rüütelkonna privileege, et nende abil mõjustada Rootsi kuningat Karl XI loobuma mõisate reduktsioonist. Liivimaal osales selles tegevuses Johann Reinhold von Patkul. Peamiselt Patkuli mõjul asus Liivimaa rüütelkonna konvent 1692. aastal väga teravasse opositsiooni Rootsi kuninga läbiviidava reduktsiooni vastu. 1692. aastal esitati Rootsi kuningale uuesti, kuid tunduvalt teravamas toonis: Patkul hoiatas kuningat, et kui mõisnikelt maad ära võetakse, ei saa nad Rootsi riiki enam piisavalt hästi teenida ja võivad viletsusse langemise vältimiseks minna välismaale. Seda pidas Karl XI aga riigireetmiseks, saatis Liivimaa maapäeva 1693. aastal laiali ja lasi Patkuli lähikondlased vangistada. Patkul ise põgenes 1692. aastal Kuramaale.
Aastal 1699 astus Patkul Saksi kuurvürsti ja Poola kuninga August Tugeva teenistusse. Väidetavalt Liivimaa aadlike aitamise nimel asus ta Augustit innustama, loomaks Rootsi-vastast koalitsiooni Venemaa ja Taaniga, seega võib teda pidada üheks peamiseks Põhjasõja vallapäästjaks. Tema plaanide järgi pidi Rootsi valdused jagatama Taani, Poola ja Venemaa vahel, kusjuures Eesti- ja Liivimaa pidid minema Augustile, kes oleks vähemalt Liivimaast moodustanud endale päriliku võimuga Kuramaa-laadse hertsogkonna, kus aadlikel oleks ülimalt laiad privileegid. Liivimaa rüütelkonna esindajana allkirjastas J. R. von Patkul Poola kuninga August II Tugevaga 1699. aastal lepingu, mille kohaselt Liivimaa läks Rzeczpospolita võimu alla, säilitades oma kohaliku omavalitsuse (aadelkonna Liivimaa maapäev), seadused, ametiasutused ja õiguse omada oma sõjajõude. Johann Reinhold von Patkul allkirjastas Poola kuninga August Tugeva esindajaga sõjalise lepingu Venemaa tsaari Peeter I-ga 1699. aastal Venemaal Moskva-lähedases Preobraženskis, mille tulemusena moodustus Põhjaliiga/Põhjaliit, kuhu kuulusid rootsivastased Venemaa tsaaririik – tsaari Peeter I, Taani kuningriik – Frederik IV ning personaalunioonis olevad Saksimaa kuurvürstiriik ja Rzeczpospolita (Poola) – Poola kuninga August Tugeva juhtimisel.
Sõja algus
Sõda algas Liivimaal 22. veebruaril (Juliuse kalendri järgi 12. veebruaril) 1700 Saksimaa kuurvürsti ja Poola kuninga August II Tugeva vägede ootamatu ilma sõjakuulutuseta rünnakuga Riiale (Riia piiramine (1700)) kindralleitnant krahv Jakob Heinrich von Flemmingi ja kindralmajor Johann Reinhold von Patkuli juhtimisel. Kuulnud Riia ründamisest, otsustas Taani kuningas Frederik IV rünnata Rootsi liitlast Schleswig-Holsteini hertsogiriiki. 11. märtsil kuulutas Taani Rootsile sõja ja Taani väed marssisid Schleswig-Holsteini sisse, vallutades selle osa Schleswigi hertsogkonna. Karl XII maabus 23. juulil 1700 koos liitlastega Taani peasaarel Sjællandil, hõivas sealsed maa-alad ning augustis asus Kopenhaagenit piirama. Pealinna ei vallutatud, sest Frederik IV tunnistas oma kaotust ja soovis alustada rahuläbirääkimisi. 18. augustil sõlmiti Holstein-Gottorpi ja Taani vahel Travendali rahuleping, mille kohaselt taastati status quo (rootslased lahkusid Sjællandist ja taanlased Gottorpist) ning Taani lahkus Rootsi-vastasest koalitsioonist.
pisi|Lahingutegevus Põhjasõjas aastatel 1700–1709 31. (20.) augustil, kohe pärast seda, kui Peeter I sai teate Konstantinoopoli rahulepingu sõlmimisest Osmani impeeriumiga Vene-Türgi sõjas, kuulutas Venemaa Rootsile sõja. Septembri keskpaigas 1700 jõudis Vene tsaaririigi eelvägi Novgorodist, läbi Ingeri, vallutadel teel Jama ja Koporje, tugevalt kindlustatud Narva alla.
Narva piiramine ja sõjategevus Kirde-Eestis
1700. aasta septembris tungisid Vene rüüstesalgad Alutagusesse. 4. oktoobril 1700 alustasid Vene tsaaririigi väed Narva kindluse piiramist. 29. oktoobriks lõpetasid Vene väed vägede koondamise ja ettevalmistavad piiramistööd ning alustasid Narva kindluse tulistamist suurtükkidest. 4. novembrist 14. novembrini 1700 pommitasid Vene väed oma suurtükkidest edutult kindlust. Peeter I moodustas oma peakorteri Narva jões asuval Kamberholmi saarel. Varem tugevdatud Rootsi garnison Narvas, mida juhtis kindralmajor Henning Rudolf Horn, koosnes 3000 jalaväelasest, 200 ratsaväelasest ja 400 relvastatud tsiviilisikust. Karl XII saabus Rootsi vägede eesotsas Liivimaale 6./16. oktoobril Pärnus. Sealt liikusid Rootsi väed edasi Narva, algselt oli Karl XII plaan suunduda appi piiratavale Riiale. Pärast Saksimaa kuurvürsti liitlase Taani alistamist ja Taani väljumist Rootsi-vastasest koalitsioonist lõpetas kuurvürst August II Riia piiramise ning Riiale ohu lõppemise järel suundus Karl XII appi piiratavale Narvale.
Narva kindluse piiramise ajal toimusid Alutagusesse ja Virumaale tunginud Vene vägede rüüsteretked Vaivara, Lüganuse, Jõhvi ja Viru-Nigula kihelkonnas. Eestimaa kindralkuberner Axel Julius De la Gardie andis korralduse organiseerida kaitsesalku piirkonna "mõisnikest, vaimulikest, linnakodanikest ja ametnikest ja nendest, kes maal elavad, mis seisusest ja ametist tahes, enda käsu all olevate talunikkude ja sulastega, võimalust mööda end sõdimiseks varustaks, jõgede ja kitsasteede äärde asuks ning vaenlast kinni peaks, kuni kuningas appi tuleb". Rakvere linna ning Jakobi, Simuna, Kadrina ja Haljala kihelkonna elanikud Viru-Jaagupi pastori Christian Kelchi ja mõisnik Rötger von Tiesenhauseni juhtimisel asusid Sämi jõe kitsasteele ning Narva abiks saadetud ooberst Zacharias Aminoff (1631–1710) (400 sõjalasega) ja Ruhjast, Rootsi sõjalaagrist saabunud ooberst Reinhold von Liewen (200 sõdalasega, Eestimaa aadlilipkonnast) asusid Purtse jõele. Rootsi kuningaväe jaoks koguti Rakverre suur moonavaru.
Moskva tsaari Peeter I jõudmisel Narva alla, alustasid Vene väed (tatarlased), Boriss Šeremetevi juhtimisel uut rüüsteretke Rakvere peale. 30 km enne Narvat toimus Pühajõe juures esimene kokkupõrge Rootsi ja Vene vägede eelsalkade vahel. Purtse jõe ületanud Vene väed sundisid Rootsi väed (Eestimaa aadlilipkond Berend von Lieveni juhatusel) alguses jõe joonelt taganema, kes taganesid Sämi jõele, kus paiknesid ka Aminoffi üksused. Vene väed põletasid ja rüüstasid Uhtna, Pada, Samma ja mitu muud mõisat maha ning röövis hobuseid ja muid loomi. 21. oktoobril ületasid nad Sämi jõe ja rüüstasid Kohala mõisa. Rootsi väed taganesid seejärel Sõmerusse, et kaitsta Rakvere moonavarusi.
26. oktoobril jõudsid Rakvere alla, Ruhjast ooberst vabahärra Bernhard von Rehbinderi väesalk ning Vene rüüstesalgad taganesid uuesti, Aa mõisa ja seejärel Narva. Ontika juures lõi ooberst Lieveni salk mahajäänud Vene eelsalka, tappes neist 80 ja vangistades mitukümmend.
27. oktoobril läksid liikvele Dietrich Friedrich von Patkuli Uusimaa ratsarügement ja Jürgen von Tiesenhauseni 600 meest Eestimaa aadlilipkonnast. See vägi läks üle Purtse jõe ja ründas 28. oktoobril venelasi Aa mõisa juures Varja ja Aa külas 15 venelast. See salk tungis veel ühele venelaste üksusele kallale, kuigi laskemoon oli juba lõppemas. Sellele venelaste salgale tuli appi Šeremetjev oma üksusega ning rootslased olid sunnitud taganema. Taganemisel langes üle 30 rootslaste seast vangi.
Novembri algul saatsid Otto von Rehbinder ja Gustav Christian von der Pahlen Rakverest välja ringkirja, milles kutsusid külavanemaid ja talumehi ratsanikena Rootsi armeega liituma. Kuigi moodustati mitu uut lipkonda, polnud vabatahtlikke eriti palju.
Pühajõe lahing
18. novembril jõudsid Rootsi eelväed Sillamäele ja 19. novembril Laagna mõisa. Vene väed taganesid nende eest ilma võitlusteta Narva suunas.
Narva lahing
pisi|Narva lahing, [[Alexander von Kotzebue maal 19. sajandist]]
Anti Allas
Anti Allas (sündinud 26. novembril 1977 Võrus) on eesti poliitik, XV Riigikogu liige. Ta oli Võru linnapea alates 11. novembrist 2013 kuni aprillini 2023 ning on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna aseesimees alates 5. veebruarist 2022.
Põhjasõda Eesti alal
Narva lahing
19. novembril 1700 jõudsid Rootsi väed Narva. Rootsi ja Vene vägede lahing leidis aset 30. (19.) novembril (Rootsi kalendri järgi 20. novembril) 1700. Vene väge ründas 10 500-meheline Rootsi vägi (lahingus osales kokku 24 000 meest). Rootslaste rünnak oli venelastele ootamatu, sest Vene väed olid sõdurite arvu poolest rootslastest kaugelt üle. Rootslastel õnnestus märkamatult läheneda Vene positsioonidele ja vallutada kindlustused koos suurtükkidega. Vene vägedes algas paanika ja vastuhakk välismaiste palgatud ohvitseride vastu. Veerand tunni pärast valitses Vene vägede leeris kohutav kaos. Enamik polke oli laiali jooksnud. Kogu Vene armee oli segaduses ja paanikas. Õhtupimedas või isegi järgmisel päeval kapituleerusid viimased Vene vägede vastupanukolded.
Anti Allas
Hariduskäik
Ta on õppinud Lepistu Põhikoolis, Rõuge Põhikoolis ning lõpetanud 1996. aastal Võru Kreutzwaldi Gümnaasiumi. 2000. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajandusülikooli maakorralduse erialal.
Põhjasõda Eesti alal
Narva lahing
Narva alt taganesid lüüasaanud Vene väed Novgorodi, jättes maha Ingeris asuvad Jama ja Koporje kindlused.
Anti Allas
Poliitiline tegevus
2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris Allas Võru linnas sotsiaaldemokraatide nimekirjas ning osutus valituks 479 häälega. Tema häälesaak oli kõigist kandidaatidest suurim. Pärast valimisi sõlmisid Sotsiaaldemokraatlik Erakond, Keskerakond ja valimisliit Võru väärib võimekust koalitsioonilepingu ning 11. novembril 2013 valiti Allas linnapeaks.
Esperanto maja
pisi| EAL-i keskkontor Rotterdamis Esperanto maja on terviklik hoone, mille põhieesmärk on toimida esperantistide liiduna, pakkuda teavet esperanto kohta või säilitada esperanto materjale (raamatupood, raamatukogu, arhiiv) ja mille seos esperanto liikumisega on väljastpoolt selgelt nähtav, näiteks esperanto lipu eksponeerimisega või esperantonimelise sildiga. Esperantomajad kuuluvad sageli oma riigi esperantoühendusse.
Mõned esperanto majad:
Põhjasõda Eesti alal
Narva lahing
Pärast Narva lahingut siirdusid rootslased Tartusse ja selle ümbrusse talvekorterisse. Kuningas ise talvitus endises Laiuse ordulinnuses. Talve jooksul suurenes rootslaste väliarmee 18 tuhande meheni.
Anti Allas
Poliitiline tegevus
2014. aasta jaanuaris astus ta Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda.
Põhjasõda Eesti alal
Sõjategevuse kandumine Liivimaale
pisi|[[Spilve lahing, Johann Christoph Brotze kogu]] Suvel 1701 liikusid Rootsi väed lõunasse, Riia suunas, mida jällegi piirasid August II Tugeva väed. 19. (8). juulil (Rootsi kalendri järgi 9. juulil) 1701 olid Saksi (20 000 meest) ja Rootsi sõjaväed Riia all Daugava ääres Spilve lahingus vastamisi. Saksi vägede ülemjuhataja krahv Adam Heinrich von Steinau laskis end kõrvalejuhtimismanöövrist ära petta ja killustas oma väeosad. Nii õnnestus Rootsi jalaväel jõgi ületada ja sillapea moodustada. Saksi armee kaotas, kuid kogus ennast ja taganes korrapäraselt.
Anti Allas
Poliitiline tegevus
2017. aasta kohalikel valimistel kandideeris ta taas Võru linnas ning kogus 1506 häält (26% häältest). Kuigi sotsiaaldemokraadid võitsid volikogus enamuse (11 mandaati 21-st), sõlmiti koalitsioonileping Keskerakonnaga. 1. novembril 2017 valiti Allas linnapea ametisse tagasi.
Allas kandideeris 2019. aasta Riigikogu valimistel Võru-, Valga- ja Põlvamaal sotsiaaldemokraatide nimekirjas viimasel kohal. Ta kogus 789 häält, mis oli nimekirjas paremuselt teine tulemus, kuid ei osutunud valituks.
Põhjasõda Eesti alal
Sõjategevuse kandumine Liivimaale
Karl hõivas oma vägedega Miitavi (praegu Jelgava), Poola vasalliriigi Kuramaa hertsogiriigi pealinna ning vallutasid seejärel oktoobris kogu Kuramaa. Jaanuaris 1702 liikusid Rootsi väe kaugemale lõunasse Leetu. 23. märtsil 1702 lahkus Karl XII Leedust talvekorterist ja marssis sisse Päris-Poolasse.
Anti Allas
Poliitiline tegevus
2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kogus Allas Võru linnas 1341 häält. Sotsiaaldemokraadid võitsid volikogus 10 mandaati ning sõlmisid koalitsioonilepingu Reformierakonna ja Keskerakonnaga. 24. novembril valiti Allas kolmandat korda linnapeaks.
2023. aasta Riigikogu valimiste järel läks ta Riigikogu liikmeks ja tema asemel valiti Võru linnapeaks Kalvi Kõva.
Põhjasõda Eesti alal
1701. aasta rüüsteretked Eesti- ja Liivimaale
Pärast kaotust Narva all hoidsid Vene väed kaitseliini Volhovi jõe liinil ja toimusid vaid mõlemapoolsed väikesed sõjaretked vastase territooriumile. Liivimaale jäid kaitseks vaid Wolmar Anton von Schlippenbachi 8000-meheline välivägi Tartu piirkonnas ning Abraham Cronhjorti 7000-meheline välivägi, Ingerimaal ja Karjalas. Kasutades ära Karl XII ja Rootsi peaväe seotust Poolas, kus püüti August II troonilt tõugata, ründasid Vene väed Eesti- ja Liivimaad. Aastatel 1701–1703 toimunud Vene vägede rüüstetegevus tabas praegust Võru- ja Tartumaad, Viljandi- ja Kagu-Pärnumaad, seega Lõuna-Eestit peaaegu täies ulatuses. Karli selja taga lõi Venemaa sõjavägi kaks korda väikest Rootsi väge, mis Läänemereprovintside kaitseks oli maha jäänud. Alates 1702. aastast kontrollis Venemaa Eesti- ja Liivimaad, välja arvatud Rootsi kindlusi.
1701. aasta detsembri algul korraldas Magnus von Brömsen Schlippenbachi korraldusel 100 traguniga rüüsteretke üle Peipsi, kus ta ründas venelaste talvelaagreid.
Räpina, Kasaritsa ja Rõuge
Rootsi välivägede lahkumisel Liivimaale tungisid Vene rüüstesalgad 1701. aastal Lõuna-Eestisse, septembris toimusid lahingud Räpinas, Kasaritsal ja Rõuges. Kasakate, tatarlaste ja kalmõkkide rüüsteretked eriti Aluliina piirkonda. 3. septembril tungisid Lõuna-Eestisse 3 Vene väesalka: B. Šeremetevi poja, kindralmajor Mihhail Šeremetevi ligikaudu 11 000-meheline salk, millest enamuse moodustasid kasakad, tatarlased ja kalmõkid; polkovnik Savva Aigustovi salk ca 5000 ja stolnik Jakov Rimski-Korsakovi salk 3700. Rünnatavat ja rüüstatavat piirkonda kaitsesid rootslaste väesalgad (u 3000). M. Šeremetevi salk ründas 5. septembril 1701 major Andreas Ludwig von Roseni juhitud Rootsi vägede (umbes 600 meest) positsiooni Räpina juures, kuid need suutsid kaitsta kindlustatud positsioone ega lasknud Vene ratsaväel Võhandu jõge ületada. Ratsaväe tiibhaardemanöövri järel, Räpinast edela pool ründasid Vene väed A. von Roseni salka tagalast ning purustasid selle, tappes von Roseni ja umbes 400 kaitsjat. 80 kaitsjat võeti vangi, sõjasaagiks saadi 3 lippu ja 2 kahurit.
S. Aigustovi salk ründas aga Rootsi vägesid Uue-Kastre mõisa juures, kus asus kaitsel väesalk (u 160) parun Berend von Rehbinderi juhtimisel. Rünnaku alguses suutis Rehbinder saata teatise Kirumpääl põhijõududega asuvale Wolmar Anton von Schlippenbachile. Kuni abivägede kohalejõudmiseni pidas Rehbinderi salk vastu venelaste rünnakule ja abivägede saabumisega aeti S. Aigustovi salk piiri taha.
J. Rimski-Korsakovi salk tungis aga Rõuge mõisas asuvatele Rootsi vägede kaitsesse, Rootsi väesalka juhtis major von Nolcken ja rittmeister Brusin, kellega oli väesalk (ca 250). Vaatamata ootamatule rünnakule suutsid Rootsi väed kaitsta end edukalt kui A. Schlippenbachi saadetud abivägede saabumiseni, kellega koos aeti Vene väesalk samuti tagasi üle piiri. (ru)
1701. aasta 2. oktoobril (13 ukj) ? kuulutati Venemaal välja uus suurpealetung Liivimaale. Koondati 18 000-meheline väekorpus 26 kahuriga ning 26. detsembril (6. jaanuaril 1702 ukj) vallutasid Vene väed Võõpsu ja 28. detsembril purustati Rootsi vägede eelsalk.
Erastvere lahing
pisi|Jaroslavi tragunite rünnak rootslaste positsioonide vastu Erastvere küla lähedal 9. jaanuaril 1702 (vana kalendri järgi 29. detsembril 1701) peeti Magari küla juures Erastvere lähedal Erastvere lahing. Lahingu tulemusel sundis Venemaa vägede korpus Boriss Šeremetevi juhatusel taanduma Wolmar Anton von Schlippenbachi Rootsi väliväe. Rootslased kaotasid lahingus ligi 2000 meest. Erastvere lahing oli Vene vägede esimene suurem võit Põhjasõjas. Lahingu võidu eest ülendati B. Šeremetjev kindralfeldmarssaliks ja autasustati Andrei Esmakutsutu ordeniga.
Vahepealne sõjategevus Eestis, Lätis ja Ingerimaal
1702. aasta algul tulid neli lipkonda Vene ratsanikke ja traguneid üle Peipsi ning ründasid Alatskivit. Seal paiknenud 60 tragunit ühe leitnandi juhatamisel jätsid asula maha.
Vasknarva lahing
Et survet Schlippenbachi armeele vähendada, korraldasid Põhja-Eesti jalaväerügemendid (Wilhelm Heinrich Hastfehr – Virumaa jalaväerügement, Otto Rehbinder – Järvamaa jalaväerügement, Herman von Fersen – Läänemaa jalaväerügement) koos mõne ratsanikuga retke Oudova suunas. Rootsi väed koosnesid 1100 musketärist, 120 tragunist ja 110 muust ratsaväelasest. See vägi kogunes Katase küla juurde, kuhu maabus 4. juulil ka Peipsi laevastiku juhataja Carl Gustav Löschern von Herzfelt koos kuue laevaga. Pool maavägedest võeti laevade peale, samal ajal kui ülejäänud armee liikus maad mööda. Mõlemad osad liikusid Vasknarva poole, kuid nende liikumine oli aeglustatud sügava liiva ja tugeva tuule tõttu. Lõpuks jõuti Vasknarva alla ning peeti venelastega kahuriduelli. Ka Rootsi laevad alustasid pommitamist. Üksused, mis olid laevadele paigutatud (juhatajad ooberstleitnant Eberhart von Strahlborn ning kaptenid Berndt Gustav Scholmann ja Rutger Johann Baggehufwud/Jakob Baggehufwud), maabusid koos teiste üksustega, kes sinna kalurilootsikutega toimetati. See dessantvägi oli 500-meheline. Vene väed tungisid kindlustustest välja ning kutsusid nüüd rootslasi ründama. Kui Rootsi väed rünnakule asusid, põgenesid venelased metsa. Rootsi ratsavägi major Berend Rehbinderi ja kapten Helfreichi juhtimisel proovis taganevatel väeosadel tee ära lõigata, kuid see neil ei õnnestunud. Pärast lahingut põletasid rootslased lähikülasid. Rootslaste kaotused olid minimaalsed.
Sõjategevus Peipsil
10. juulil sai Löschern von Hertzfelt teada, et venelased proovivad oma lotjadega hävitada Tartu-aluse puitkindlustuse ning sellega tema laevastikul tagasitee ära lõigata. Selle tõttu hakkasid ka eelmainitud Rootsi maaüksused taganemist planeerima, kuna kardeti, et vaenlane võib nende vastu suurema rünnaku korraldada. 12. juunil kohati juba Vene ohvitsere, kelle pihta tulistati. Sama päeva öösel rajasid venelased siis Vasknarva ümbrusesse uue kindlustuse, kust nad rootslasi pommitasid, mis neile aga palju viga ei teinud. Kui osa üksusi oli venelaste angerjatõkke häbitanud, liikus armee Katasesse tagasi. Siiski toimus rootslastel Vene tragunitega Vihtse ümbruses kokkupõrkeid.
Hummuli lahing
Seejärel rüüstasid Vene väed Pärnumaal, Tartumaal, Mõniste ja Cesise piirkonnas:
Sõjategevus Eestis, Lätis ja Ingerimaal
14. augustil pidas Cronhjort Loppise juures venelastega lahingu. Lahingu algul oli tema eelvägi sunnitud sealt Nyenskansi pagema, venelased suundusid Inkeri jõele, et hävitada Tuteroisis asuvad Roosti ratsaüksused. Rootslased paiskasid võitlusse major Bergi ja Bernhard Wilhelm von Rehbinderi tragunid. See üksus pidas venelasi kolm päeva kinni, kuni 17. augustil jõudis kohale Cronhjort oma ratsaväega ning sundis venelased taganema. Pärast võitlust läks Cronhjort üle Inkeri jõe tagasi.
25. augustil jõudsid Šeremetjevi väed Aluksne alla, mida kaitses vaid 300 maakaitseväelast major Thilau juhtimisel. Linn andis alla, kuid venelaste sisenedes süütas üks suurtükiväe allohvitser püssirohulao põlema. Pärast Aluksne vallutamist suundus Šeremetjev Mõniste mõisa vallutama. Mõisa kaitses Gotthard Wilhelm von Uexküll koos kokku kutsutud talupoegade ja kuskil kahesaja musketäriga. Seda mõisa kaitsesid nad kaua, kuid lõpuks saavutasid venelased nende üle võidu ning Üexküll võeti vangi.
11. oktoobril alistus venelastele Nöteborgi kindlus, mis oli piiramisele 10 päeva vastu pidanud.
Väiksemad kokkupõrked ja Ingerimaa langemine
Aasta algul toimusid Narva ümbruses kokkupõrked venelaste röövjõukudega, kes külasid süütasid ja vange võtsid. Kaks korda tungisid venelased ka Narva eeslinna sisse ja tapsid palju linnaelanikke.
9. märtsil jätkas Vene vägi ka Ingerimaal rüüstamist. Venelased olid Taipala juures paiknevatelt Rootsi vägedelt nende varustust varastada kavatsenud. See vägi major Carl von Borckhuseni juhatusel, mis koosnes 30 tragunist ja 65 muust ratsanikust, ruttas venelastele, kes liikusid ringi suuskadel, järele ning ründasid neid ühes külas. Venelaste vägi piirati Toksovo juures sisse ning peeti lahing, kus hukkus kuskil 30-40 Vene sõdurit.
24. märtsil tungisid venelased Pungerja ja Kauksini. Sealt viisid nad ära mõned hobused ja ka talupoegi.
1. mai sündmused põhjustasid Rootsi armee olukorra halvenemist Ingerimaal. Nyenskansi linnus, mida olid piirama läinud ka Šeremetjevi väed, alistus sel päeval Vene armeele. Peeter I alustas oma tulevase pealinna Peterburi rajamist.
Venelaste rüüsteretked Eestimaale
Kuna nüüd oli suur osa Ingerimaast allutatud, jõudsid Vene üksused ka Narvale lähemale. Üks selline ratsaüksus Vassili Vassiljevitš Grigorovi juhtimisel proovis isoleerida ja hävitada ühte 240-mehelist Soome ratsaväge, mida juhtis Carl Morath ja asus Luuga jõe ääres. Morath asus aga ise rünnakule ja lõi selle üksuse põgenema, vangistas Grigorovi ja põhjustas venelastele suurt kahju. Varsti pärast seda kokkupõrget langes aga Jami kindlus venelastele.
Mais tungisid Vene jala- ja ratsaväeüksused Andrei Ivanovitš Rukavišnikovi juhatusel Tartumaale, kus põletati maha Antsla ja Vaabina mõisad ning vangistati jällegi talupoegi jt. Kui Tartus sellest teada saadi, saatis linna komandant Carl Gustav Skytte major Freudenfeldti 169 ratsanikuga Karjala ratsarügemendist ja teiste vabatahtlikega vaenlasele järele. Ka Skytte ise tuli vägedega kuni Haaslava sillani kaasa. Freudenfeldt jälitas venelasi, kuni ta lõpuks 25. mail 600 Vene ratsanikku Võhandu jõe ääres kätte sai. Rootsi ratsavägi asus rünnakule ja lõi venelaste väe põgenema, paljud taganejad uppusid ka jõkke. Freudenfeldt tõi Tartusse tagasi osad vangistatud talupojad, lisaks veel muud venelaste varustust. Rukavišnikov langes ka vangi, kuid suri kaks päeva hiljem Tartus.
10. juunil sattus 50-meheline traguniüksus kapten Scholmanni juhatusel Dobrowa küla juures venelastega, kes olid üle Luuga jõe tulnud, kokkupõrkesse. Võitluses sai Scholmann kaks korda haavata ning lõpuks ka hukkus. Sõnum lahingust saabus Narva ning linna komandant Horn kogus kokku veel ühe ratsasalga ja saatis selle appi. Rootslased lõid venelased suurte kaotustega tagasi, kuid piirati selle käigus ümber. Rootsi ratsavägi suutis aga piiramisrõngast pääseda. Venelased jälitasid neid kuni Ivangorodini, kust nende pihta siis tulistati. Taganedes põletasid venelased ühe laeva ära.