cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frans Sammut
Teosed
pisi|Frans Sammut hoidmas käes oma tõlget Vassalli malta vanasõnade kogust (2006) Sammut avaldas arvukalt teoseid, sealhulgas bestsellerist romaani "Il-Gagga" ("Puur"), millel põhineb Mario Azzopardi 1971. aastal lavastatud film ; Rothmani preemia võitnud "Samuraj"; "Paceville", mis võitis valitsuse kirjandusmedali, ja "II-Ħolma Maltija" ("Malta unistus"), mille kohta kirjanduskriitik Norbert Ellul-Vicenti kirjutas: "Malta kirjanduses ei ole midagi suuremat."
Endine peaminister ja näitekirjanik Alfred Sant loeb seda Sammuti tippteoseks ja briti autor ning luuletaja Marjorie Boulton nimetab seda kolossaalseks tööks.
Sammut on avaldanud ka rea lühijutte: "Labirint" ("Labürint"), "Newbiet" ("Aastaajad") ja "Ħrejjef Żminijietna" ("Meie aja lood").
Tema mitteilukirjanduslike tööde hulka kuuluvad "Ir-Rivoluzzjoni Franċiża: il-Ġrajja u t-Tifsira" ("Prantsuse revolutsioon: ajalugu ja tähendus"), "Bonaparti f'Malta" ("Bonaparte Maltal"), mille tõlge prantsuse keelde "Bonaparte à Malte" avaldati aastal 2008 ja "On The Da Vinci Code" (2006), kakskeelne (inglise ja malta) kommentaar rahvusvahelisele bestsellerile. Samuti toimetas ta Mikiel Anton Vassalli "Lexiconi". Vassalli (surn. 1829) loetakse malta keele isaks. 2006. aastal avaldati Sammuti Vassalli "Motti, Aforismi e Proverbii Maltesi" tõlge pealkirja "Għajdun il-Għaqal, Kliem il-Għerf u Qwiel Maltin" all. Aastal 2007 esindas tema "Il-Ħolma Maltija" tõlge ("La Malta Revo") Maltat esperanto klassikaliste kirjandustööde kogumikus, mille avaldas New Yorgis Mondal. 2008. aastal anti tema "Il-Gaġġa" viiendat korda välja. 2009. aastal esitles Sammut Pietru Caxaro poeemi "Xidew il-qada" (tuntud ka kui "Il-Kantilena"), kõige vanema malta keeles kirjutatud dokumendi revolutsioonilist intepretatsiooni.
Viimased sõnad
Frans Sammuti kuulsad viimsed sõnad on: "Minu naine ja mina peaksime minema Jeruusalemma, aga näib, et plaanid on muutunud. Nüüd lähen taevasesse Jeruusalemma." Endine Malta Ülikooli rektor, filosoofiaprofessor ja üks tähtsamaid Malta intellektuaale Peter Serracino Inglott reageeris sellele järgmiste sõnadega: "Ma mõistsin, et vahel on pisarad ja naer võrdväärsed."
Prode mõis
Prode mõis (läti keeles Prodes muiža, saksa keeles Prohden) on mõis Lätis Ilūkste piirkonnas Prode vallas Prodes.
Prode mõis kuulus XVII sajandist kuni võõrandamiseni aastal 1920 Osten-Sackenite perekonnale. Aastail 1665-1667 lahkusid Vecsubate luterlastest asukad katoliiklasest mõisniku valdustest ja rajasid Prode mõisa maadele Jaunsubate asula, mis ühendati aastal 1894 Vecsubatega Subate asulaks, millest sai aastal 1917 Subate linn. Peahoone ehitati aastal 1820, kuid mõisakompleksist on tänaseni säilinud vaid ait.
Shōjirō Sugimura
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1927. aastal 1 mängu.
Muusikaarheoloogia
Muusikaarheoloogia (inglise keeles archaeomusicology, saksa keeles Musikarchäologie) on interdistsiplinaarne teadusvaldkond, mis tegeleb mineviku inimese muusikalise käitumise ja minevikus kõlanud helide uurimisega.
Arnd Adje Bothi meelest oleks sõna 'muusikaarheoloogia' asemel täpsem kasutada pigem sõna 'heliarheoloogia'.
Muusikaarheoloogia koostöövaldkondadeks on näiteks filoloogia, etnoajalugu, etnomusikoloogia, akustika, organoloogia, arheoloogia ja muusikaikonoloogia.
Phanerochaetaceae
Phanerochaetaceae on kandseente sugukond.
Félix-Houphouët-Boigny rahvusvaheline lennujaam
pisi|Air France´i lennuk lennujaamas Félix-Houphouët-Boigny rahvusvaheline lennujaam (IATA: ABJ, ICAO: DIAP) on rahvusvaheline lennujaam Abidjanis Elevandiluurannikul. Lennujaam asub umbes 16 kilomeetrit Abidjani kesklinnast. Lennujaama läbis 2017. aastal rohkem kui 2 miljonit reisijat.
Naoto Kan
Naoto Kan (jaapani keeles 菅直人 Kan Naoto; sündinud 10. oktoobril 1946 Ubes) on Jaapani poliitik.
8. juunist 2010 kuni 2. septembrini 2011 oli ta Jaapani peaminister.
Ta oli ka Jaapani Demokraatliku Partei esimees.
Tema isa Hisao Kan oli klaasitootmisettevõtte juhataja.
Naoto Kan lõpetas 1970 Tokio Tehnikaülikooli ja sai järgmisel aastal litsentsi patendiõiguse alal tegutsemiseks (patendivoliniku kutse). Ta töötas enda asutatud patendibüroos neli aastat.
Kani hobide hulka kuuluvad lauamängud go, shogi ja mahjong. Ta ehitas seadme mahjongi keeruka punktisüsteemi arvutamiseks ja esitas selle 1973 patendi saamiseks.
11. jaanuarist kuni 7. novembrini 1996 oli Kan Jaapani tervishoiuminister. Selles ametis saavutas ta ülemaalise tuntuse sellega, et palus avalikult vabandust HIV-viirusega nakatunud vere leviku eest Jaapanis 1980. aastatel, tunnistades tollase valitsuse vastutust selle eest. Selline avalik vabandamine oli Jaapani poliitikas ennenägematu.
Bad Zwischenahn
Bad Zwischenahn (alamsaksa Twüschenahn) on linn ja vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Ammerlandi kreisis.
Naoto Kan
2010. aasta augustis vabandas Kan Jaapani nimel Korea ees 22. augustil 1910 sõlmitud Jaapani-Korea lepingu eest, millega Jaapan annekteeris Korea.
Bad Zwischenahn
See paikneb Zwischenahner Meeri järve ääres, umbes 15 km Oldenburgist loodes ja umbes 70 km Põhjamere rannikust lõunas. Valla pindala on 130 km². 31. detsembril 2015 elas seal 28 204 inimest. Vallas on 19 alljaotust.
Ajalugu
Teise maailmasõja ajal oli see suurima Luftwaffe õhuväebaasi kodubaas Põhja-Saksamaal, esmalt Erprobungskommando 16 teenindus-testimisüksusega, siis Jagdgeschwader 400, igaüks omakorda tegutsemas Messerschmitt Me 163 Komet reaktiivhävitajatega baasist, mida raskelt pommitati. Pärast sõda muudeti õhuväebaas golfirajaks.
Majandus
Peamised majandustegevused Bad Zwischenahnis põhinesid ja põhinevad puukoolidel, toiduainetetööstusel (vorsti ja singi tootmine) ning puhkuseteenustel Oldenburgi ja Bremeni linnarahva heaoluks. Järve kasutatakse paadisõiduks, suplemiseks ja puhkamiseks, kusjuures mõningane angerjapüük jätkub.
Üks esmaseid paiku turistidele on algselt 1811. aastal Westerstedesse ehitatud tuuleveski. See on osa ajaloolisest muuseumitalust, mis koosneb 14 majast ja abihoonest, mis koliti nende tänapäevasesse asukohta aastatel 1909 kuni 2004. Ühte ehitist kutsutakse Spieker ja see varjab samanimelist restorani, mis integreerub sajanditepikkusesse arhitektuuri.
Peamine rahaallikas on turismitööstus. Bad Zwischenahnis on üle keskmise korterite arvust erapakkujatelt. Need kodud on sageli kõrgemal tasemel ja neile antakse 3 tärni või rohkem. Spaa-rajatised on põhjus, miks vanemad inimesed sageli Zwischenahni tulevad.
Transport
Bad Zwischenahni raudteejaam pakub teenust Leerile ja Oldenburgile.
Zwischenahner Meeri juurest on regulaarliinid Zwischenahnist Dreibergenisse ja Rostruppi.
Kohalikud kombed
Lisaks joomisele kasutatakse Ammerländer Löffeltrunki ka käte pesemiseks pärast suitsuangerja söömist.
Edgar Rice Burroughs
Edgar Rice Burroughs (1. september 1875 – 19. märts 1950) oli ameerika ulme- ja fantaasiaromaanide autor.
Tema teoste tuntumad tegelaskujud on Tarzan ja John Carter.
Igor Malašenko
Igor Jevgenjevitš Malašenko (vene keeles Игорь Евгеньевич Малашенко; 2. oktoober 1954 Moskva – 25. veebruar 2019 San Roque, Cádizi provints, Hispaania) oli vene telejuht, teleajakirjanik ja poliitkonsultant, telekanali NTV rajajaid.
Ta oli kindralleitnant Jevgeni Malašenko (1924–2017) poeg. 1976. aastal lõpetas ta Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonna ja 1980. aastal samas aspirantuuri. Kaitses filosoofiakandidaadi väitekirja "Dante Alighieri sotsiaalfilosoofia". Töötas aastatel 1980–1989 NSV Liidu Teaduste Akadeemia USA ja Kanada Instituudis. 1991. aasta aprillist detsembrini oli ta NSV Liidu presidendi Mihhail Gorbatšovi aparaadi konsultant. Seejärel töötas Venemaa riikliku teleraadiokomitee Ostankino juhtkonnas. Aastatel 1993–1997 oli üleriikliku telekompanii NTV president ja peadirektor.
2000. aastate alguses siirdus Malašenko Ameerika Ühendriikidesse, kus töötas muu hulgas venekeelse rahvusvahelise telekanali RTVI peadirektorina. 2012. aastal naasis Venemaale.
Konventsionalism
Konventsionalism (ladina keeles conventio 'leping; kokkulepe') on filosoofiline seisukoht, mille kohaselt ei saa tõestada ühegi teooria tõesust, ega ebaõigsust. Käsitleb teaduslikke mõisted ja teoreetilisi konstruktsioone kui mõistuse meelevaldse tegevuse saadusi. Teadusliku teooria tunnustamine on seega teadlaste konventsioon ehk kokkulepe. Kujundlikult öeldes ei sunni loodus meid valima üht või teist teooriat, vaid annab võimaluse ise otsustada, millist valida.
Filosoofiline tähendus
Konventsionalism absolutiseerib teadlikus uurimistöös rakendatavat metodoloogilist printsiipi, mis väljendub tegelikkuse teoreetilise kujutamise vahendite valiku suhtelises vabaduses, printsiipi, mis lubab teooriate, nende põhimõistete ja lähteseisukohtade erinevaid määratlusi ning võimaldab teoreetiliste konstruktsioonide erinevaid interpretatsioone reaalse materjali põhjal.
Konventsionalismi epistemoloogiliseks aluseks reaalses teadlikus tegevuses on asjaolu, et ühe või teise nähtuse uurimiseks ja teoreetiliseks kirjeldamiseks võib loodusteadustes kasutada erinevaid, kuid matemaatiliselt ekvivalentseid teoreetilisi vahendeid (meetermõõdustik või inglise mõõdustik). Ükski geomeetria ei saa olla rohkem tõene kui teine; üks või teine geomeetria saab olla vaid mugavam.
Konventsionalismi seisukoha kummutavad nii teadusajaloolised uuringud kui ka gnoseoloogiline analüüs. Esimesed näitavad teaduses kasutatavate teoreetiliste vahendite ajaloolist determineeritust, gnoseoloogiline analüüs aga tõendab, et need vahendid on objektiivse maailma peegeldamise vorm ega ole lihtsalt kokkuleppe tulemuseks.
Konventionalism on vastukaaluks ratsionalismile ja empirismile.
Konventsionalism sarnaneb instrumentalismiga.
Poincaré
Konventsionalismi lätteks on prantsuse matemaatiku Henri Poincaré'i vaated geomeetriale, alternatiiviks Kanti apriorismile ja Helmholtzi empirismile.
Poincaré leidis, et geomeetria aksioomid ei ole sünteetilised a priori väited ega empiirilised faktid, vaid on tinglikud seisukohad (konventsioonid). Valides kõikvõimalike konventsioonide vahel, juhindume me empiirilistest faktidest, kuid valik ise jääb vabaks ja on piiratud vaid vajadusest vältida vastuolusid. Sellepärast võivadki postulaadid jääda rangelt täpseks, kuigi empiirilised seadused, mis määrasid nende valiku, osutusid vaid umbkaudseteks. Teisisõnu, geomeetria aksioomid (mitte aritmeetika aksioomid) ei ole midagi enamat kui varjatud definitsioonid. Poincaré arvates oleneb see, kas füüsikalist ruumi vaadelda eukleidilisena või mitte, konventsioonist ning et eukleidilist geomeetriat on mõttekas säilitada selle lihtsuse tõttu võrreldes mitteeukleidilistega.
Poincaré rõhutab, et konventionalism ei tähenda, et teadlased võivad füüsikaseadusi meele järgi välja mõelda. Ükski teadusreegel pole sünteetiline – isegi konventsionalismi printsiibid avastati varem kui empiirilised korrapärasused.
Kuulo Vimmsaare
Kuulo Vimmsaare (kuni 1936 Kuno Vimberg; 17. detsember 1921 – 25. veebruar 2013) oli eesti ühiskonnateadlane. Avaldas Nõukogude ajal teoseid võitleva ateismi teemal, pidas TPI-s loenguid tollal kohustusliku poliitilise aine teadusliku ateismi alal. Teda on nimetatud Eesti ateismi klassikuks.
Haridus
Ta lõpetas 1935. aastal Nõmme Algkooli, 1938. aastal Tallinna II Poeglaste Reaalkooli (tänapäeva mõistes põhikooli) ja 1941. aastal kiitusega Tallinna Reaalkooli raamatupidaja-ökonomisti eriala. Leningradi Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskond 1957 (cum laude), filosoofiakandidaat 1968.
Täiendas end Moskva Riiklikus Ülikoolis 1971; Leningradi Riiklikus Ülikoolis 1976; Eesti NSV Keele ja Kirjanduse Instituudis 1983; Läti Riiklikus Ülikoolis (Riia) 1988.
Varasem töökäik
Ta tegeles Ülemaalises Eesti Noorsoo Ühenduse Nõmme osakonnas kergejõustikuga ja jätkas hiljem õpetajana 1934–1938; koolivaheaegadel 1939. aastal OÜ Tekstiilivabrik O. Kilgase arveametnik ja 1940. aastal vagunisaatja; Tallinna haridusosakonna arveametnik 1941.
Mobiliseeriti 1941, oli ehituspataljonis, 7. Eesti Laskurdiviisis, sõjaväeteenistusest lahkus 1945. Eesti NSV Kalatööstuse Ministeeriumi kaadriosakonna juhataja 1946–1947.
Hilisem töökäik
Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) õppejõud 1961–…: dialektilise ja ajaloolise materialismi/filosoofia kateedri vanemõpetaja, dotsent 1966–1986, kateedrijuhataja 1972–1982, professor 1986–1990. Aastast 1977 sai kateeder vabariiklikuks baaskateedriks teadusliku ateismi alal. TPI vanim huviklubi, ateismiklubi Atheos, loodi 1966. aasta märtsis; Vimmsaare oli selle vaimne juht ja kauaaegne eestvedaja.
1994. aastal sai Tallinna Tehnikaülikooli humanitaar- ja sotsiaalteaduste instituudi emeriitprofessoriks.
Kirjutisi
Avaldanud üle 80 publikatsiooni, sealhulgas raamatuid, 44 artiklit ENEs (1970–1978, 1985), 17 etnograafiaalast võistlustööd.
Teaduskorralduslik tegevus
Korraldanud 19 konverentsi ja 27 vabariiklikku seminari; ühingu Teadus juhatuse ja vabariikliku filosoofia metoodikanõukogu liige; TPI ateismiklubi Atheos asutajaid ja juhendaja 1966; NSV Liidu Filosoofia Seltsi Eesti osakonna juhatuse liige.
Muu
Samuti harrastas ta entomoloogiat. Eesti Loodusuurijate Seltsi liige 1986–…; Eesti Lepidopteroloogide Seltsi liige 1988–…; Eesti Rahva Muuseumi Sõprade Seltsi liige. Eesti Filatelistide Liidu 1961. aastast ja Rahvusvahelise Eesti Filatelistide Seltsi liige 1990. aastast.
Marija Kirilenko
Marija Kirilenko (vene keeles Мария Юрьевна Кириленко; sündinud 25. jaanuaril 1987 Moskvas) on Venemaa tennisist.
Juunioride arvestuses võitis ta 2002. aastal Kanada lahtised meistrivõistlused ja USA lahtiste meistrivõistlused, olles mõlema võistluse võitjate seas üks nooremaid.
Pärast 2014. aasta hooaega lõpetas ta elukutselise tennisisti karjääri. Kokku võitis ta tipptennistina üksikmängus 6 WTA ja 3 ITF-i turniiri. Tema WTA edetabeli kõrgeim koht üksikmängus oli juunis 2013 kümnes koht.
Paarismängus võitis ta 12 WTA turniiri, kõrgeim koht edetabelis oli oktoobris 2011 viies koht.
Isiklikku
Marija Kirilenko oli tipptennist mängides 174 cm pikk ja kaalus 61 kg.
Nnamdi Azikiwe rahvusvaheline lennujaam
pisi|225x225px|Lennujaam Nnamdi Azikiwe rahvusvaheline lennujaam (IATA: ABV, ICAO: DNAA) on rahvusvaheline lennujaam, mis teenindab Abuja linna Nigeerias.
Lennujaam asub umbes 20 kilomeetri kaugusel Abuja kesklinnast.
Lennujaama läbis 2015. aastal umbes 4,3 miljonit reisijat.
Paberivabrik
Eesti vanim paberivabrik on Räpina Paberivabrik.
Aime Rinne
Aime Rinne (aastani 1936 Aime Paldrock, 17. aprill 1913 Tartu – 15. aprill 2001) oli eesti arstiteadlane, pediaater.
Elulugu
Aime Rinne oli tütar. Lõpetas 1931 Tartu Tütarlastegümnaasiumi ja 1938 TÜ arstiteaduskonna. Täiendas end 1939–41 Humboldti fondi stipendiaadina Ungaris ja Saksamaal. Oli 1938–39 lastearst Debreceni Ülikooli lastekliinikus, 1939–45 Friedrich Wilhelmi Ülikooli kliinikus Charité ja Münchenis Schwabingi Linnahaiglas, 1946–47 United Nations Relief and Rehabilitation Administration'i (UNRRA) Hospital Team First'is.
Hodgkini lümfoom
pisi|Hodkingkini lümfoom [[mikrograafil.]] Hodgkini lümfoom ehk Hodgkini tõbi ehk pahaloomuline lümfogranulomatoos (ladina keeles morbus Hodgkin; lüh HL) on peamiselt inimestel, harvemini teiste loomadel esinev lümfisüsteemi pahaloomuliste kasvajate rühm.
Aime Rinne
Elulugu
Maetud Bromma kalmistule.
Hodgkini lümfoom
Pahaloomuline lümfogranulomatoos on krooniline vereloomehaigus, lümfoomi üks vorm.
Hodgkini lümfoomi kasvajaline vohang areneb peamiselt lümfisõlmedes ja põrnas aga ka tüümuses. Lümfoomile on iseloomulik Reedi-Sternbergi rakkude, B-lümfotsüütide esinemine ja nende suhtlus CD4+ ja CD8+ T-rakkude, plasmarakkude, makrofaagide, dendriitrakkude, neutrofiilide, eosinofiilide ja fibroblastidega. Hodgkini lümfoomi mikrokeskkonnas domineerivad tõenäoliselt põletikulised infiltraadid.
Etioloogia
Hodgkini lümfoomi tekkepõhjused on seni teadmata. Varasematel aegadel on pakutud, et haiguse vallandajaks võib olla Epsteini-Barri viirus.
Skaistgirys
left|thumb|Skaistgirys Skaistgirys on alev Leedus Joniškise rajoonis, Skaistgirysi valla halduskeskus. Alev asub Vilce jõe kaldal.
Hodgkini lümfoom
Etioloogia
Haigestumisrisk on suurem ka autoimmuunhaigusi põdevatel patsientidel nagu reumatoidartriit või süsteemne erütematoosne luupus.
Skaistgirys
Alevis on keskkool, kultuurimaja ja raamatukogu. Skaistgirysis tegutseb dolomiidikarjäär. Vaatamisväärsuseks on aastal 1837 püstitatud katoliku kirik. Alevis on 10 hektarit parke, seal asub ka vabaõhulava, kus peetakse valla pidusid.
Skaistgiryst mainiti esimest korda aastal 1426. Aastal 1714 ehitati sinna esimene kirik. Nõukogude ajal oli Skaistgirys kohaliku kolhoosi keskasula, ühtlasi oli see esimene maa-asula Leedus, mis ehitati välja vastavalt eelnevale planeeringule. Alev sai Skaistgirysist aastal 1972.
Hodgkini lümfoom
Etioloogia
Neil, kes on nakatunud HI-viirusega või kes põevad AIDS-i, on suurenenud risk haigestuda Hodgkini lümfoomi.
Arvatakse, et haiguse arengus mängib rolli ka perekondlik tegur.
Epidemioloogia
Igal aastal avastatakse 2–4 uut Hodgkini lümfoomi juhtu 100 000 elaniku kohta. Meeste-naiste suhe Hodgkini tõppe haigestumisel on 3 : 2. Hodgkini lümfoomi haigestutakse igas vanuses, sagedamini teismeliseeas, 20–30-aastaselt, mõnevõrra vähem vanuses üle 50 aasta, kuid mõnel pool võidakse haigestuda juba ka lapseeas.
Ameerika Vähiliidu hinnanguliste prognooside kohaselt saadi 2013. aastal Ameerika Ühendriikides 9190 uut haigus- ja 1180 Hodgkini lümfoomi surmajuhtu.
Eestis
2004. aastal avastati Eestis 26, 2005. aastal 22 ja 2008. aastal 27 uut haigusjuhtu.
Sümptomaatika
Hodgkini lümfoomi levinuimad sümptomid on kaela, kaenlaaluse või vaagna piirkonnas paikneva ühe või mitme lümfisõlme, harilikult valutu, suurenemine. Lümfoomi korral suurenevad lümfisõlmed aeglaselt ja võib kuluda kuid või aastaid, enne kui neid märgatakse. Mõnikord võivad lümfisõlmed suureneda väga kiiresti.
Rohkem kui 80%-l patsientidest on leitud lümfadenopaatia ülalpool diafragmat.
Kolmandikul (25%) patsientidest esineb Hodgkini lümfoomi korral ka üldsümptomeid (nn B-sümptomid), näiteks öine higistamine, kõrge kehatemperatuur, mis tõuseb ja alaneb spontaanselt, märgatav kaalukaotus lühikese aja jooksul, sügelemine, mis võib pärast alkoholi seespidist tarbimist intensiivistuda, köha või hingeldus, kõhuvalu või oksendamine pärast alkoholi joomist.
Kasvaja paige luuüdis
Ühel patsiendil 20-st võib kasvajalise vohangu paikkonnast diagnoosimise ajal olla luuüdi. Luuüdis areneva kasvaja korral võivad sümptomiteks olla õhupuudus ja väsimus (aneemia tõttu), suurenenud risk infektsioonide tekkeks (väike valgete vereliblede hulk), veritsused (nina-verejooks või veripunane lööve naha all).
Olenevalt kasvaja vohangu paikmest võib esineda ka muid sümptomeid, näiteks valu, käte ja jalgade paistetus, naha kollasus jt.
Enamik mainitud kaebustest on mittespetsiifilised ja omased lisaks paljudele pahaloomulistele haigustele ka muudele healoomulistele haigustele.
Kasvaja paige tüümuses
Hodgkini lümfoomi korral võib kasvajalise vohangu paige olla ka tüümuses.
Diagnoos
Diagnoosi saab panna harilikult üksnes biopsia alusel, kuid ka see võib raskeks osutada, sest olenevalt indiviidist ja kasvaja staadiumist võib vähirakke kasvajapaikme kohta olla 1–10%.
Diagnostika
Hodgkini lümfoomi klassifikatsioone on mitmeid, Rosenthali (1936), Jacksoni ja Parkeri klassifikatsioon (1944), Lukesi ja Butleri klassifikatsioon 1966. aastast. Viimane on aluseks tänapäeval Eestis kasutatavale Rye klassifikatsioonile, mille järgi eristatakse klassikalisel HL-il nelja histoloogilist alatüüpi.
Staadiumid
Hodgkini lümfoomi staadiumide kirjapanek toimub kliiniliste leidude alusel. Ann Arbori klassifikatsiooni  alusel on HL-il 4 staadiumi:
Iga staadiumi korral eristatakse veel 4 rühma: A – sümptomiteta, B – sümptomitega (palavik, öised higistamised, tahtmatu kaalukaotus); CS – kliiniline staadium ja PS – patoloogiline staadium.
Kliiniline staadium
Kliinilise staadiumi määramisel võetakse aluseks biopsia, haiguse eellugu, patsiendi ja laboratoorsete ning radioloogiliste uuringute tulemused.
Ravi
Hodgkini lümfoomi ravis kasutatakse keemiaravi, mõne vormi korral ka kiiritusravi, hiljuti on lisandunud bioloogiline ravi. Kasutatakse ka nende kombinatsioone. Hodgkini lümfoomi raviskeemi valik, kasutatavate ravimite hulk ja annused ning ravi kestus sõltuvad nii Hodgkini lümfoomi vormist, staadiumist, patsiendi vanusest kui ka tema teiste organite seisundist.
70–90%-l ravitavatest patsientidest saadakse ravivastus, kuid kuni 1/3 III või IV staadiumiga patsientidel tekib tavaliselt kolme aasta jooksul retsidiiv.
Ravi kõrvaltoimed
Ravi kõrvaltoimed sõltuvad kasutatud raviviisidest.
Ajaloolist
1666. aastal avaldas Marcello Malpighi teoses "De viscerum structuru exercitatio anatomica" tõve esmakirjelduse. 1832 avaldas Thomas Hodgkin oma töö "On Some Morbid Appearances of the Absorbent Glands and Spleen."
Itaalia tänav
Ajalugu
1918. aastal kandis tänav Itaalia tänava nime, kuid see muudeti pärast Teist maailmasõda Side tänavaks. 2018. aastal muudeti tänava nimi taas Itaalia tänavaks.
Martin Määr
Martin Määr (4. jaanuar 1874 Videviku talu, Kurla, Kabala vald, Viljandimaa – 4. märts 1947 ) oli eesti piimandustegelane ja esimene piimanduskonsulent.
Elulugu
Õppis Vaikna ja Mõõrioja algkoolides ning Olustvere kihelkonnakoolis. 1893. aastal lõpetas õpetajakutsega Molodetšina õpetajateseminari (Vilno kubermangus).
Töötanud mõnda aega õpetajana, siirdus ta üle piimandusele, sooritades piimanduspraktika Olustvere mõisa piimatalituses. Erihariduse piimanduse alal omandas ta Jedimonovi I järgu piimanduskoolis (endises Tveri kubermangus), mille lõpetas 1897. aastal. 1911 - 1912 õppis põllumajanduse ja piimanduse kursustel ja professor K. Hoppichi bakterioloogia- ja piimahügieeni kursustel. Täiendas end ka Taanis, Saksamaal Allgäus, Šveitsis ja Kuressaares Schlupi emmentalijuustu vabrikus. Pärast mitmetes kohtades töötamist Venemaal, Poolas ja Leedus siirdus ta 1913. aastal P. K. Estonia teenistusse, kus ta töötas osakondade juhina ja instruktorina. Vahepeal oli Martin Määr Põllutööministeeriumi teenistuses, piimanduskoolide juhataja Kuremaal ja erainete õpetaja Õisus ning siirdus hiljem taas konsulendiks. 1933. aastal kutsuti ta Tallinna Eesti Majandusühisusse piimandusmasinate müügiosakonna korraldajaks ja piimanduse eriteadlaseks. Kui Tallinna Eesti Majandusühisus 1940. aastal ühendati Tallinna Tarbijate Kooperatiiviga (Tallinna Kaubandusühistuga), läks ka Martin Määr automaatselt üle kooperatiivi, kus ta töötas ka 1944. aastal.
Martin Määr maeti 09. märtsil 1947. aastal Tallinna siselinna kalmistule.
Vaškai vald
Vaškai vald (leedu keeles Vaškų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Pasvalysi rajooni territooriumil. Vald piirneb põhjas Lätiga.
Valla pindala on 188 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2508 inimest. Valla keskus on Vaškai alev (aastal 2011 oli seal 568 elanikku). Vallamaja asub aadressil Kultūros g. 1, vallavanem on Kęstutis Jasėnas.
pisi|Vallamaja pisi|Titkoniai pisi|Skrebotiškise kirik pisi|Kyburiai kirik pisi|Titkoniai tamm pisi|Grūžiai kirik
Lisaks küladele on vallas ka mõni huutor.
Valdo Lips
Valdo Lips (23. august 1970 Tallinn) on eesti korvpallur ja korvpalli treener.
Haridus
Valdo Lips lõpetas 1989. aastal Tallinna Spordiinternaatkooli (praegune Eesti Spordigümnaasium), õppis Tallinna Pedagoogiline Instituudi (praegune Tallinna Ülikool) kehakultuuriteaduskonnas (1989–1992) ning lõpetas Õigusinstituudi 1998. aastal.
Mängijakarjäär
Lips on mänginud Roman Ubakivi juhendatud poistemeeskonnas Tallinna Lõvid jalgpalli.
Alates 1991. aastast on Valdo Lips võitnud Tallinna klubides mängides Eesti meistrivõistlustel 2 kuldmedalit (1991 ja 1994 Tallinna Asto Basket), 5 hõbe- ja 3 pronksmedalit (Tallinna Asto Basket, BC Tallinn, Tallinna Baltika KK, Nybit) ning tulnud aastatel 1990.–1997. 4 korda karikavõitjaks. Ta on olnud meeskonna kapteniks.
Treeneritöö
Valdo Lips on tegutsenud Viimsi Korvpalliklubis noortetreenerina ja treenerina. Ta on osalenud Rahvusvahelise Korvpalliliidu (FIBA) üleeuroopalises koolitusprogrammis. Valdo Lips tõstis peatreenerina Viimsi esindusmeeskonna korvpalli Eesti teisest liigast esiliigasse. Esiliigas võitsid tema hoolealused meeskonnast KK Viimsi/Noto hooajal 2018/2019 pronksmedalid ning 2019/2020 lõpetas meeskond teisel kohal. Hooajal 2020/2021 oli ta Tallinna Kalev/TLÜ treener ja 2021/2022 KK Viimsi/Sportland treener, kellega sai PAF Eesti-Läti korvpalliliigas 2. koha.
Muud
Lips on töötanud 1998. aastast mitmes õigusasutuses, sealhulgas 2006.–2014. aastal advokaadibüroos Borenius, 2015.–2019. aastal advokaadibüroos Valdo Lips (aastast 2011. vandeadvokaat). Aastail 2020.–2021. oli ta PRIORE Advokaadibüroo OÜ partner ja vandeadvokaat ning aastast 2021 on nõunik.
Linnusaare raba
pisi|Linnusaare raba Maa-ameti kaldaerofotol 2019. aastal (suunaga lõunast põhja) pisi|Linnusaare raba Maa-ameti kaldaerofotol 2020. aasta (suunaga põhjast lõunasse) Linnusaare raba (ka Ilmaraba) on raba Jõgeva maakonnas. Selle pindala on 1200 ha ja raba kaitstakse Endla looduskaitseala koosseisus.
Kaurijärv on suurim järv Linnusaare rabas. Sellest lõunasse jääb Langendlaugas. Raba arvukate laugaste seas üks suuremaid on ka Linnusaare raba laugas.
Raba läänepiiril kulgeb Nava jõgi. Rabast lõunasse jääb Männiksaar ning sellest edasi omakorda Endla järv. Raba kagunurgas voolab Mustjõgi.
Linnusaare rabast itta jääb Männikjärve raba, kagu suunda Mustjõe taha jääb Kaasikjärve raba ning edelasse teisele poole Nava jõge jääb Endla raba.
Cadillac CTS
Cadillac CTS on Cadillaci kaubamärgi all General Motorsi toodetud keskklassi auto, mida toodeti kolm põlvkonda aastatel 2002–2019.
Esimese ja viimase põlvkonna CTS oli saadaval ainult sedaanina, aga teise põlvkonna CTSi sai lisaks sedaanile ka universaali ja kupeena.
Kolmas põlvkond (2014–2019)
Kolmandat põlvkonda esitleti 2013. aasta märtsis kui 2014. mudeliaasta autot. See oli viis meetrit pikk ja 1,8 meetrit lai ning sellele pakutakse kolme mootorit: kaheliitrist turboga bensiinimootorit võimsusega 203 kW (276 hj) ja 3,6-liitrist bensiinimootorit (325 või 426 hj) ja kahte käigukasti: kuue- ja kaheksakäigulist automaatkäigukasti.
CTS-V
Tippmudel CTS-V varustati 6,2-liitrise mahtkompressoriga V8 mootoriga, mille võimsus 477 kW (649 hj).
Haava tee
Haava tee on tänav mitmes Eesti asulas:
Uurdejärv
Uurdejärv on järv, mis asub uurdeorus. Põhikujult on ta harilikult piklik. Paljud uurdejärved on suhteliselt sügavad ning nendes leidub sageli sulglohu- või rennitaolisi süvikuid (haudmikke). Piki uurdeorgu võib olla tekkinud järvede ahel.
Selline järvestik on nt Kooraste järvekee, mis on Eesti kõige suurejoonelisem aheljärvestik. Seal lebab ürgorus järjestikku 10 järve: Vidrike järv, Vokijärv, Lambahanna järv, Nahajärv, Sinikajärv, Lubjaahju järv, Liinujärv, Pikkjärv, Vaabajärv ja Hatsike järv.
Napalm
pisi|[[North American F-100 Super Sabre lennuk heitmas napalmi õppuse raames]] pisi|[[Ecuadori õhuvägi|Ecuadori õhuväe IAI Kfir lennuk heidetmas napalmi USA-Ecuadori ühisõppustel "Blue Horizon"]] Napalm on kergesti süttiv ründeaine, mida kasutatakse sõjalises tegevuses. Napalm on orgaaniliste hapete alumiiniumsoolade toimel sültjaks muudetud bensiin või muu naftatoode. Esialgu kasutati seda ründeainet lennukipommides, et linnu maha põletada, kuid hiljem ka maaväe leegiheitjates. Napalmi koostas 1942. aastal Harvardi Ülikooli salajase labori töörühm, mille eesotsas oli keemik Louis Fieser. Teadaolevalt rakendati napalmi esimest korda sõjalisel otstarbel teise maailmasõja ajal Euroopas. Ameerika Ühendriigid kasutasid napalmi teises maailmasõjas Jaapani linnade hävitamiseks ning hiljem ka Korea sõjas ja Vietnami sõjas.
Napalm on sulandsõna (inglise keeles portmanteau word), mis on saadud napalmi koostisosade, naftenaadi ja palmitiinhappe algustähti kokku liites. Tuntud on ka napalm B, mis on napalmi tänapäevasem versioon. Kuigi selle keemiline koostis on täiesti teistsugune, nimetatakse ka seda ründeainet sageli lihtsalt napalmiks.
Kasutusalad
Napalmi kasutati teise maailmasõja ajal leegiheitjates, pommides ja ka tankides. Usutakse, et napalm loodi spetsiaalselt niimoodi, et see kleepuks pindade külge, põleks kindla kiirusega ja suurendaks seeläbi napalmi hävitusjõudu. Põlemise ajal kasutab napalm ülimalt kiiresti ümbritsevas õhus olevat hapnikku ning tekitab suurtes kogustes vingugaasi ja süsihappegaasi.
Ajalugu
Sõjapidamises on tuld kasutatud väga kaua aega. Arvatakse, et napalmisarnast Kreeka tuld (kreeka keeles πῦρ κολλητικόν, pýr kolletikón, 'kleepuv leek') valmistati naftapõhistest ainetest. Teise maailmasõja aegsetes esimestes süütepommides kasutati lateksit. Kuid pärast seda, kui Jaapani armee vallutas Malaisia, Indoneesia, Vietnami ja Tai ning sealsed kummipuu istandused, polnud lateksit enam kusagilt saada.
Loodusliku kummi puuduse tõttu hakkasid Ühendriikide ettevõtete Du Pont ja Standard Oil keemikud ning Harvardi Ülikooli teadlased välja töötama tehislikke alternatiive. Tulemuseks oli kunstlik kummi, mida hakati kasutama kõikjal: sõidukite rehvides, tankiroomikutes, tihendites, voolikutes, meditsiinitarvikutes ja vihmariietes. Sünteetilise napalmi töötas esimesena, 1942. aastal, välja Harvardi Ülikooli keemikute töörühm, mida juhtis Louis Fieser. "Napalmi tootmine usaldati kõigepealt Nuodexi firma kätte. 1942. aasta aprilli keskpaigaks olid nad välja töötanud pruuni tuhkja pulbri, mis oli iseenesest mittekleepuv, kuid bensiiniga segades muutus see väga kleepuvaks ja kergesti süttivaks aineks." Üks Fieseri kolleegidest soovitas lisada segusse fosforit, mis suurendas aine "läbitungimisjõudu... lihaskonda, kus see jätkab põlemist päevade kaupa".
4. juulil 1942 katsetati ainet esimest korda Harvardi Ärikooli lähedal spordiväljakul. Käsitlemistingimustest lähtuvad katsed korraldati esmalt Jeffersoni polügoonil elukõlbmatuks tunnistatud taluhoonetel ja seejärel Dugway polügoonil asunud hoonetel, mis olid projekteeritud ja valmistatud Saksa ja Jaapani linnamajade eeskujul. Uut katsetatud kemikaalisegu kasutati teises maailmasõjas laialdaselt süütepommides ja leegiheitjates.
Aastatel 1965–1969 tootis Ameerika Ühendriikide vägede jaoks napalm B-d Dow' keemiaettevõte. Pärast seda, kui avalikkus sai teada, kui surmav on napalm B ja kui kohutavaid arme see jätab, hakati Dow' tooteid boikoteerima ning värbajad, kes otsisid kolledžitest ja ülikoolidest firmasse uusi keemikuid, keemiainsenere jt, tõrjuti ülikoolide juurest eemale. Ettevõtte juhtkond otsustas siiski, et keemiaettevõtte "esimene kohustus on valitsuse ees". Samal ajal sai napalm B-st Vietnami sõja sümbol.
Sõjaline kasutamine
pisi|[[Prantsuse mereõhuvägi|Prantsuse mereõhuväed heitmas napalmi Viet Minhi guerrillasõdurite positsioonide peale varitsuses (detsember 1953)]] Napalmi kasutati esmalt süütepommides ja hiljem kütusena leegiheitjates.
Järgmine kord kasutasid Ameerika väed napalmi taktikalise relvana Vaikse ookeani operatsioonide käigus 1944. ja 1945. aastal Jaapani punkrite, blindaažide, tunnelite ja muude kindlustatud kohtade vastu. Kõige rohkem rakendati seda Saipani, Iwo Jima, Filipiinide ja Okinawa kindlustuste vastu, kui sealsed Jaapani väeosad keeldusid alistumast. Napalmpomme heitsid Ameerika Ühendriikide mereväe, õhuväe ja merejalaväe lennukid selleks, et toetada oma maavägesid.
Kui Mariaani saartel paiknenud Ameerika Ühendriikide õhuväel said lennukitel B-29 Superfortress kasutatavad termiitpommid otsa, otsustas õhuvägede kõrgem juhtkond, teiste seas kindral Curtis LeMay, kasutada napalmi, et jätkata pommitamisreide Jaapani linnade vastu.
Teise maailmasõja ajal kasutasid Ameerika väed napalmi 1945. aasta aprillis Euroopas  La Rochelle'i piiramisrõngas, kus seda heideti Saksa sõdurite peale (ja Royanis kogemata ka Prantsuse tsiviilelanike peale) umbes kaks nädalat enne sõja lõppu.
Napalm B-d kasutati ka Kreeka kodusõja ajal Kreeka rahvusarmee ja Demokraatliku Kreeka armee (, lühend ΔΣΕ DSE) vahel. Sõja viimasel aastal (1949) suurendasid Ameerika Ühendriigid oma sõjalist abi Kreeka valitsusele, võttes kasutusele uue relva napalm B, et sõda lõpetada. Esimene napalmirünnak Kreekas toimus Grammose mäel, mis oli DSE tugipunkt. pisi|USA sisevete alus kasutamas süüdatud napalmisegu Vietnamis, mida heidab alusele paigaldatud [[leegiheitja]] Napalm B-d kasutasid laialdaselt ka ÜRO sõjalised jõud Korea sõja ajal. Kuigi liitlaste maaväed olid Koreas sageli suures vähemuses Hiina ja Põhja-Korea ründajate vastu, oli USA õhujõudude ja USA mereväe lendurite käes ülekaal õhus peaaegu kogu Korea poolsaarel. Seega oli lähiõhutoetus Põhja-Korea ja Lõuna-Korea piiril maavägede jaoks hädavajalik ning Ameerika Ühendriikide ja teiste ÜRO liikmesriikide lendurid kasutasid napalm B-d Põhja-Korea ründamisel väga palju. Kõige tähelepanuväärsem napalmi kasutamine toimus Outpost Harry kaitsmisel Lõuna-Koreas 10. ja 11. juuni vahelisel ööl 1953.
Napalm B-st sai samahästi kui Vietnami sõja sünonüüm, kuna Ameerika Ühendriikide sõjavägi kasutas seda Vietnamis nii taktikalise kui ka psühholoogilise relvana tohututes kogustes. Teadaolevalt heideti aastatel 1963–1973 Vietnamis umbes 388 000 tonni napalmpomme, seevastu Korea sõjas heideti neid kolme aasta jooksul 32 357 tonni ja 1945. aastal Jaapanis 16 500 tonni.
USA õhuvägi ja merevägi kasutasid napalmi selle võimsa hävitava mõju pärast kõigi ja kõige vastu: nii jalaväe, tankide, hoonete, džungli kui isegi raudteetunnelite vastu. Laastav mõju ei piirdunud füüsilise hävitustööga, napalm mõjus ka psühholoogiliselt laastavalt.
Napalmi on sõjalisel otstarbel kasutanud ka Prantsusmaa Esimese Indohiina sõja ajal (1946–1954) ja Alžeeria iseseisvussõja ajal (1954–1962), Portugal Portugali kolooniaalsõja ajal (1961–1974), Iisrael Kuuepäevase sõja ajal (1967), Maroko Lääne-Sahara sõjas (1975–1991); samuti on napalmi kasutatud Nigeerias (1969), Indias ja Pakistanis (1965 ja 1971), Iraanis (1980–1988), Egiptuses (1973), Iraagis (1980–1988, 1991), Angolas (1993), Jugoslaavias (1991–1996) ja Argentinas (1982).
Mõju inimestele
''"Napalm tekitab kõige hullemat valu, mida keegi suudab ette kujutada," ütles Kim Phúc, napalmipommitamisel ellu jäänud teada-tuntud vietnamlanna Vietnami sõja fotolt. "Vesi keeb temperatuuril 100 °C. Napalm tekitab temperatuure vahemikus 800–1200 °C."'' Süüterelvana kasutatuna võib napalm põhjustada tõsiseid põletusi (nii pindmiseid kui ka sügavaid), lämbumist, teadvuse kaotust ja surma. Üks peamisi napalmi omadusi on see, et ta kleepub nahale, kuid põlevat ainet nahalt eemaldada ei osata. Napalmi tekitatud tulekahjud võivad tuua õhu koostisse isegi rohkem kui 20% vingugaasi (0,08% on juba paari tunniga inimesele surmav ja tunniga võib inimene kokku kukkuda) ja põhjustada tulekeeriseid, mille isetekkivate tuulte kiirus võib ulatuda kuni 100 km/h.
Üks madallennul lendavalt lennukilt heidetud leekpomm võib kahjustada kuni 2090 ruutmeetri suurust ala.
Rahvusvaheline õigus
Rahvusvahelised lepingud ei ole otseselt keelanud napalmi ega muude süüterelvade kasutamist sõjaliste sihtmärkide vastu, kuid selliste ainete kasutamine tsiviilisikute vastu keelati ÜRO ülemäärase kahjustava või purustava toimega tavarelvade kasutamise keelustamise ja piiramise konventsiooniga (CCW), mis võeti vastu 1980. aastal ja jõustus 1983. aastal. CCW III protokolli järgi keelatakse kõik süüterelvad, aga mitmed riigid ei ole kõikide CCW protokollidega liitunud. Stockholmi rahvusvahelise rahu-uuringute instituudi (SIPRI) seisukohalt peetakse riike, mis on ratifitseerinud vähemalt kaks viiest protokollist, konventsiooniga liitunuks. Umbes 25 aastat pärast konventsiooni jõustumist allkirjastas selle oma ametiaja esimesel täispikal päeval, 21. jaanuaril 2009 ka Ameerika Ühendriikide president Barack Obama, kuid Ameerika Ühendriigid jätsid endale siiski õiguse konventsiooni sätteid mitte järgida, kui sellega võidakse päästa tsiviilisikute elu.
Kotoka rahvusvaheline lennujaam
pisi|Lennujaama terminal Kotoka rahvusvaheline lennujaam (IATA: ACC, ICAO: DGAA) on rahvusvaheline lennujaam, mis teenindab Ghana pealinna Accrat. Lennujaama läbis 2014. aastal rohkem kui 2,5 miljonit reisijat.
Maima raba
Raba keskel asub Virussaare rabasaar.
Vesi-külmaseen
Vesi-külmaseen (Armillaria ectypa) on seeneliik külmaseene perekonnast ja sugukonnast Physalacriaceae. Varem on neid käsitletud ka heinikuliste sugukonnas.
Levila
Levinud Rootsist, Inglismaast ja Austriast kuni Jaapani ja Hiinani. Maailmas teada umbes 75 leiukohta. Rahvusvahelise Looduskaitseliidu (IUCN) punase raamatu liik, ohulähedane (NT).
Elmar Kivistik
Elmar Kivistik (13. november 1905 Elistvere vald, Tartumaa – 7. detsember 1973 Tabivere, Jõgeva rajoon) oli Eesti laskur.
Vesi-külmaseen
Söögiseenena
Vesi-külmaseen on jäävalt viha maitsega, mittesöödav.
Elupaik
Vesi-külmaseen kasvab väga märgadel aladel, eelkõige lubjarikastes ja lämmastikuvaestes allikasoodes, madalsoodes ja siirdesoodes. .
Eestist on seni teada viiest soost: kolmest lubjarikkast madalsoost, ühest luhttarnasoost ja ühe järve äärselt ilmselt lubjarikkalt õõtsikult. Seni on leitud Läänemaalt, Hiiumaalt ja Viljandimaalt. Kasvab eelkõige kesksuvisel ajal, eelistatult põuaga, perioodil, kui turvas pole üle ujutatud. .
Ohustatus
Vesi-külmaseen vajab eluks väga märga elupaika. Juba nõrk soode kuivendamine muudab soo tema jaoks ebasobivaks. Lubjarikaste madalsoode kerge kuivendusele allumise tõttu on hävinud enamus talle kunagi sobinud elupaiku Lääne-Euroopast. Teda kui lämmastikuvaeste elupaikade liiki võib ohustada ka õhusaaste, heitgaasidest pärinevate lämmastikoksiidide sadenemine.
Ka Eestis on tema võimalike elupaikade hulk ilmselt kümneid kordi vähenenud. Siiski võib hinnata, et praegu teadaolevatest selle liigi populatsioonidest asub Eestis umbes 7%, sealjuures on osad kogumid väga isendirohked. Eestil on oluline vastutus selle liigi säilimisel maailmas.
Maršalli keel
Maršalli keel ehk Ebon on Mikroneesia keelerühma kuuluv keel, mida räägitakse Marshalli saartel, kus antud keel on inglise keele kõrval ametlik riigikeel. Samuti kõneldakse seda naaberriigis Naurus ja ka Ameerika Ühendriikides.
Leksikaalne sarnasus: 33% poonpei keelega.
Maršalli keeles on välja antud ka Piibel (1982) ning sõnaraamatud ja grammatika.
Maršalli tähestik
Maršalli keel kasutab ladina tähestikku, mida on keele jaoks spetsiaalselt kohandatud ja täiendatud. Maršalli tähestik koosneb 24 tähest:
A	Ā	B	D	E	I	J	K	L	Ļ	M	M̧	N	Ņ	N̄	O	O̧	Ō	P	R	T	U	Ū	W
A	Ā	b	d	e	i	j	k	l	ļ	m	m̧	n	ņ	n̄	o	o̧	ō	p	r	t	u	Ū	w
Ortograafia
Maršalli keeles on kasutusel kaks kirjaviisi. Vana kirjaviis, mis on saartele tulnud misjonäride kaudu, on laialt levinud ning seda kasutatakse ka näiteks ajalehtedes, kuid see ei ole eriti hea maršalli keele häälduse esindamiseks. Uus kirjaviis kogub populaarsust koolides ning noorte seas. Ka ainsas maršalli keele sõnaraamatus (Marshallese–English dictionary by Abo et al.) kasutatakse uut kirjaviisi.
Vana kirjaviis on üsna sarnane uuele, kuid uues on siiski mõned fonoloogilised erinevused hääldamisel. Maršalli keele fonoloogiat on uurinud ja üles kirjutanud Bender (1969), kus on ka kirjalikud näited vana kirjaviisi kasutamisest. Mõned näited uue ja vana ortograafia erinevustest: Näiteks vana ortograafia järgi on „pliiats“ binel, kuid uue järgi pinjeļ. Näiteks vana ortograafia järgi on „ei“ jab, kuid uue järgi jaab.
Kaashäälikud
Maršalli keeles on lai kaashäälikute süsteem. Igal konsonandil on esmane ja sekundaarne häälduskoht. Esmase häälduskoha järgi moodustuvad häälikud on huulhäälik (bilabiaal), pehmesuulaehäälik (velaar) ja kõvasuulaehäälik. Sekundaarse hääliku moodustab artikulatsiooni erinevus – palatalisatsioon, velariseerimine ja huulte ümardamine.
Tõnu Tõnso
Tõnu Tõnso (sündinud 29. novembril 1959) on eesti matemaatikapedagoog ja kirjastaja.
Maršalli keel
Kaashäälikud
Siiski ei pruugi artikulatsiooni vahe olla hääles kuuldav, kuigi üks häälik on nasaal ja teine mitte.
Pruunik
Pruunik (Hapalopilus) on kandseente perekond.
Maršalli keel
Kaashäälikud
Tabel maršalli keele kaashäälikute loendist:
Tõnu Tõnso
Ta töötas aastatel 1982–1987 Aruküla 8-klassilises Koolis ja 1999–2000 Tallinna Prantsuse Lütseumis matemaatikaõpetajana. Alates 1987. aastast on ta töötanud Tallinna Pedagoogilises Instituudis / Tallinna Ülikoolis, sealhulgas alates 2015. aastast digitehnoloogiate instituudis rakendusmatemaatika lektorina.
Maršalli keel
Täishäälikud
Osa uurijaid arvab, et maršalli keeles on neli täishäälikufoneemi. Neid eristatakse kõrguse ja keelejuure laienemise [ATR] järgi. Iseseisval foneemil ei ole oluline, kas vokaal on ees- või tagavokaal [back], samuti ei ole oluline, kas vokaal on ümarvokaal või mitte [round]. Need omadused saab vokaal olenevalt kaashäälikutest, mis teda ümbritsevad.
Täishäälikud on [-back, -round] siis, kui teda ümbritsevad palataliseeritud kaashäälikud; [+back, -round] velariseeritud kaashäälikute keskkonnas ja [+back, +round] ümardatud kaashäälikute vahel olles. Sellest tulenevalt on teadlased arvanud, et maršalli keeles on 12 pindstruktuuri täishäälikut, kuna need neli foneemi muutuvad vastavalt keskkonnale.
Reduplikatsioon
Maršalli keeles on kasutusel ka reduplikatsioon, nii osaline kui ka täielik.
Tõnu Tõnso
Ta asutas 1993. aastal kirjastuse Mathema ja on andnud välja kuus matemaatikaõpikut.
Ta on alates 1999. aastast ajakirja Horisont artiklite autoreid.
Maršalli keel
Reduplikatsioon
Okwe! – Tere!
Okwe eok! – Tere sina. (rohkem rõhutatud)
Okwe eokwe! – Tere, tere! (veel rohkem rõhutatud)
Süntaks
Maršalli keeles, nagu ka paljudes teistes Mikroneesia keeltes, jagunevad laused kahte tüüpi: predikatiivlaused ja ekvatiiv- ehk samasuslaused.
Predikatiivlausete sõnajärg on SVO (subjekt, verb, objekt) ning nendes lausetes on ka põhiverb:
E-j kajan̄jan̄ kita.
3S-PRS play guitar.
'Ta mängib kitarri.' (Willson 2002)
Samasuslausetes on nii subjekt kui ka predikaat nimisõnafraasiks.
Nuknuk eo e-aibujuij.
'See kleit on ilus.' (Willson 2002)
Asesõnad
Maršalli keeles on kaks kategooriat esimese ja teise isiku asesõnadele: absolutiiv või rõhuline ja objektiiv. Keele esimese isiku mitmusega saab väljendada ka klusiivsust, see tähendab, et saab vahet teha inklusiivil: „mina ja sina“ ja eksklusiivil: „mina ja tema, aga mitte sina“.
Kolmanda isiku asesõnu võib kasutada ainult inimestest rääkides; mitte-inimestest rääkides on need asesõnad kehtetud.
E-ar den̄ōt er.
'Ta lõi neid (inimesi).' (Willson 2008)
E-ar den̄ōt-i.
3s.agr-T(past) slap.trans-obj
'Ta lõi neid (mitte-inimesi).' (Willson 2008)
Keelenäited
Armij otemjej rej rujlok ilo anemkwoj im jonon utiej eo im maron ko air wot juon. Emwij lelok non ir maron in bukot non ir make im bareinwot boklikot kin men ko rej tomaki im bwe jerbal non dron ilo juon jitobon jimpenjatin.
Kõik inimesed sünnivad vabade ja võrdsetena oma väärikuselt ja õigustelt. Neil on mõistus ja südametunnistus ning nende suhtumist üksteisesse peaks kandma vendluse vaim.
(ÜRO Inimõiguste Deklaratsiooni Artikkel 1)
Põhiarvsõnad 1—10 maršalli keeles
Sulgudes olevad numbrid on Rataki murdes. Kus sulge ei ole, seal kattuvad mõlemad murded Rälik ja Ratak.
Smiltene vald
Smiltene vald (läti keeles Smiltenes pagasts) on vald Lätis Smiltene piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Smiltene linnaga, Branti, Launkalne, Bilska ja Blome vallaga ning Valmiera piirkonna Plāņi ja Trikāta vallaga.
Valla pindala on 69 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1127 inimest. Valla keskus on Kalnamuiža küla, vallamaja asub aadressil Kalnamuiža 2. Vallavanem on Branti vallal ja Smiltene vallal ühine – Mārīte Treijere.
Ajalugu
1920. aasta agraarreformi eel kuulus Smiltene mõisale (Smilten) 2840 hektarit maad, Cērtene mõisale (Zehrten) kuulus 565 hektarit maad, Smiltene kirikumõisale 487 hektarit maad, aga Ikšele mõisale (Uexküllshof) 317 hektarit maad. Omaette maad olid ka Cērtene küla valduses, sellele kuulus 44 hektarit maad.
Aastal 1935 oli valla pindala 244,6 km², elanikke oli seal 3380. 1945. aastal moodustati valda Cērtene, Niedrāj ja Smiltene külanõukogud, aga aastal 1949 likvideeriti vald ametlikult. Aastal 1957 Smiltene külanõukogu likvideeriti ja ühendati Smiltene linnaga, nii et moodustus Smiltene linna maaterritoorium. Aastal 1975 moodustati külanõukogu Smiltene linna maaterritooriumist uuesti, kusjuures sellega liideti ka Plāņi külanõukogu alasid. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Smiltene piirkonda.
Loodus
Vald asub Vidzeme kõrgustikul. Olulisemad jõed on Abuls ja selle lisajõgi Nigra, samuti ka Kamalda.
Kaitstavad objektid
Looduskaitse all on Skujase mänd, Drandise saar, Drandise tamm, Zilāpi kolmetüveline pärn, Lejas Zauskase lehis, Naužēni mänd, Alkāsi pärn, Kamaldiņa mänd ja Kalnamuiža mänd.
Smiltene kirikumõisa uks ja portaal on kohaliku kaitse all olevad muinsusmälestised.
Asustus
Aastal 2011 elas vallas 965 lätlast, 40 venelast, 8 valgevenelast, 7 ukrainlast ja 4 poolakat.
Valla külad on:
Ratschings
thumb|Ratschingsi valla paiknemine Lõuna-Tiroolis
Ratschings (itaalia: Racines) on vald (comune) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 45 km Bolzanost põhjas, piiril Austriaga.
Geograafia
2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 4363 inimest ja valla pindala on 203,6 km².
Ratschings külgneb järgmiste valdadega: Brenner, Freienfeld, Moos in Passeier, St. Leonhard in Passeier, Sarntal, Sterzing, Neustift im Stubaital (Austrias) ja Sölden (Austrias).
Frazioni
Ratschingsi vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Außerratschings, Innerratschings, Gasteig (Casateia), Mareit (Mareta), Ridnaun (Ridanna), Telfes (Telves) ja Jaufental (Valgiovo).
Keeleline jaotus
2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 97,77% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 2,14% itaalia keelt ja 0,10% ladiini keelt.
Rahvuslik Ülikool Ostrogi Akadeemia
Rahvuslik Ülikool Ostrogi Akadeemia (ukraina keeles Національний університет «Острозька академія») on ülikool Ukrainas.
Michiyo Taki
Michiyo Taki (jaapani keeles 瀧 通世 Taki Michiyo) oli Jaapani jalgpallur, ründaja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 1927. aastal 1 mängu.