cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nukitsamees (film)
Linateose iseloomustuseks
Film erineb Oskar Lutsu lastejutust silmatorkavalt nõiduslikkuse ja fantastikaelementide rõhutamise poolest. Jutustuses neid kuigivõrd ei leidu. Näiteks on filmis oluline võtmetegelane süsimust ronk, kes toob nõiamoorile olulisi sõnumeid; näiteks selle kohta, et lapsed on metsamajast põgenenud. Vaataja veendub, kuidas metsal on "silmad ja kõrvad", kuna tige nõid ilmub välja niipea, kui läheneb mõni piirsituatsioon, näiteks Iti hüüatus, et Nukitsamehe sarve küljest on tükk ära pudenenud. Nõiamoor võlub ka maasikad kasvama, eksitades sellega lapsed koduteelt. Lutsu kirjeldatud mooril üleloomulikke võimeid ei paista olevat. Filmis on paeluvad eriefektid, nagu kõrgele puu otsa kargav nõiapere, Nukitsamehe mahaviilitud sarvede kiire tagasikasvamine või kollipere öise norskamise stseen.
Erinevus kirjandusteose ja filmi vahel avaldub ka süžeeliinides: kui filmis põgenevad lapsed nõiamajast soodsat hetke kasutades, siis Lutsu jutustuses aitab neid selles abivalmis linnuke. Raamatus on Iti ja Kusti oma vanematele ainsad lapsed, filmis aga on tegemist väga lasterikka perekonnaga. Filmi lõpuosas püüab Nukitsamees metsa tagasi põgeneda, Oskar Lutsu jutustuses sellist sündmust ei ole. Luts ei kirjelda kuigivõrd ka kollipere edasist käekäiku pärast laste põgenemist, kuid filmis on kurjuse varitsemine tajutav ning kollipere ei kaota viimse hetkeni lootust Nukitsamees tagasi oma võimusesse püüda.
Filmi vastuvõtt
,,Nukitsamees" on aastate vältel olnud populaarne lastefilm, seda on sageli näidatud nii kinos kui ka televisioonis. Filmis kõlavad laulud on jõudnud laia ringlusse, neid on esitatud ka laulupidudel ja helindeid on saatemuusikana kasutatud üldtantsupidudel ("Valulaul", "Kodulaul", "Päikeseratas"). Filmile kirjutatud muusikat on helilooja Olav Ehala valdavalt kasutanud oma muusikalis "Nukitsamees".
Filmi tsitaadid ("Üks on laisk ja teine on loll ja mina pean üksipäini rabama!", "Kuti pähh, Kuti loll!" jm) on filmisõprade seas üldtuntud. Ajakirjanik Tambet Kaugema sõnul: "Kui võtta arvesse, kui levinud on rahva seas selle 17 aastat tagasi valminud filmi laulud ja repliigid, siis saab Helle Karise lavastatud linateost võrrelda vaid "Viimse reliikviaga"."
Esilinastuse järel heitis eesti ajakirjanduses ilmunud kriitika filmile ette peamiselt "poolitatust": põnevus raugeb, kui lapsed on kollipere juurest koju jõudnud. Osutati, et metsas toimuvale järgnev paneb linaloo venima ning show-numbriteks lavastatud laulud-tantsud ei vii tegevustikku edasi. Osatäitjatest on aga kiitvaid sõnu saanud eriti Ita Ever, kelle Moor on näitlejanna tuntumate osatäitmiste seas eesti kinolinal ning "Nukitsamees" on mitmel filmifestivalil pärjatud (eri)preemiatega.
Digitaalne taastamine
Film taastati digitaalselt 2010. aastal programmi "Eesti film 100" egiidi all Soomes Digital Film Finlandis. Värvi määrasid operaator Ago Ruus ja Pentti Keskimäki, pildi restaureeris Giuseppe di Giorgio, heli taastas Ants Andreas. Filmi taastamist toetasid Eesti Filmi Sihtasutus, Kultuurkapital, Kultuuriministeerium ja programm Eesti Vabariik 90. Film taasesilinastus 14. mail 2010 kinos Artis.
Elton
Elton (vene Эльтон) on soolajärv Venemaal Volgogradi oblastis, Kasahstani piiri lähedal.
Elton on Euroopa suurim soolajärv. Järve pindala on 150 kuni 182 km² ja sügavus 0,3 kuni 0,6 m, kevadel kuni 1,5 m.
Alt-Laari linnamägi
pisi pisi| Alt-Laari linnamägi asub Tartumaal Elva vallas Maiorus.
Kirjeldus
Muinaslinnus asub omaette 9–10 m kõrguse künkana esiletõusval neemikul. Tasase pinnaga kolmnurkse kujuga õueala pindala on 1200 ruutmeetrit. Linnuse ülaäärt on kunstlikult üles tõstetud ning nõlvu järsumaks kaevatud. Vall küll puudub kuid sellele vaatamata asusid ülestõstetud ülaäärtel puust kaitserajatised. Seda tõestab kultuurikihist leitud sütt ja tukke, põlenud kive.
Selle kõrval on muinasasula, mida arvatakse olevat pärit 1. sajandi teisest poolest. Harri Moora 1927. aastal tehtud proovikaevamised näitavad, et seal elati pikemat aega. Leitud on sütt, kive, loomaluid ja savinõukilde.
Sellest umbes 300 meetri kaugusel asub veel üks linnamägi – Erumäe linnamägi.
Painuva rändrahn
pisi|Painuva kivi pisi|Painuva kivi Painuva rändrahn ehk Painuva kivi on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas Turbuneemel Eru lahes.
Rahnu ümbermõõt on 34,1 m, pikkus 12,2 m, laius 11,0 m ja kõrgus 5,2 m ja maht 340 kuupmeetrit.
Rahnu küljed on järsud, kusjuures merepoolne külg on kumer. Kivi lagi on läänepoolses osas lame ja tasane, idapoolne osa kallak nagu tee mäkke, kumerusega kellaosuti liikumise suunas. Kivisse on puuritud augud ja nendesse löödud kaks umbes 70 cm pikkust raudora, mille külge olevat vanasti jaanipäeviti kased kinnitatud. Rahnu peale edelapoolse nurga lähedale on raiutud ankru kujutis. Merepoolne külg on lainete mõjul muutunud nii krobeliseks, et sealt on võimalik üles ronida.
Rahvapärimuse järgi on see üks Kalevipoja viskekividest. Kalevipoeg olevat tahtnud sellega Vanapaganat visata, kuid see olevat tal ebaõnnestunud, ja ta torisenud seetõttu: "Osudin Odakivesse, paiskasin aga Painuvasse".
Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning jääb Lahemaa rahvuspargi territooriumile.
Euroopa Rahvapartei fraktsioon
Euroopa Rahvapartei fraktsioon (lühend EPP) on Euroopa Parlamendi suurim ja vanim saadikurühm. 2020. aasta mais on selles 187 liiget (26,6% kõigist parlamendisaadikutest).
Paremtsentristlik fraktsioon asutati kristlike-demokraatide fraktsiooni nime all 23. juunil 1953 Euroopa Ühisassamblee poliitilise fraktsioonina.
Esimesed Euroopa Parlamendi valimised toimusid 1979 ning fraktsioon muutis oma nime Euroopa Rahvapartei fraktsiooniks. 1999. aasta juulist on ERP olnud Euroopa Parlamendi suurim fraktsioon. Aastatel 1999–2009 kandis fraktsioon nime Euroopa Rahvapartei (kristlike demokraatide) ja Euroopa demokraatide fraktsioon, millest sai 2009. aastal Euroopa Rahvapartei (kristlikud demokraadid) fraktsioon.
Eestist kuulus 2004–2019 Euroopa Rahvapartei fraktsiooni Tunne Kelam (erakond Isamaa, valitud aastatel 2004, 2009 ja 2014). Alates 1. veebruarist 2020 kuulub fraktsiooni Riho Terras (erakond Isamaa).
Euroopa Rahvapartei fraktsioon on oma eesmärkideks nimetanud õiglasema Euroopa ühiskonna loomist, võitlust kliimamuutustega, ELi kaitsevõime tugevdamist ja välispiiride kaitset, vaba ja õiglast kaubandust, innovatsiooni, uute töökohtade loomist ning digitaalmajanduse arendamist.
Rohelised/Euroopa Vabaliit
Rohelised / Euroopa Vabaliit (GREENS/EFA) on Euroopa Parlamendi suuruselt viiendat ja kuuendat kohta jagav fraktsioon, kus aprillis 2019 oli 52 liiget. Rohelised / Euroopa Vabaliit kuulub opositsiooni parteide hulka.
Eestlastest kuulus kuni 2019. aastani Roheliste / Euroopa Vabaliidu fraktsiooni Euroopa Parlamendi liige Indrek Tarand. (2019. aastal ta enam Euroopa Parlamenti valituks ei osutunud.)
Lätist kuulub fraktsiooni Läti Vene Liidu esindaja Tatjana Ždanoka.
Eestist kuulub liikmesparteina sinna Erakond Eestimaa Rohelised.
Publik
pisi|Publik lasteetendusel Publik (ka pealtvaatajad, vaatajaskond, kuulajaskond, auditoorium) on teatrietendust, kontserti, tsirkuseetendust, kinoseanssi, spordivõistlust, tele- või raadiosaadet, loengut või muud esinemist või üritust jälgivate inimeste kogum. Sihtrühma liikmed osalevad eri viisidel. Mõned sündmused kutsuvad sihtrühma osalema, teised lubavad ainult tagasihoidlikku vastuvõttu, plaksutamist ja kriitikat.
Ajalugu
Tõenäoliselt võib varasemateks üldsusele mõeldud sündmusteks pidada iidseid religioosseid rituaale, mis sageli toimusid suurtes inimgruppides. Preestrid võisid näidata publikule "imesid", ning suurest rahvamassist tulenev tseremoonia pidulikkus tõstis kogukonna silmis preestrite väge ja vajalikkust. Sellegipoolest polnud tollal ajal avalik esinemine üldiselt veel välja arenenud, sest seda takistas valitsuse despootlik olemus. Antiik orjade ühiskondades (eriti Vana-Kreeka riikides) aitas demokraatia areng kaasa avaliku poliitilise elu õitsengule. Peaaegu kõik vabad Ateena kodanikud said tohutu hulga vaba aega ja käisid vabalt üritustel publikuks. Nad veetsid aega kuulates poliitilisi sõnavõtte, vaadates sporti ja nautides amfiteatrites komöödiaid ja tragöödiaid. Sarnased ühiskondlikud protsessid toimusid Foiniikias, Kartaagos ja Vana-Roomas. Isegi pärast seda, kui Rooma Vabariik asendus Impeeriumiga, ei unustanud valitsejad enam avalikku elu. Tuntud loosung "tsirkust ja leiba" leevendas sotsiaalseid pingeid. Varakeskaegses Euroopas piirdusid ainukesed avalikud esinemised jumalateenistusega. Kirik mõistis tavaliselt isegi tänaval veiderdajaid hukka ja üritas nende esinemisi maha suruda. Kuid linnadesse ilmusid hiljem teatrid ning vaimulikkond hakkas korraldama avalikke arutelusid teoloogia ja filosoofia kohta. Reformatsiooni ajal avalikke kõnede tähtsus ja maine kasvas, kui kirikutes hakati ladinakeelsete palvete asemel kohalikus keeles kirglikke jutlustega esinema. Valgustusajastul osales avalikus elus vaid väike osa elanikkonnast: aktiivsed aadlikud ja rikkad kodanikud. Just nemad läksid teatritesse, lugesid raamatuid ja maksid selle eest raha. Autorid hakkasid püüdma publiku sümpaatiat. Saabunud kodanlikud revolutsioonid näitasid, et avalikkusel oli võimalus valitsejaid mõjutada. Nii said avalikud poliitilised esinemised jälle Euroopas tavaks. Uutele väljapaistvatele kõnelejatele seati uus eesmärk – inimeste harimine. Valitsused ja ühiskonnad toetasid avalikke koole ja avalike loengute korraldamist. Selle tulemuseks oli massiline lugemuse levimine: inimesed hakkasid lugema raamatuid, ajalehti ja ajakirju. Tööstuslik pööre ja konkurentsi kasv tekitasid uue avaliku sektori – reklaami. Raadio, televisiooni ja Interneti arendamise tagajärjena on peaaegu iga elanik muutunud avaliku propaganda või reklaami eesmärgiks, olles ühe või teise publiku osa. Tekkis uus eriala – suhtekorraldus.
Spetsiifiline
Mõnikord sõltuvad publiku omadused olukorrast ja tingimustest, mida iseloomustavad üksikisikud, kellest publik koosneb. Mõnikord saab publikut sütitada/veenda ja nad lähevad kõneleja ideedega kaasa. Samuti erinevad publiku moodustanud grupid, mis tekivad kui kokku on tulnud eri sihtrühmadest inimesed.
Vahetu
Sihtrühm, mis koosneb isikutest, kes kuulavad kõnelejat näost-näkku, on kaasatud ja sekkuvad vahendamata. Otsese vaatajaskonna tagasiside mõõtmisel võib sõltuda kõne ajal ja pärast seda tehtud isiklikest intervjuudest, aplausist ja suulistest kommentaaridest.
Vahendatud
Erinevalt vahetutest sihtrühmadest koosnevad vahendatud vaatajaskonnad isikutest, kes tarbivad teksti eri ajal ja kohas kui kõneleja seda esitab. Vaatajaskonnad, kes tarbivad teksti või kõnesid televisiooni, raadio ja interneti kaudu, loetakse vahendatud vaatajaskondadeks, sest need meediumid eraldavad kõnelejat ja publikut. Sellised kõned on vaatajaskonnast füüsiliselt eemal ja sõnum on kontrollitud. Vahendatud sihtrühmade suuruse ja koostise mõistmine võib olla keeruline, sest raadiokuulajad või televaatajad võivad kõne ajal varieeruda. Vahendatud vaatajaskonna vastuvõtt ja tagasiside võib sõltuda arvamusküsitlustest ja hinnangutest ning veebisaidil esiletõstetud kommentaaridest ja foorumitest. Kehtib näiteks filmide, laulude jpm kohta. Sihtrühma mõõtmisele on spetsialiseerunud ettevõtted.
Teoreetiline (kujuteldav)
Publik, keda kujutatakse ette, et aidata kõnelejat kõne koostamisel, ettekandmisel või mõistmisel.
Kõneleja ise
Kui kõneleja sügavalt mõtiskleb, kahtleb ning arutleb oma ideede üle, võib öelda, et kõneleja adresseerib iseennast kui publikut või arutleb iseendaga. Teadlased Chaim Perelman ja L. Olbrechts-Tyeca kirjutavad oma raamatus "The New Rhetoric: A Treatise on Argumentation", et kõneleja on paremas positsioonis kui keegi teine, et testida oma argumentide väärtust. Kõneleja ise ei saa leida retoorika eesmärki. Sellegipoolest on ta publikutüüp, kes mitte ainult ei toimi eneseabi funktsioonina, vaid ka olemasolevate veenmisvahendite avastamise vahendina.
Universaalne
Universaalne publik on kujutletav publik, mis on kõneleja jaoks kui eetiline ja vaidlustatav test. See eeldab, et kõneleja kujutab ette publikut, mis koosneb erineva taustaga isikutest. Eesmärgiga näha, kuidas on tekst või kõne sisu sellele sihtrühmale meeltmööda. Universaalpubliku kontseptsioon on saanud kriitikat idealistliku mõju kohta, sest seda võib pidada takistuseks, et saavutada veenev mõju konkreetsete vaatajaskondadega. Siiski võib see olla kasulik kui eetiline juhend kõnelejale ja kui kriitiline tööriist lugejale või vaatajaskonnale.
Akupere linnus
Akupere linnus (ka Haagupere maalinn) asub Pärnumaal Tori vallas Niidu külas. Esimesed üleskirjutised sellest paigast pärinevad aastast 1253.
Publik
Ideaalne
Ideaalne publik on see, keda kõneleja kujutleb oma teksti loomisel. See sihtrühm, keda tahetakse suunata, veenda või mõjutada. Seda tüüpi vaatajaskond ei kujuta endast tingimata seda kõige vastuvõtlikumat, vaid tulevast spetsiifilist publikumi. Sellise vaatajaskonna kujutamine võimaldab sõnastada apellatsioone, mis tagavad edu tulevase konkreetse vaatajaskonnaga suhtlemisel. Ideaalse vaatajaskonna kaalumisel võib retoorik ette kujutada vahenduse, suuruse, demograafia ja jagatud uskumuste tulevasi tingimusi.
Akupere linnus
=Kirjeldus=
Tegemist on kõrgema kohaga soisel alal. Kuna muistisel puuduvad linnusele omapärased tehislikud vallid ning muud märgid, siis kuulub arheoloogiliselt pelgupaik-linnuse alla.
Publik
Võrgupublik
Interneti kaudu antakse igale inimesele võimalus osaleda eri viisil. Internet annab inimestele võimaluse kirjutada ja jõuda inimesteni, kes on huvitatud sellest, millest nad kirjutavad. Kui kirjutajad kirjutavad veebis, saavad nad moodustada kogukondi inimestega, kellega nad jagavad ühiseid huve. Sihtrühmad, milleni inimesed püüavad jõuda, võivad olla üldised või spetsiifilised, sõltuvalt sellest, mida kirjanik oma veebipostitustes arutab.
Lugejad peavad pidevalt jälgima, mida kirjutaja teeb, et olla kursis uusima teabega. Kirjutajad peavad leidma oma niši ja proovima töötada juba moodustunud kogukondadega. Lugejad saavad seejuures vastata ja anda kirjutistele tagasisidet. Internet loob võimaluse olla ühtaegu looja ja osa sihrühmast.
Publiku osalemine
Publiku osalust leiab tihti etendustest, kus lõhutakse neljandat seina. Näidete hulka kuuluvad traditsioonilised Briti pantomiimid, püstijalakomöödiad ja mitmesugused loomingulised lavastused nagu "Blue Man Group".
Publiku osalust kasutatakse ühe enam brändi alustamise ja brändi kaasamise vahendina. Üritades luua ja tugevdada sidet brändi ja selle tarbijate vahel, püüavad ettevõtted teha üritusi, mis kaasavad publiku. Tihti pakuvad organisatsioonid oma kaubamärgiga esemeid üritustel osalejatele, mis kaasavad publikud ning on ka just kui sündmuse suveniirid. Niimoodi loovad nad püsiva seose ürituse ja brändi vahel. Näiteks Pepsi kaasas publiku Super Bowl XLVIII poolaja vaatemängu, andes neile mütsid, mis tekitasid visuaalseid valgusefekte.
Läbi publiku osaluse on brändidel võimalik tarbijatelt tagasisidet saada. Ettevõtted, kes selliseid kogemusi pakuvad või otsivad, nimetavad seda "rahvahulga aktiveerimiseks".
Kuura
Kuura on kahe küla nimi Eestis:
Olev Soans
Olev Soans lõpetas 1941. aastal Pärnu kaubanduskeskkooli. Aastatel 1943–1944 oli ta mobiliseeritud Saksa sõjaväkke, seejärel töötas Järvakandis joonistusõpetajana. 1951. aastal lõpetas ta Eesti Riikliku Kunstiinstituudi.
Aastatel 1961–1989 töötas ta Kunstiinstituudis õppejõuna.
Olev Soansi loomingu hulgas on vabagraafikat, raamatugraafikat, plakateid, ning alates 1975. aastast infograafilised, sealhulgas ajaloolised ja kultuuriloolised maakaardid (piltkaardid). Ta viljeles oforti, kuivnõela, litograafiat, linoollõiget, puulõiget, serigraafiat ning võttis kasutusele uudse elektrograafilise sõeltrüki.
27. aprillil 2000 asutasid Eesti Rahvuskultuuri Fond, Keila Linnavalitsus ja Harjumaa Muuseum Olev Soansi mälestusfondi Keilast pärit kunstnike ja Keilaga seotud kunstiprojektide toetamiseks.
Isiklikku
Olev Soans oli abielus Therese Limbergiga. Alo Soans, Villu Soans ja Priidu Soans olid nende pojad ja Siiri Soans on nende tütar.
Olev Soans oli abielus Helvi Jürissoniga. Kerttu Soans on nende tütar.
Artjom Smirnov
Artjom Smirnov (vene keeles Артём Смирнов; sündinud 1985) on vene maletaja, rahvusvaheline meister (2005).
Smirnov on Peterburi maletaja. Peterburi 2019. aasta meistrivõistlustel tuli ta neljandaks. Ta on korduvalt võistelnud Eestis. Tegutseb ka maletreenerina.
Paul Kerese mälestusturniiridel
Tallinnas korraldataval Paul Kerese mälestusturniiril "Meenutades Paul Kerest" on Smirnov mänginud alates 2016. aastast. Jaanuaris 2016 sai ta kiirturniiril 178 osavõtja seas 44. koha, jaanuaris 2017 kiirturniiril 102 osavõtja seas 12. koha ja jaanuaris 2018 kiirturniiril 144 osavõtja seas 32 koha.
Jaanuaris 2019 sai Smirnov kiirturniiril 118 osavõtja seas 10. koha ja välkturniiril 58 osavõtja seas 10. koha. Jaanuaris 2020 kiirturniiril sai ta 99 osavõtja seas 22. koha.
Euroopa meistrivõistlustel
Detsembris 2019 osales Smirnov Tallinnas Euroopa meistrivõistlustel kiir- ja välkmales, kus sai välkturniiril 48. koha ja kiirturniiril 98. koha.
Pius X moodustatud piiskopkonnad
Paavst Pius X moodustatud piiskopkonnad Aafrikas, Aasias, Euroopas, Lõuna-Ameerikas, Põhja-Ameerikas ja Okeaanias.
Abdulino
Abdulino on linn Venemaal Orenburgi oblastis Baškortostani piiri lähedal.
Abdulinot on esmamainitud 1795. aastal. Linnaõigused sai 1923. aastal.
1. aprill
1. aprill on Gregoriuse kalendri 91. (liigaastal 92.) päev. Juliuse kalendri järgi 19. märts (1900–2099).
Johann Mahmastal
Johann Mahmastal ehk Johann Mahmastol (vene keeles Иоганн (Иоханнес) Адамович Махмасталь; 10. aprill 1891, Narva – 2. veebruar 1942, Bagarjak, Tšeljabinski oblast) oli Nõukogude Liidu diplomaatiline kuller.
1926. aastal lõi ta Läti territooriumil tagasi kallaletungi, kui täitis koos Theodor Nettega ametiülesandeid ning sai haavata.
Tema järgi kandis Narva Suur tänav aastani 1994. nime Mahmastali tänav.
Lämmastikusidumine
pisi|Inkubatsioonikambrid [[tsüanobakterid|tsüanobakterite proovidega, et hinnata nende bakterite lämmastikku siduva ensüümi (nitrogenaas) aktiivsust. Pilt on tehtud Teravmägedes Sassendaleni piirkonnas]] Lämmastikusidumine (ka lämmastiku sidumine, lämmastiku fikseerimine, lämmastiku seondamine) on keemiline protsess, mille tagajärjel atmosfääri suhteliselt inertne molekulaarne lämmastik (N2) muundatakse redutseeritud (näiteks ammoniaak) või oksüdeeritud (näiteks nitraat) vormiks.
Lämmastikusidumine toimub looduses peamiselt mikroorganismide (näiteks tsüano- ja asotobakterid), UV-kiirguse ja välgu kaasabil. Bioloogilise dilämmastiku muundamise saadus on ammoniaak. Abioloogilisel teel tekivad lämmastikoksiidid. Õhu lämmastikku seotakse ka inimtegevuse tagajärjel (ammoniaagi tööstuslik tootmine Haberi-Boschi protsessi abil) ja tahtmatult mitmesuguste põlemisprotsesside (näiteks automootor) teel.
Lämmastikusidumine on vajalik elu kestmiseks. Kõik biosfääri bioloogilised organismid vajavad elutegevuseks lämmastikku, kuna väga paljud asendamatud biomolekulid sisaldavad seda oma koostises. Lämmastik on üks neljast tähtsamast keemilisest elemendist, millest koosnevad elus rakkude molekulid, st moodustub elu. Olgugi et suur osa atmosfäärist koosneb lämmastikumolekulidest, pole need oma väga tugevast kolmiksidemest põhjustatud keemilise inertsuse tõttu enamikule elusorganismidele kättesaadavad. Kuigi lämmastikoksiide tekib ka eluta looduse protsessides välguenergia ja UV-kiirguse abil, on bioloogiline lämmastikusidumine väga oluline protsess. Suurem osa biosfääris vajaminevast lämmastikust seotakse bioloogilisel teel.
Biokeemiline olemus
Tüüpiline lämmastikusidumise keemiline reaktsioon, mida viivad läbi mikroorganismid nitrogenaasi vahendusel, on järgmine:
Tööstuslik lämmastikusidumine (Haberi-Boschi protsess) nõuab üsna kõrget temperatuuri ja rõhku, st eritingimusi, mille loomiseks kulub palju energiat. Bioloogilise lämmastikusidumise puhul teostab nitrogenaas sedavõrd efektiivselt katalüüsi, et reaktsioon toimub hariliku temperatuuri ja rõhuga mitmete vaheetappide kaupa, kasutades üksnes ATP-molekulide energiat. Ühe lämmastikumolekuli katalüüsireaktsiooniks kulub samuti rohkelt energiat: 16 ATP-molekuli, 16 veemolekuli, 8 elektroni ja 8 prootonit. Reaktsiooni saaduseks on 2 ammoniaagimolekuli, vesinikumolekul, 16 ATP-molekuli ja 16 fosfaatiooni. Teadaolevalt on kõikidel bioloogilistel lämmastikusidujatel samasuguse ehitusega ensüüm: nitrogenaas.
Nitrogenaasikompleks on tundlik hapnikumolekuli (O2) inaktiveerivale mõjule. Näiteks kaunviljad, mille juurtes olevate mügarbakterite abil toimub lämmastiku sidumine, hoiavad oma juuremügarikes hapnikumolekulide väga väikest kontsentratsiooni, sidudes need leghemoglobiiniga (hemoglobiiniga sarnane hapnikku siduv valk).
Finnmarksvidda
pisi Finnmarksvidda on platoo Skandinaavia poolsaarel Põhja-Norras, mis hõlmab umbes 36% Finnmargi maakonnast. Pindala on umbes 22 000 km². Platoo on 300–500 m kõrgune.
Finnmarksviddal asub Øvre Anarjóhka rahvuspark.
Sisemaal valitseb kontinentaalne kliima. Kárášjohkas on registreeritud Norra külmarekord –51,4 °C (1. jaanuaril 1886).
Merle Liivak
pisi|Merle Liivak Praks 2022. aasta Arvamusfestivalil Merle Liivak Praks (sündinud 2. septembril 1978 ) on eesti ajakirjanik.
Töökäik
Aastatel 2004–2009 oli ta eestikeelse ajakirja Cosmopolitan peatoimetaja, seejärel ajakirja Anne & Stiil peatoimetaja ning ajakirja Pere ja Kodu kolumnikirjutaja.
Kui septembris 2018 hakkas ilmuma ajakiri Ema, sai temast selle peatoimetaja.
Kahvliahvi kokakool
Merle Liivak lõi 2012. aastal koos teiste ärksate noorte emadega Kahvliahvi kokakooli, et vanemapuhkusel olles tegeleda teemaga, mis teda ennast lähedalt puudutab ja oluline tundub. Kahvliahvikeste lipukiri kõlab: “Lase laps kööki!”, mille mõte on innustada lapsevanemaid kaasama oma lapsi toidu valmistamisel, et väike inimene näeks, millest söök koosneb ja kuidas see valmib.
Kahvliahvi kokakoolis mõeldakse koos lastega välja mõnusaid menüüsid, katsetatakse isetegemist ja vahetatakse retsepte – nii sai alguse ka Kahvliahvi kokaraamatute sari. 2018. aastast ilmub "Kahvliahvide" retseptirubriik ka ajakirjas Ema.
Toiduteaduse saatesari "Magus molekul"
Septembris 2019 hakkas telekanal ETV2 tsüklite kaupa näitama laste teadussarja "Magus molekul", kus teadusköögis toimetavad ajakirjanikust pereema Merle Liivak ja teadlane Aigar Vaigu koos lastega. Igas saates õpitakse tegema üht maitsvat rooga, mille valmistamisega võiksid hakkama saada juba 5–10-aastased lapsed. Selle kõrvalt tehakse toiduainetega põnevaid teaduskatseid. Saatesari tunnistati 2020. aasta Eesti parimaks teaduse populariseerijaks kategoorias "Teaduse ja tehnoloogia populariseerimine audio-visuaalse ja elektroonilise meedia abil".
Kõik "Magusa molekuli" saated on tähtajatult järelvaadatavad.
Raadiosaated
2018.–2019. aastal juhtis Merle Liivak koos psühhoterapeut Katrin Saali Sauliga Vikerraadios "Peresaadet".
Isiklikku
Merle Liivak abiellus 1. oktoobril 2021 oma kauaaegse elukaaslase Hannes Praksiga. Neil on pojad Johann ja Kõu ning tütar Lumi. 2013. aastal kolis pere Tallinnast Viljandi lähistele maale.
2N7000
2N7000 on isoleeritud paisuga väljatransistor, mida kasutatakse nõrksignaali elektriahelates lülitina.
Hjalmar Mäe
Hjalmar Johann Mäe (24. oktoober, vkj 11. oktoober 1901 Tuhala, Vladimiri vald, Harjumaa – 10. aprill 1978 Graz, Austria) oli Eesti poliitik, Eesti Omavalitsuse juht Saksa okupatsiooni ajal aastatel 1941–1944.
Elulugu
Hjalmar Mäe sündis Mihkel Mäe ja Anna Maria Mäe (sündinud Oit) peres. Ta lõpetas Jakob Westholmi Gümnaasiumi Tallinnas. Oli Vabadussõja ajal Nõmme kaitseliidus jaoskonnaülem.
Hjalmar Mäe õppis Berliini ülikooli, Viini ülikooli ja Innsbrucki ülikooli filosoofiateaduskonnas ning Viini ülikooli ja Grazi ülikooli õigusteaduskonnas. Ta promoveeriti 1927. aastal Innsbruckis filosoofiadoktoriks (dr. phil.) geofüüsika alal ja 1930. aastal Grazis riigiteaduse doktoriks (dr. rer. pol.) põhiseadusõiguse alal. 1977. aastal hinnati teda Innsbrucki ülikooli loodusteaduskonna kulddiplomiga.
Avaldas 1921. aastal brošüüri „Ilmade ettekuulutamine“.
Spiromeeter
Spiromeeter on kopsumahu mõõtur. Spiromeetria on hingamisteede funktsionaalne uuring, mille käigus hinnatakse sisse- ja väljahingatava õhu mahtu ja kiirust.
Hjalmar Mäe
Elulugu
13.07.1921 tegi ta ettepaneku “Lennuväe Maalennu salga ülemale” „Aerologia obserwatorium” i moodustamiseks. Põhjalik projekt – eelarve, koosseis,  tegevuse kümme punkti. Kirja saatmist on taunitud, kuna on mööda mindud kohalikust juhist. “Teatage selle isandale, et….Sõjawäe kord ei luba mitte ilma otsekohese Ülema teadmiseta kõrgemate Ül. poole pöörata. Kui midagi selle sarnast peaks korduma, panen mehe peawahti.”
19. augustil 1921 esitas Mäe palve sõjaministrile ajateenistusest vabastamiseks seoses sooviga Berliini ülikooli õppima asuda.
Aastatel 1920–1921 töötas Mäe matemaatika ja füüsika õpetajana Lenderi tütarlastegümnaasiumis Tallinnas, 1921. aastal kosmograafia lektorina Tallinna kolledžis, aastatel 1923–1924 matemaatika ja füüsika õpetajana Rakvere Linna Tütarlaste Gümnaasiumis.
Aastatel 1929–1934 oli ta Nõmme linna nõunik ja koolivalitsuse juhataja, Nõmme Rahvaülikooli juhataja, Hariduse- ja Rahvamajaseltsi esimees, Kaitseliidu propagandapealik, Noorte Kotkaste vanem, Noorseppade vanem. Samal ajal oli ta ka Üleriikliku Eesti Raadioühingu esimees, ajakirja Raadio toimetaja ja Raadio Ringhäälingu programmikomitee liige.
1929. aastast oli H. Mäe Kaupmeeste, töösturite, majaomanike ja teiste eraomandust pooldajate erakonna liige ja kandidaat 1929. aasta Riigikogu valimistel. Nimetatud erakond ühines hiljem Rahvaerakonna, Kristliku Rahvaerakonna ja Tööerakonnaga Rahvuslikuks Keskerakonnaks. Mäe oli Rahvusliku Keskerakonna Harjumaa juhatuse liige ja kandidaat 1932. aasta Riigikogu valimistel.
Våleri vald
Våleri vald on kahe valla nimi Norras:
Hjalmar Mäe
Vabadussõjalaste liikumises
Mäe astus erakonnast välja protestiks rahvahääletusseaduse ja põhiseaduse rikkumise vastu Rahvusliku Keskerakonna juhi, riigivanem Jaan Tõnissoni poolt. Samal päeval sai temast Eesti Vabadussõjalaste Liidu propagandajuht.
Mäe vabanes 1938. aasta amnestiaseaduse alusel. Aastatel 1938–1940 oli ta kaubandusühingu "Dr. Hjalmar Mäe & Ko" omanik.
Eesti Vabastamise Komitee esimehena
Hjalmar Mäe põgenes baltisakslaste järelümberasujana võltsitud dokumente kasutades 1941. aastal Saksamaale. 1941. aasta mai algul sõitis Mäe Helsingisse, kus moodustas Eesti Vabastamise Komitee, mille esimeheks ta ka valiti. EVK määras ta Ajutise Valitsuse peaministriks põhiseadusliku korra taastamiseni Eestis. Juuni alguses pöördus ta Saksamaale tagasi.
22. juunil 1941 esitas Mäe Eesti Vabastamise Komitee esimehe ja Ajutise Valitsuse peaministrina Saksamaa riigikantslerile kaks märgukirja. Esimesega määras ta Eesti Vabariigi saadikuks Berliini vahepeal surnud saadiku Rudolf Möllersoni asemele dr Aleksander Massakase ning palus diplomaatiliste suhete taastamist Eesti Vabariigi ja Saksa riigi vahel; teise märgukirjaga teatas, et Eesti sõdurid on sunniviisil värvatud Punaarmeesse ning palus neid Saksa vägedele vangilangemisel või Saksa rindest ületulekul mitte sõjavangideks lugeda, vaid vabaks lasta ning võimaldada nende tagasipöördumist kodumaale.
Eesti Omavalitsuse juhina
pisi|Omakaitse paraad Vabaduse platsil 1944. aastal. Vasakul Eesti Omavalitsuse juht Hjalmar Mäe
Saksamaa-Nõukogude Liidu sõja puhkemise järel nimetati Hjalmar Mäe Saksa riigi nõuandjaks Eesti küsimustes.
Pärast Eesti okupeerimist Saksa vägede poolt andis Põhjarinde Väegrupi Nord tagala ülemjuhataja, jalaväekindral Franz von Roques, 15. septembril 1941 volituse Eesti Omavalitsusele (Estnische Selbstverwaltung), mille koosseisus allusid Hjalmar Mäele "isikuküsimused, kultuur, haridus, propaganda, kohus".
Saksa tsiviilvalitsuse – Eesti kindralkomissariaadi – tegevus Eestis lõpetati 18. septembril 1944. Nõukogude vägede sissetungimisel lahkus Mäe laevaga Danzigi ning hiljem sealt edasi Austriasse.
Hjalmar Mäe oli Rahvusvahelise Komitee Ida-Preisimaal Toimunud Bolševistlike Roimade Uurimiseks esimees.
Tegevus aastatel 1945–1978
USA vägede sissetungimisel Saksamaale 1945. aasta mais sõitis Mäe kindral George Pattoni peakorterisse Bambergis, kus esitas märgukirjad nõudega tagada Saksamaal ja Austrias elavate eestlaste kaitse ja mitteväljaandmine Nõukogude Liidule ning eesti sõdurite mittejälitamine lääneliitlaste poolt, kuna sõdurid olid tema, Hjalmar Mäe, korraldusel sundmobiliseeritud ja ametnikud täitsid vaid tema määrusi ja korraldusi ning mõlema eest vastutab seepärast tema üksi. Kindral Pattoni staap võttis tema märgukirjad vastu, Mäe ise aga vahistati. Ta oli sõjavangilaagris Freisingis, Moosburgis, Darmstadtis ja Ludwigsburgis ning vabanes 1947. aasta alguses.
Nürnbergi protsessil ei esitatud Mäele ühtegi süüdistust, teda kuulati üle tunnistajana.
Aastatel 1948–1978 elas ja töötas Mäe Austrias: alguses ajakirjanikuna (1948–1954), seejärel Omavalitsuste Liidu konsultandina (1954–1958) ja ametnikuna Steiermargi liidumaa valitsuses (1958–1969). 1970. aastast oli ta pensionil, kuid tegutses ajakirjaniku ja publitsistina. Elu viimastel aastatel pani ta kirja oma mälestused, mis ilmusid trükis 15 aastat pärast Mäe surma.
Eesti Rahvuslaste Kogu Austraalias auliige.
Hinnangud
Inimsusevastaste Kuritegude Uurimise Eesti Rahvusvahelise Komisjoni hinnangul oli Hjalmar Mäe Eesti Omavalitsuse kõrgemasse juhtkonda kuuluvana koos Saksa ametiasutustega vastutav Saksa okupatsiooni ajal Eestis toime pandud kriminaalsete tegude eest ning kaudselt vastutav ka Saksa okupatsiooni ajal vabatahtlikest moodustatud sõjaliste üksuste ja politseipataljonide tegude eest väljaspool Eesti piire.
Isiklikku
Hjalmar Mäe abiellus 29. detsembril 1938 Nõmme Rahu kirikus Erika Uhlbergiga.
Vaenlane ei maga
"Vaenlane ei maga" on ansambli Vennaskond album, mis ilmus 1993. aastal. Album on välja antud ainult kassetina.
3000 meetri takistusjooks
3000 meetri takistusjooks on kergejõustiku ala.
Mehed
1900. aasta OM-il oli kavas kaks takistusjooksu distantsi (2500 m ja 4000 m). 1904. aastal oli kavas 2500 m takistusjooks. 1908. aastal oli distantsi pikkus 3200 m.
Pius X kanoniseeritud pühakud
Paavst Pius X kanoniseeris 30 isikut ja kuulutas õndsaks 92 isikut.
Rocky
"Rocky" on 1976. aastal esilinastunud Ameerika Ühendriikide spordidraama, mille peaosas mängib Sylvester Stallone (Rocky). Film räägib loo harimatust, kuid heasüdamlikust itaalia-ameerika poksijast Rocky Balboast, kes teenib elatist võlanõudjana ning poksimisega Philadelphia slummides. Rocky saab võimaluse võistelda poksi raskekaalu maailmameistritiitli peale. Filmis teevad kaasa ka Talia Shire (Adrian), Burt Young (Adriani vend Paulie), Burgess Meredith (Rocky treener Mickey Goldmill) ja Carl Weathers (valitsev tšempion Apollo Creed).
Film teenis miljoni-dollarise eelarvega 225 miljonit dollarit kassatulu, saades enimteeninud filmiks aastal 1976. Film pälvis kriitikute seas kõrget tunnustust ning Stallone hakkas tõusma filmimaailma staariks. Film nomineeriti kümnele Oscarile, võites nendest kolm. Filmi peetakse läbi aegade üheks parimaks spordifilmiks.
Filmile on järgnenud mitu järge: "Rocky II" (1979), "Rocky III" (1982), "Rocky IV" (1985), "Rocky V" (1990), "Rocky Balboa" (2006), "Creed" (2015) ja "Creed II" (2018). Stallone mängis kõigis kaheksas filmis.
Vladimir Turtšinski
thumb|
Vladimir Jevgenjevitš Turtšinski (vene keeles Владимир Евгеньевич Турчинский; 28. september 1963 Moskva – 16. detsember 2009 Noginski rajoon, Moskva oblast) oli vene tele- ja raadiosaatejuht, näitleja, sportlane ja ettevõtja.
Theodor Schwann
Theodor Ambrose Hubert Schwann [švan] (7. detsember 1810 Neuss – 11. jaanuar 1882 Köln) oli Saksa anatoom ja füsioloog, rakuteooria loojaid ja sõnastaja. Avastas maonõre pepsiini ja pärmseened.
AF107
AF107on P-N-P bipolaartransistor, mida kasutatakse kõrgesageduse elektriahelates lüliti või võimendina. Esimesena ilmunud 1960 Euroopas.
Hans-Georg Gadamer
pisi|Hans-Georg Gadamer (umbes 2000) pisi|Hans-Georg Gadamer
Hans-Georg Gadamer (11. veebruar 1900 Marburg – 13. märts 2002 Heidelberg) oli saksa filosoof. Tema tuntuim teos on 1960. aastal ilmunud "Tõde ja meetod" ("Wahrheit und Methode"), mis on filosoofilises hermeneutikas alustrajav.
Ta kirjeldas tõe ja teaduse suhteid.
Elu ja tegevus
pisi| Mälestustahvel Wrocławis Johannes Gadamerile, 1902–1919 Breslau ülikooli frarmatseutikainstituudi direktorile, Breslau ülikooli toksikoloogia professorile, ja Hans-Georg Gadamer, ''20. sajandi olulisele filosoofile, 1993 Wrocławi ülikooli audoktoriks nimmetatule, Wrocław 2003
Perekond ja promoveerumine
Hans-Georg Gadameri vanaisa Oskar Gadamer oli ettevõtja Dittersbachis Waldenburgi lähedal Alam-Sileesias, tema isa Johannes Gadamer oli farmatseut ja keemik. Aastal 1902 kutsuti Johannes Gadamer Breslau ülikooli farmatseutilise keemia korraliseks professoriks ja jäi sellele ametikohale 1919. aastani. Tema esimene abikaasa (aastatel 1897–1904) oli Johanna Gadamer, snd Gewiese, müürsepp- ja puuseppmeister Hugo Gewiese ja tema abikaasa Adele Beckeri tütar, Hans-Georg Gadameri ema, kes 1904 suri. Aastast 1905 oli Johannes Gadamer abielus Hedwig Gadameriga, snd Hellich, kaevandusdirektor Erich Hellichi ja tema abikaasa Ida Ehlerti tütrega. Hans-Georg Gadameri onu oli maanõunik Georg Gewiese.
Hans-Georg Gadamer kasvas üles Breslaus ja sooritas seal küpsuseksamid. Seejärel õppis ta germanistikat, ajalugu, kunstiajalugu, filosoofiat ja pedagoogikat Breslau ülikoolis, Marburgi ülikoolis ja Müncheni ülikoolis. Üks tema õppejõude oli Richard Hönigswald. Aastal 1919 jätkas ta õpinguid Marburgi ülikoolis. Seal promoveerus ta 1922 Paul Natorpi ja Nicolai Hartmanni juhendamisel doktoritööga "Das Wesen der Lust nach den platonischen Dialogen" ("Lõbu olemus Platoni dialoogide järgi").
Edmund Husserl, Martin Heidegger, Paul Friedländer
pisi|Heideggeri "hütt" Todtnaubergi kohal Alates 1923. aastast käis Gadamer Edmund Husserli ja Martin Heideggeri loengutel Freiburgi ülikoolis ja suvel Heideggeri "hütis" Todtnaubergis. Kohtumisest Heideggeriga sai Gadameri jaoks "liiga varajase enesekindluse täielik vapustus". Aasta hiljem, 1924. aastal, hakkas Gadamer õppima Paul Friedländeri juures klassikalist filoloogiat, sest tal oli "tunne, et" ta on "selle mõtleja [Heideggeri] üleolekust lihtsalt rõhutud, kui ma i leidnud oma pinda millel ma seisaksin võib-olla kindlamalt kui see võimas mõtleja ise". Aastal 1927 sooritas Gadamer õppejõu riigieksami.
Habiliteerumine Marburgi ülikoolis
Aastal 1929 habiliteerus Gadamer Heideggeri ja Friedländeri juhendamisel Marburgi ülikoolis filosoofia alal ja temast sai Marburgi ülikooli eradotsent. Tema habilitatsioonitöö pealkiri oli "Platoni dialektiline eetika. Tõlgendusi "Philebose" kohta. Aastal 1931 avaldati tema töö Saksa Teaduse Hädakogukonna (Notgemeinschaft der Deutschen Wissenschaft) rahastusel. . Pärast Pariisis viibimist 1933 avaldas ta 1934 töö "Plato und die Dichter" ("Platon ja luuletajad"), millega tal õnnestus läbimurre Platoni "Politeia" tõlgendamises. Selles töös on näha Gadameri hermeneutika esimesed, väga selged alged, ja töö annab tunnistust ebakriitilisest, pigem apoliitilisest suhtumisest rahvussotsialismisse.
Rahvussotsialismi aeg
Augustis 1933 sai Gadamerist Rahvussotsialistliku Õpetajate Liidu liige. 11. novembril 1933 kirjutas ta alla õppejõudude truudusvandele (Bekenntnis der Professoren an den deutschen Universitäten und Hochschulen zu Adolf Hitler und dem nationalsozialistischen Staat). Õppeaastal 1934/35 sai Gadamer Kieli ülikoois vakantsele õppetooli hoidjaks; õppetool oli vabanenud, kui Richard Kronerilt oli juudi päritolu tõttu õpetamisõigus ära võetud. Oktoobris 1935 osales Gadamer vabatahtlikult Rahvussotsialistliku Saksa Õppejõudude Liidu õppejõudude laagris Weichselmündes Danzigi lähedal. Pärast seda sai ta 1937 Marburgi ülikoolos ajutise erakorralise professori ametikoha, mida talle varem polnud antud, kuigi tavalised kuus aastat eradotsendina olid tal juba täis. Gadamer sai nüüd õppetooli hoidjaks Marburgi ülikoolis õppetoolil, mis oli vabanenud Erich Frankist, kellelt oli samuti juudi päritolu tõttu õpetamisõigus ära võetud. Kaks aastat hiljem sai ta kutse Leipzigi ülikooli, kus ta pärast õppetooli hoidjaks olemist 1938/39 kutsuti  Arnold Gehleni järeltulijana 1939 Leipzigi ülikooli korraliseks professoriks ja filosoofiainstituudi direktoriks. SD liigitas Gadameri maailmavaatelises hinnangus "SD toimikutes filosoofiaprofessorite koht" SS-i seisukohast suhtumises rahvussotsialismisse indiferentseks. Teise maailmasõja ajal tegi Gadamer kaastööd rahvussotsialistlikule projektile "Vaimuteaduste sõjapanus". Gadamer oli küll rahvussotsialismisse mässitud, kuid hoidus end rahvussotsialismi ajal liiga palju eksponeerimast.
Esimesed aastad pärast teist maailmasõda
Pärast sõda sai Hans-Georg Gadamerist 1945 Leipzigi ülikooli filosoofiateaduskonna dekaan ja hiljem 1947. aastani rektor. Kui lootused demokraatlikule arengule Nõukogude okupatsioonitsoonis olid purunenud, otsis Gadamer aktiivselt kohta mõnes lääne tsoonis. 14. augustil teatas ta tagasiastumisest rektoriametist 1. oktoobril ning sai sellel päeval koha Frankfurdi ülikoolis, algul õppetooli hoidjana, 1. juulist 1948 korralise professorina. Kui ta läks Leipzigisse tagasi ametit üle andma, siis ta arreteeriti pealekaebuse põhjal ja üks Nõukogude ohvitser kuulas ta üle, kuid ta lasti jälle vabaks. Aastal 1949 kutsuti ta Heidelbergi ülikooli Karl Jaspersi järeltulijaks.
Helmut Kuhni ja Karl Löwithi tagasitulek Saksamaale
Gadamer asutas 1953 koos Helmut Kuhniga ajakirja Philosophische Rundschau. Samal aastal tuli Karl Löwith, kes oli 1934 juudi päritolu tõttu Saksamaalt emigreerinud, Gadameri vahendusel tagasi ja sai kutse Heidelbergi ülikooli. Aastal 1951 sai Gadamerist Heidelbergi Teaduste Akadeemia liige. Aastal 1960 avaldas ta raamatu "Tõde ja meetod" ("Wahrheit und Methode").
Tunnustus
Ta on valitud ka Humanitaaruuringute Akadeemia (Moskva) liikmeks.
Perthi leping
Perthi leping sõlmiti 1266. aastal Perthis Šotimaa ja Norra vahel ning see lõpetas sõjalise konflikti Hebriidide ja Mani saare üle. Lepingu sõlmimise ajal valitses Norrat Magnus Lagabøte ja Šotimaad Alexander III.
Ajalooline taust
Hebriidid ja Man olid kuulunud norralastele juba sajandeid. Ametlikult läksid need Norra valdusse 1098. aastal mil Šotimaa kuningas Edgar need Magnus Paljasjalale andis.
Saared tekitasid pidevalt pingeid Norra ja Šotimaa vahel ning korduvalt jõuti ka sõjalise konfliktini. 1263. aastal toimus Largsi lahing, mille norralased kaotasid.
Leping
Perthi lepingu järgi läksid Hebriidid ja Mani saar Šotimaa kontrolli alla. Norra sai vastutasuks korraga 4000 marka hõbedat ning lisaks pidi Šotimaa tasuma igal aastal veel 100 marka (maksmine lõppes 14. sajandil). Samuti tunnistas Šotimaa Norra ülemvõimu Orkney ja Shetlandi saartel.
Perthi lepingut uuendati 1312. aastal, mil Norrat valitses Håkon V Magnusson ja Šotimaad Robert I.
Ural SSV-33
Ural SSV-33 (NATO Kapusta-klass) oli tuumaenergial töötav Nõukogude Liidu luurelaev. Oli maailma suurim luurelaev.
Kirjeldus
Ural SSV-33 kere ja jõuseadmed olid analoogsed Kirov-klassi ristleja omadega.
Tohutu hulga Ameerika ballistiliste rakettide starte puudutavate luureandmete kogumiseks oli vaja tolleaegse arusaama järgi seninägematu võimsusega elektroonikat. Selle loomisega, Urali jaoks, tegeles üheaegselt 18 Nõukogude Liidu ministeeriumi kõigi oma konstrueerimisbüroode ja uurimisinstituutidega. Unikaalse laeva varustamisega spetsaparatuuriga tegeles spetsiaalselt selleks loodud Leningradi tootmis-tehniline ettevõte.
Seda, mis sellest asjast kokkuvõttes sai, nimetati laeval paiknevaks jälgimissüsteemiks Korall. Selle aluseks oli seitse võimsaimat raadioelektroonilist kompleksi. Saadud informatsiooni töötlemiseks monteeriti Uralile oma aja kohta unikaalne arvutuskompleks, mis koosnes mitmest arvutist ЕС-1046 ja Elbrus. Nende abil oli võimalik välja arvutada ükskõik millise kosmilist päritolu objekti iseloomu kaugusel kuni 1500 km. Peale selle kuulus luureaparatuuri kompleksi "fotoaparaat" objektiivi diameetriga ligi 1,5 meetrit. Spetsialistid kinnitavad, et Urali meeskond oli suuteline ballistilise raketi mootorigaaside koostise järgi määrama nende kütuse koostise saladusi.
Hüppekiht
Hüppekiht on suhteliselt sügavate veekogude (järved, mered jne) veekiht, enamasti õhuke, kus vee füüsikalised ja/või keemilised omadused kiiresti muutuvad.
SGP30N60
SGP30N60 on IGBT transistor, mida kasutatakse kõrgevoolu elektriahelates lülitina.
Ural SSV-33
Kirjeldus
Sõja puhul pidi laev olema suuteline ookeanil ka enda eest seisma. Selleks sai ta suurtükid, mis oma tulejõu poolest vastasid ligikaudu miiniristleja tasemele. Nii vööris kui ka ahtris asus 76 mm suurtükiseade. Lisaks oli relvastuses veel:
Lahinguvarust pidi jätkuma minimaalselt 20-minutiliseks lahinguks. Ahtris paiknevas lennuangaaris paiknes helikopter Ka-32. Tuumajõuallikas võimaldas laeval piiramatu aja liikuda kiirusel üle 20 sõlme tunnis.
Juhtima pidi seda imelaeva ligi 1000 liikmega meeskond, kellest enam kui 400 olid ohvitserid ja mitšmanid. Luurekompleksi personal jagunes kuueks spetsteenistuseks. Meremeeste puhkamiseks pikal mereretkel oli Uralil ette nähtud suitsetamissalong, piljardituba, spordi- ja kinosaalid, loodusesalong, mänguautomaadid, kaks sauna ja bassein. Mõistagi oli kogu selle tehnilise suurejoonelisuse mahutamiseks vaja tohutute mõõtmetega laevakorpust. Selline ka tehti, aluseks võeti raketiristleja Projekt 1144 Kirov konstruktsioon. Tulemuseks oli laev pikkusega, mis oli võrreldav kahe jalgpalliväljakuga, kõrgus kiilust mastitipuni ulatus aga 28-korruselise maja kõrguseni.
Ajalugu
Balti tehases pandi Urali kiil maha 1981. aasta suvel, vette lasti laev aga 1983. aastal. 1989. aastal arvati laev NSV Liidu sõjalaevastiku koosseisu. Ning suundus seejärel kohe esimese järgu kapteni Ilja Keškovi juhtimisel kahekuusele retkele oma alalisse baseerumiskohta Vaiksel ookeanil. Retkel saatis laeva varjatult mitmeotstarbeline tuumaallveelaev. Ja samuti suurearvuliselt NATO riikide lennukeid ja laevu, keda vaevas kõiki küsimus- milleks küll venelastele selline gigant kosmoseantennidega.
Laeva meeskonna seas liikus kuulujutt, et aatomigigandi Ural saatusele avaldab vahetut mõju seos projekti nime Titan ja selle välja töötanud firma KB Aisberg (Айсберг 'jäämägi') vahel. Kõik muutus veelgi hullemaks, kui Ural saabus oma baasi Fokinos (kuni 1980. aastani Tihhookeansk, mida meremehed kutsuvad ka Tihhas).
Keegi ei osanud arvatagi, et kallihinnalise laeva esimene reis jääb ühtlasi ka viimaseks. Kaikohta laevale polnud ette valmistatud. Nagu ei valmistatud neid ette ka rasketele lennukikandevõimega ristlejatele Minsk ja Novorossiisk. Seepärast oli maa pealt laevale nii kütuse, auru, vee ja elektrienergia andmine võimatu, ning laevade diiselgeneraatorid ja katlad töötasid peatumatult, kulutades kallihinnalist motoressurssi, mille kulutamine oli ette nähtud vaid reisidel. Pole imeks panna, et need ristlejad "sõid" põhimõtteliselt end ise ära ning kanti maha juba ammu enne ettenähtud aega.
Nüüd ootas samasugune saatus ka Urali. Ka tema seisis suurema osa ajast Streloki lahes poide küljes. 1990. aasta suvel puhkes luurelaeval tulekahju, mis viis rivist välja ahtris paikneva mootorisektsiooni. Maha põlesid elektrikaablid, mis tulid ahtrikatlast. Üle aasta toimus laeva energiaga varustamine vaid vöörimasinast, seejärel põles maha ka see. Seejärel andsid kogu energia laevale vaid avarii-diiselgeneraatorid. Raha remondiks ei olnud. Laeva komandör esimese järgu kapten Keškov kirjutas meeleheites isegi avaliku kirja Boriss Jeltsinile. Nagu arvata oligi, ei raha remondiks ega vastust oma kirjale ei jõudnud komandör ära oodata.
Pärast rohkeid õnnetusi lülitati 1992. aastal laeva reaktorid välja. Laev pandi eraldi kai äärde ning muudeti seninähtamatu suurusega ohvitseride ühiselamuks. Seetõttu hakkasid kohalikud laeva mürgiselt "kajutikandjaks" (каютоносец) kutsuma. Lühendit "SSV" (ССВ – специальный спальный вагон) tõlgendati aga "spetsiaalse magamisvagunina".
2010. aastal saadeti tuumajõul liikuv luurelaev Ural Kaug-Ida tehasesse Zvezda utiliseerimisele.
Hüppekiht
Hüppekiht on näiteks termokliin, kus temperatuur võrreldes muu veemassiiviga hoopis järsemini muutub.
Harppauskerros
Kordeballett
pisi|Kordeballett juhib tähelepanu balletisolistile ja moodustab tausta Kordeballett (prantsuse keeles corps de ballet) on balletis rühmatantsu tantsivate tantsijate rühm.
Glossario della danza classica
Võluri tagasitulek
"Võluri tagasitulek" on ansambli Vennaskond album, mis ilmus 1994. aastal.
Salme
Salme võib olla
Mikrotoom
pisi|[[Krüostaat-mikrotoom]] pisi|1770. aastate mikrotoomi joonis Mikrotoom on peenmehaanikaseade õhukeste lõikude valmistamiseks mikroskoopilise uurimise jaoks (mikroskoobipreparaadid).
Petlemm
Petlemm (araabia بيت لحم 'liha maja'; heebrea בֵּית־לֶחֶם 'leiva maja') on linn Jordani Läänekaldal umbes 10 km Jeruusalemmast lõuna pool.
1995. aastast on linn Palestiina omavalitsuse kontrolli all.
2010. aastast on Haapsalu Petlemma sõpruslinn.
Bulgaaria Sotsialistlik Partei
Bulgaaria Sotsialistlik Partei (bulgaaria Българска социалистическа партия; BSP) on erakond Bulgaarias, Bulgaaria Kommunistliku Partei õigusjärglane. See moodustati aastal 1990, kui kommunistlik partei loobus marksismist-leninismist. Kõige suurem toetus on parteil maapiirkondades.
Partei kuulub valimisliitu Koalitsioon Bulgaaria Eest, mis sai 2001. aasta parlamendivalimistel 48 kohta Rahvuskogus (Narodno Sabranie) 240 kohast (partei kogus 17,1% häältest). 2005. aasta parlamendivalimistel sai koalitsioon Bulgaaria eest, kuhu kuulus ka Bulgaaria Sotsialistlik Partei, 82 kohta. 2017. aasta parlamendivalimistel sai partei 80 kohta.
Nuuskpiiritus
pisi|18. sajandi Prantsusmaalt pärit nuuskpiirituse pudel, mida kasutati hambaarsti patsientide operatsiooni järgseks äratamiseks Nuuskpiiritus ehk ammoniaagilahus on ammoniaagi (NH3) 5-protsendiline vesilahus, mida enamjaolt kasutatakse inimeste teadvusele toomiseks. See on väga iseloomuliku terava lõhnaga, kuid värvuseta.
Kõrgema ammoniaagisisaldusega vesilahus on tuntud kui salmiaakpiiritus ning seda kasutatakse majapidamises lahusti ja puhastusvahendina. Tööstuslikult kasutatakse värvides, puidu toonimiseks, aga ka happesuse regulaatorina (E527) toiduainetööstuses ja soojusjõumasinates.
Kirkebygda
Kirkebygda ('kirikuküla') on kahe vallakeskuse nimi Norras:
Yllästunturi
thumb|200px|Gondellift viib Yllästunturile Yllästunturi on tundur Soomes Lapi maakonnas Kolari vallas.