cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Serbia tsaaririik
1346–1348
Serblaste ja kreeklaste tsaar (1346–1355) Stefan Uroš IV Dušan kahekordistas oma endise kuningriigi suuruse, hõivates Bütsantsi arvelt territooriume lõunas, kagus ja idas. Tema ajal omas Serbia osi tänapäevasest Bosniast ja Hertsegoviinast, Morava Serbiast, Kosovost, Zetast, tänapäeva Makedooniast, tänapäeva Albaaniast ja poolt tänapäeva Kreekast, ja Bulgaaria oli selle vasall. Ta ei võidelnud ühte välilahingut, selle asemel võitis ta oma riigi linnu piirates. Stefan Uroš IV Dušan kohustus sõdima Bütsantsi vastu, mis mõjutatuna Neljanda ristisõja võitudest oli püüe vältida olukorra halvenemist. Stefan Uroš IV Dušan hõivas kiiresti Tessaalia, Albaania, Epeirose ja enamuse Makedooniast. Pärast keisri piiramist Salonikis aastal 1340 saavutas ta lepingu, mis kindlustas Serbia suveräniteedi piirkondade üle, mis ulatusid Doonaust Kórinthose laheni, Aadria merest Maritsa jõeni ja kogu Bulgaaria kuni Adrianoopoli ümbruseni. Bulgaaria ei olnud taastunud kaotusest serblastele Velbuždi lahingus ja Bulgaaria tsaar, kelle õde hiljem Dušaniga abiellus, muutus tema vasalliks, Teine Bulgaaria tsaaririik oli aastatel 1331–1365 Serbia vasallriik.
1346. aastal kroonis Stefan Uroš IV Dušan end Skopjes serblaste ja kreeklaste tsaariks ja Stefan Uroš IV Dušan valitses seega kogu Balkani poolsaart, ainult Lõuna-Kreeka, Saloniki ja Traakia pääsesid tema võimu alt. Stefan Uroš IV Dušan valitses serblaste ja kreeklaste impeeriiumit Skopjest, Serbia osa andis ta valitsemiseks (1346–1355) oma pojale Stefan Urošile Prizrenis. Stefan Uroš IV Dušan andis varjupaiga endisele Bütsantsi regendile Ioannes VI Kantakouzenosele, kes mässas Bütsantsi valitsuse vastu ja nõustus liidulepinguga. pisi|Serbia tsaaririik, 1355
Marss Konstantinoopoli peale ja Dušani surm
1355. aastal alustas Stefan Uroš IV Dušan sõjalisi ettevalmistusi ja kogus 80 000-mehelise armee, selle aja kohta tohutu arv. Stefan Uroš IV Dušan marssis Konstantinoopoli peale. Pärast Adrianoopoli vallutamist vihases lahingus oli Serbia armee lähedal oma eesmärgile, Konstantinoopolile, mis paiknes umbes 65 km kaugusel idas, kui 1355. aastal Stefan Uroš IV Dušan 46 aasta vanusena äkitselt tundmatusse haigusesse suri. Dušani ekspeditsioon lõppes koos temaga ja armee taganes koos mehe surnukehaga, kes ülendas Serbia suurriigiks.
Stefan Uroš V valitsemine
Dušani järglaseks Serbia kuninga ja serblaste ja kreeklaste tsaarina (1355–1371) sai tema poeg Stefan Uroš V Väeti (Nemanjić), Serbia tsaaririik langes aeglaselt feodaalsesse anarhiasse. Kombinatsioon äkilisest vallutusest, tagurpidi haldusest ja suutmatusest kindlustada valdusi viis riigi killustumiseni.
Seda perioodi tähistab uue ohu tõus: Osmani-türklaste sultanaat laienes järk-järgult Aasiast Euroopasse ning vallutas esmalt Bütsantsi Traakia ja siis teised Balkaniriigid. Olles liiga asjatundmatu oma isa loodud suurriigi säilitamisel, ei saanud Stefan Uroš V tõrjuda välisvaenlaste rünnakuid, ega võidelda oma aadli iseseisvuspüüete vastu.
Tagajärjed ja pärand
pisi|vasakul|[[Osmanite riik|Osmanite riigi laienemine, sultan Murad I (1361–1389) valitsemisajal]]
Marija Hitrikova
Marija Hitrikova (ukraina keeles Марія Володимирівна Хитрикова, vene keeles Мария Владимировна Хитрикова; 28. juuli 1990 Dnipropetrovsk (Dnipro) – 2. märts 2012 Elbrus ) oli Ukraina alpinist ja skyrunning 'u tippsportlane. Ta oli alpinismi imelaps. 21-aastaselt oli ta mägironijana tõusnud kahe üle 8000 m kõrguse mäe tippu.
Serbia tsaaririik
Tagajärjed ja pärand
Aastal 1402 ütles ta lahti Osmanite ülemvõimust ja hakkas Ungari liitlaseks; järgnevaid aastaid iseloomustas Osmanite ja Ungari võimuvõitlus Serbia despootkonna territooriumi üle. Aastal 1453 vallutasid Osmanid Konstantinoopoli ja aastal 1458 võeti Ateena. Aastal 1459 Serbia despootkond annekteeriti, samuti Morea despootkond Kreekas aasta hiljem.
Marija Hitrikova
Skyrunning 'us on ta tulnud aastatel 2009–2010 Elbruse nõlvadel peetud kolmel rahvusvahelistel võistlusel esikolmikusse.
Serbia tsaaririik
Tagajärjed ja pärand
Serbia langusega algas ränne põhjasuunas. Serblased hakkasid võõrvägedes palgasõduriteks ja võitlesid mitteregulaarsetes miilitsa- ja sissiüksustes (haidukid ja uskokid) Balkanil (Habsburgide monarhia), samas teised ühinesid husaaride, seimenite, stratiootide jne.
Marija Hitrikova
2012. aastal oli ta Dniprovski rahvusülikooli 4. kursuse üliõpilane.
Serbia tsaaririik
Tagajärjed ja pärand
Jovan Nenad, Serbia väejuht Ungari teenistuses, kuulutas end aastal 1527 tsaariks, valitsedes piirkonda Pannoonia tasandiku lõunaosa.
Sõjandus
pisi|150px|Serbia keskaegne turvis
Marija Hitrikova
Alpinism
Ta hakkas mägironimist harrastama väga noorelt. 12-aastaselt ronis ta Elbruse nõlval, 16-aastaselt jõudis ta seitsmetuhandelise Lenini tippu.
22. juulil 2011 tõusis ta koos Poola alpinisti Aleksandra Dzikiga Gasherbrum II (8034 m) tippu. Mõlema noore naismägironija karjääri jooksul oli see esimene kaheksatuhandeline. Samal aastal tõusis ta veel teiselegi Gasherbrumi mäemassiivis asuvale kaheksatuhandelisele. Mõlemad tipputõusud sooritas 21-aastane alpinist lisahapnikku kasutamata. Selle saavutuse eest nomineeriti ta 2011. aastal Venemaa alpinismiauhinna Terasingel saamiseks (auhinna saajate ringi kuuluvad SRÜ riikide alpinistid).
Ta oli meistrikandidaat alpinismis.
Hukkumine
2012. aasta veebruaris-märtsis tegutses ta mägigiidina Elbrusel. Ta oli kolmest alpinistist koosneva grupi tõusujuht. 2. märtsil tipult laskumisel halvenenud ilmaoludes eksis grupp õigelt teelt ja jäi kadunuks 5200 meetri kõrgusel. Üks grupi liige õnnestus päästjatel elusalt alla tuua ööpäev hiljem. Marija Hitrikova surnukeha leiti hiljem 4700 meetri kõrguselt.
Isiklikku
Ka tema vanemad on alpinistid. Isa Vladimir Hitrikov võttis osa 1990. aastal NSV Liidu Lhotse ekspeditsioonist, ema Jelena Hitrikova on tõusnud kahele seitsmetuhandelisele.
New York Stock Exchange Building
New York Stock Exchange Building (eesti keeles New Yorgi börsihoone) on 23-korruseline ehitis, mis asub New Yorgis Financial Districti naabruskonnas. See majutab New Yorgi börsi. See piirneb tänavatega New Street, Wall Street ja Broad Street. Selle mälestisväärsus on maksimaalselt kaitstud.
Välislingid
vasakul|pisi|New Yorgi börsihoone peafassaad
Lehise-tupekoi
Liblikat on ka Eestis.
Coghinase järv
Coghinase järv (itaalia keeles Lago Coghinas või Lago del Coghinas) on veehoidla Lääne-Itaalias Sardiinia maakonnas Sassari ja Olbia-Tempio provintsis. Coghinase järv on Omodeo järel Sardiinia suuruselt teine siseveekogu.
164 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve suurim sügavus on 50 meetrit, pindala 17,9 km² ja valgala suurus 1900 km².
1924. aastal Coghinase jõele rajatud veehoidla paisu kõrgus on 58 meetrit ja pikkus 185 meetrit.
Misogüünia
Misogüünia (kreeka misos 'viha' + gynē 'naine') on naistepõlgus, naistevihkamine.
Coghinase järv
Coghinase järve kallastel asuvad Oschiri ja Tula.
Misogüünia
Misogüünia võib väljenduda mitmesugustel viisidel, näiteks sooline diskrimineerimine, naiste mustamine, naiste vastane vägivald, naise seksuaalobjektina käsitlemine.
Misogüüniat võib leida nii muistsetes müütides kui ka mõnedes religioonides. Olmetasandi misogüünia on olnud õige levinud sajandite jooksul, nii ütleb näiteks vene talupoegade "aforism": "У бабы волос долог, да ум короток" - "Eide juus on pikk, aga mõistus lühike". Misogüüniat on omistatud ka mitmetele lääne filosoofidele, nagu Arthur Schopenhauer ja Otto Weininger.
Meestevihkamine/meestepõlgus on misandria.
Rahvakunstimeistrite koondis Uku
Rahvakunstimeistrite koondis Uku oli ettevõte, mis tootis eesti rahvakunstipärase kujundusega esemeid. See tegutses aastatel 1966–1994.
Drina
thumb|Drina asendikaart Drina on jõgi Euroopas Balkanil.
Rahvakunstimeistrite koondis Uku
Koondise Uku asutas 1966. aastal Eesti NSV Kohaliku Tööstuse Ministeerium.
Uku toodangusse kuulusid käsitsi kootud ja heegeldatud kampsunid, sokid, kindad ja rätid, telgedel kootud tekid ja sallid, metallist ehted, nõud ja sepised, puidust õllekannud, punutud korvid, nahast karbid, kotid, vööd ning mitmesugused muud meened ja käsitööesemed.
1978. aastal avati esinduskauplus Tallinna vanalinnas Pikk tänav 9.
1979. aasta seisuga oli koondisel Uku 16 tootmisjaoskonda erinevates Eesti piirkondades (sealhulgas Tartus, Võrus, Kuressaares, Orissaares, Avinurmel) kokku 1586 töötajaga. 1970–1990 oli ettevõtte direktor Milvi Mets.
Drina
Drina jõgi ei ole laevatatav. See-eest on ta koos Taraga Montenegro ja Bosnia üks peamisi parve ja kanuuga sõitmise kohti.
Piva orus paikneb peamine maantee, mis ühendab Montenegrot Bosniaga. Jõeorus kulgeb maantee kuni Višegradini. Pärast Bajina Baštat tuleb jõe Serbia kaldale maantee ja kulgeb seal Janjani. Bosnia kaldal on maantee üksnes aeg-ajalt, Drinjaca suudmest Dvornikini ja Loznicast Janjani. Raudtee ületab jõge ainult ühes kohas, Zvorniki ja Loznica vahel.
Bajina Baštast pisut ülesvoolu voolab Drina läbi Tara rahvuspargi.
Michael W. Young
Michael Warren Young (sündinud 28. märtsil 1949) on Ameerika Ühendriikide geneetik.
2017. aastal anti talle, Jeffrey C. Hallile ja Michael Rosbashile Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind tsirkadiaanrütme kontrollivate molekulaarmehhanismide avastamise eest.
411 eKr
Aasta 411 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCCXLIII (343.) aasta ab urbe condita.
Kortkeros
Kortkeros (vene keeles Корткерос, komi Кӧрткерӧс) on küla Komi Vabariigis. See on Kortkerosi rajooni keskus.
Seal elas 2010. aasta seisuga 4624 inimest.
Liberaliseerumine
Liberaliseerumine viitab üldiselt valitsuse poolt varem kehtestatud piirangute lõdvenemisele, tavaliselt kas sotsiaal- või majanduspoliitika valdkondades.
Kortkeros
Küla nimi tuleb komikeelsest nimest Кӧрткерӧс, mis tähendab rauamäge.
Liberaliseerumine
Teatud kontekstis viidatakse sellele protsessile või mõistele tihti kui täielikule piirangute tühistamisele, kuid mitte alati. Isevalitsuslike režiimide liberaliseerimisele võib eelneda demokratiseerimine (või ka mitte, nagu Praha kevade puhul).
Sotsiaal-poliitilisel maastikul võib see viidata lõdvenemisele näiteks selliste teemade õiguslikus reguleerimises nagu lahutus, raseduse katkestamine või narkootikumid ning selliseid teemasid käsitlevate õigusaktide tühistamisele nagu näiteks samasooliste seksuaalsuhted ja abielu.
Tihtipeale kasutatakse seda terminit, kui viidatakse majanduslikule liberaliseerimisele, eriti aga kaubanduse või kapitalituru liberaliseerimisele.
Plötzkau
Plötzkau on asula Saksamaal Saksi-Anhalti liidumaal Salzlandkreisis, Plötzkau valla keskus.
Plötzkaud on esimest korda mainitud 1049.
Kuldkannilaadsed
Kuldkannilaadsed (Parietales) on mitmes süsteemis esinev soontaimede selts.
Sellesse kuuluvad järgmised sugukonnad:
Jüri Vabadussõja mälestussammas
pisi|Vabadussõja mälestussammas Jüri alevikus Jüri Vabadussõja mälestussammas on mälestusmärk, mis asub Jüri alevikus Rae vallas Harju maakonnas. Mälestussammas on arvele võetud ajaloomälestisena.
Hallist graniidist valmistatud sõdurikuju asetseb punakaspruuni graniitalusel. Mälestussammas valmis tänu kohalike Jaan Saalverk ja Jaan Põldmäe eestvedamise.
Sulev Teppart
Ta lõpetas aastal 1978 Viljandi 5. Keskkooli ja aastal 1982 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri X lennu.
Aastatel 1982–1985 töötas ta Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris ja 1985–2006 Eesti Draamateatris näitlejana. Pärast seda on olnud vabakutseline.
2006. aastal töötas ta lühikest aega Vanemuises draamajuhina.
Isiklikku
Sulev Teppart on olnud abielus Anu Lambiga. Nende pojad on näitlejad Jaak Prints ja Tõnn Lamp.
Tapa depoo
thumb|Tapa depoo Tapa depoo on Tapa raudteejaama juures olev veduri- ja vagunidepoo, mida haldab ettevõte AS Operail.
Enne Eesti Raudtee erastamist tegutses Tapal kaks iseseisvat struktuuriüksust: Tapa veduriremondidepoo ja vaguniremondidepoo. Tapa veduriremondidepoos töötas tollel ajal keskmiselt 262 töötajat ja Tapa vaguniremondidepoos keskmiselt 183 töötajat. Alates 1. veebruarist 2003 kuuluvad mõlemad depood ühe struktuuriüksuse - Tapa depood koosseisu.
Seoses Tapa depoode ühendamisega viidi 2005. aastal vagunite remonditsehh vedurite remonditsehhiga ühte hoonesse.
Tarvi Kull
pisi|Tarvi Kull olümpiamedalistide tervituspeol [[Ott Leplandi taustabändis 13. augustil 2012]] Tarvi Kull (sündinud 22. detsembril 1987) on eesti klahvpillimängija.
Tapa depoo
2018. aasta sügisel esitles AS Operail Tapa depoos esimest taasiseseisvunud Eestis valmistatud vedurit C30-M.
Tarvi Kull
Ta on Jakob Westholmi Gümnaasiumi õpilasena saanud hõbediplomi muusikaõpetuse olümpiaadil 2002. aastal.
Ta on koostööd teinud näiteks Ott Leplandi, Dagö, Ithaka Maria ja Luisa Värgiga.
Duvali maakond (Texas)
Duvali maakond (Duval County) on maakond USA-s Texase osariigis.
Maakonna halduskeskus on San Diego.
Kurt Alder
Kurt Alder (10. juuli 1902 Königshütte – 20. juuni 1958 Köln) oli saksa keemik.
Duvali maakond (Texas)
Maakonna pindala on 4652 km², millest 8 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 11 782. Aastal 2000 oli elanike arv 13 210.
Alain Corneau
pisi|Alain Corneau (2005) Alain Corneau (7. august 1943 Loiret, Meung-sur-Loire – 30. august 2010 Pariis) oli prantsuse filmilavastaja ja stsenarist.
Corneau sai muusikahariduse. Seejärel lõpetas ta kinoinstituudi (Institut des hautes études cinématographiques) Pariisis.
Mitme filmi juures töötas ta režissööri assistendina ja neist varaseim oli Costa-Gavrase "L'Aveu" (1970), mis valmis Arthur Koestleri "Keskpäevapimeduse" ainetel.
Aastal 1973 valmis Alain Corneau esikfilm "France, Inc.", mis rääkis narkootikumide legaliseerimisest. Ärilises mõttes kukkus see film läbi.
Seevastu järgmised filmid mõjutasid ühiskonda oluliselt. Need filmid näitasid selle aja euroopa kino jaoks ebatavalise naturalismiga igapäevaelu julmust. Enamasti tegi neis kaasa Yves Montand. Need filmid olid "Police Python 357" (1976), "La menace" (1977), "Série noire" (1979) ja "Le Choix des armes" (1981).
1980. aastatel hakkas Corneau tegema suurfilme. Tema film "Fort Saganne" (1984) koos Gerard Depardieu ja Catherine Deneuve'iga oli Prantsusmaa senise ajaloo kalleim film.
Aastal 1987 valmis tal telefilm Afganistanist "Afghanistan, le Pays Interdit".
Aastal 1989 valmis tal film "Nocturne indien", mis oli itaalia kirjaniku Antonio Tabucchi samanimelise romaani "Notturno Indiano" ekraniseering.
Aastal 2003 lavastas ta Amélie Nothombi romaani "Stupeur et tremblements" (eesti keeles "Jahmatus ja värinad"; 2006; tõlkija Eva Koff) põhjal filmi "Stupeur et tremblements".
Alain Corneau suri vähki ja maeti Père-Lachaise'i kalmistule.
Jeffrey C. Hall
Jeffrey Connor Hall (sündinud 3. mail 1945) on Ameerika Ühendriikide geneetik ja kronobioloog.
2017. aastal anti talle, Michael W. Youngile ja Michael Rosbashile Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind tsirkadiaanrütme kontrollivate molekulaarmehhanismide avastamise eest.
Kaunerberg
Kaunerberg on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Landecki ringkonnas. Vald asub 1297 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 23,45 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 425 inimest. Vald paikneb 12,6 km Landeckist kagus samanimelises orus Inni ülemjooksul. Peamine sissetulekuallikas on põllumajandus.
Pajulised
Nomenklatuur ja süstemaatika
Sugukonna autor on Charles François Brisseau de Mirbel. Sugukond on nimetatud paju järgi, mis on sugukonna tüüpperekond.
Soojusvool
Soojusvool on soojusvahetuse puhul soojushulk Q, mis kandub ühes ajaühikus läbi vaadeldava pinna, ühik džaul sekundis (J/s) ehk vatt (W).
Pajulised
Nomenklatuur ja süstemaatika
Cronquisti süsteemis liigitati pajulised eraldi seltsi pajulaadsed (Salicales) ja sinna arvati kolm perekonda: pappel, paju ja tšoseenia.
Soojusvool
Soojusvoolu väärtust levisuunaga ristuva pinna pindalaühiku kohta nimetatakse soojusvooks, tähis q, ühik W/m2.
Pajulised
Nomenklatuur ja süstemaatika
Uurimisrühma Angiosperm Phylogeny Group geneetiliste võrdluste tulemusel paigutati pajulised suurde seltsi malpiigialaadsed (Malpighiales). Pajuliste seltsiga liideti perekonnad, mis vanas klassifikatsioonis kuulusid sugukondadesse Bembiciaceae, Caseariaceae, õisiklehelised (Flacourtiaceae), Homaliaceae, Poliothyrsidaceae, Prockiaceae, Samydaceae ja Scyphostegiaceae.
Pajuliste seltsis on 58 perekonda:
Liike on umbes 1000.
Kasutamine
Paljusid pajulisi (kitsas mõttes) kasvatatakse dekoratiivpuude ja -põõsastena. Neid kasutatakse ka biomassi tootmiseks, erosiooni tõrjeks ning korvide ja muude vitspunutiste valmistamiseks.
Vastseliina alevikukalmistu
Vastseliina alevikukalmistu on endine matmispaik, mis on dateeritud ajavahemikku 15.–18. sajandini. Vastseliina alevikukalmistu asub Vastseliina piiskopilinnuse ja Piiri kõrtsi vahelisel alal.
Arheoloogilised välitööd Vastseliina alevikukalmistul
Kuigi Vastseliina piiskopilinnuse territooriumil toimusid kõige esimesed arheoloogilised välitööd 1888. aastal, Reinhold Guleke juhendamisel, siis kõrge matmistihedusega alevikukalmistu olemaslu kinnitati 2008. aastal toimunud väljakaevamiste käigus, mida viis läbi Heiki Valk. Järgmised väljakaevamised toimusid alevikukalmistu territooriumil 2015. aastal seoses palveränduritemaja ehitamisele eelnenud uurimistöödega. Välitööde käigus avastati mitu matust ning selgitati välja kalmistu idaiir, toetudes georadariga tehtud pinnase kujutistele. Lisaks saadi teada, et alevikukalmistu ala on 19. sajandi lõpus või 20. sajandi alguses ümber planeeritud. Esimesed põhjalikud väljakaevamised toimusid Vastseliina alevikukalmistul 2017. aastal, mille käigus uuriti põhjalikult kalmistult leitud matuseid. 2018. aastal toimunud väljakaevamiste käigus määratleti kalmistu läänepiir.
Inimluude leiud Vastseliina alevikukalmistult
Inimjäänuseid on Vastselinna alevikukalmistu territooriumilt leitud põllumajandustööde ja teiste maaharimise tööde käigus. Inimluude leiud dokumenteeriti esmakordselt 2008. aastal Piiri kõrtsi hoovi idapoolsel küljel toimunud väljakaevamiste käigus. Järgnevalt leiti inimluid 2015. aastal Piiri kõrtsi ümbruses toimunud välitööde käigus. Kalmistu alale jäävale kõrtsi hoovi rajati kaheksa proovi kaevandit, millest kuuest leiti matuseid ja segatud inimluid. Kokku leiti kaevamiste käigus kalmistu idapiiri äärest 23 inimluud ning neli hammast, mida polnud võimalik dateerida, sest luude juurest ei leitud hauapanuseid. Leitud luudest olid säilinud fragmendid, mistõttu pole olnud võimalik määrata nende sugu ega vanust.
2017. aastal toimunud väljakaevamiste käigus leiti Vastseliina alevikukalmistult 144 matust, millest 109 olid üksikhauad, kaks kaksikmatused ning neli ühishauad. Kokku oli ühishaudadesse maetud 31 inimest. Ühishauad on Eesti külakalmistutes ja kirikaedades väga haruldane nähtus ning varem oli ainuke teadaolev ühishaud leitud Palamuse kirikaiast. Alevikukalmistu kõrge matmistihedus peegeldus 2017. aastal toimunud kaevamistel selles, et mitmed varasemad matused olid saanud hilisemate peale matmiste tõttu kahjustada. Üksikmatuste puhul oli võimalik vaadata ka surnute paiknemist hauast. Valdavalt olid inimesed sängitatud selili asendis, välja arvatud kaks matust, kus surnu oli maetud külili. Sealjuures oli üksikmatuste puhul järgitud kristlike kombeid ehk surnu pea oli suunatud läände ning jalad itta. Erandiks oli üks matus, mis oli põhja-lõunasuunaline. Ühishaudade juures peegeldub, kuidas kristlikest kommete järgimisest oli olulisem kõikide surnute hauda mahutamine. Surnud paiknesid ühishaudades ebakorrapäraselt, justkui nad oleks sinna visatud. Ühishaudade nr. 2, 4, ja 5 analüüsitud matustel puudusid terariista vigastused, mistõttu on oletatud, et nad võisid hukkuda epideemia tagajärjel. Lisaks surnute paigutusele hauas oli üksikmatuste juures 53 juhul võimalik uurida ka surnu käte asendit. Valdavalt olid käed asetatud maetu kehale, üks rindkerel ning teine kõhu peal. Kõikidest üksimatustest 28 olid maetud kirstus. Ühe kirstu laudade kinnituseks oli kasutatud metallist nurka, mida poldud varem Eestis täheldatud. Leitud inimluude põhjal tehtud analüüside põhjal saadi teada, et 2017. aasta väljakaevamiste käigus leitud matustest 99 kuulusid täiskasvanutele ning 45 alaealistele. Täiskasvanute skelettidest 63% kuulusid meestele ning 35% naistele. Alaealiste luustike puhul suudeti sugu määrata kahel juhul. Vastseliina alevikukalmistult leitud materjal eristub teistest sama perioodi kalmistutest, sest meeste osakaal maetute hulgas on tunduvalt kõrgem. Tavaliselt on meeste ja naiste osakaal kalmistul võrdne. Oletatakse, et Vastseliina alevikukalmistu matuste soolist jagunemist on mõjutanud linnusele lähedane asukoht.
Vastseliina alevikukalmistult leitud inimluude patoloogiad
Vastseliina alevikukalmistult leitud inimluudelt on täheldatud erinevaid patoloogiaid. 2015. aastal toimunud välitööde käigus tuvastati leidude analüüsimisel hammastelt hambakivi ning ühel täiskasvanu selgroo esimeselt nimmelülilt lülivahekettasongast tekkinud lohk.
2017. aastal toimunud välitööde käigus leiti inimluudelt erinevaid patoloogiaid. Kõige enam leiti uuritud matuste juures hammastega seotud patoloogiaid. Hambaid oli säilinud 81 matusel ning patoloogiaid esines neist 75. Hammastel esinevatest haigustest uuriti kaariest, emaili hüpoplaasiat, periapikaalseid, hambakivi, tühimikke, lõualuude taandumist ja surmaeelset hammaste väljalangemist. Kuigi võrreldes teiste Eesti kalmistutega esines analüüsitud Vastseliina alevikukalmistu täiskasvanute hammastel tunduvalt vähem patoloogiaid, siis märgatavalt rohkem oli leiumaterjalist hambakivi. Oletatakase, et see võis tuleneda süsivesikute ning valgu rikkast toidust.
Vastseliina alevikukalmistult leitud inimluude hulgas oli terariistaga tekitatud vigastusi 11 erineval skeletil. Selgelt eristus ühishaud nr. 1, kus viiel skeletil tuvastati kokku 38 terariista vigastust. Tegu on erakordse leiuga, sest varem oli Eestis teada kaks terariista vigastustega surnuid sisaldavat massihauda, ühishaud nr. 1 on esimene neist, mis on määratud varauusaega. Peamiselt paiknesid haavad koljudel, jaotudes seejuures võrdselt kolju parema ja vasaku poole vahel, kõige rohkem esines penetreerivaid ehk läbistavaid vigastusi. Lähtudes vigastuste paiknemisest ja nende arvust koljul on oletatud, et ründajaid võis olla mitu või muutis ohver pärast saadud lööke enda asendit. Penetreerivat vigastuste hulga põhjal on järeldatud, et ohvrite kaitserelvastus oli kehv või olematu. Lisaks ühishauale nr. 1 leiti 2017. aastal toimunud välitööde käigus terariistaga tekitatud vigastusi ühes kaksikhauast ja kahest üksikhauast, mis kuulusid meestele. Ühel neist oli kolm terariista vigastust, mis kõik paiknesid koljul. Teisel skeletil, mis kuulus meesterahvale, oli viis vigastust, mis paiknesid nii koljul kui ka selgroo lülidel.
Vastseliina alevikukalmistu hauapanused
2017. aastal Vastseliina alevikukalmistul toimunud välitööde käigus leiti 22 matuste juurest kokku 30 erinevat eset, peamiselt sõled, sõrmused, ripatsid, mündid ja noad. Sõlgedest leiti kalmistult kõige enam erinevaid hoburaudsõlgi, mille sarnaseid on varem avastatud Siksälä kalmistult Lõuna-Eestis ja Selpilsi kalmistult Lätist. Ühe matuse juurest leiti neli pitsatsõrmust, millest kahel oli kujutatud võreornament ning teisel linnufiguuriga ornament. Kahe matuse juurest leiti 18. sajandi keskpaigas vermitud Vene dengasid. Lisaks leiti kahe matuse juurest mainitud perioodi dateeritud õigeusu kaelaristid. Kaevamiste käigus leiti lisaks erinevaid esemeid ka pinnasest.
Kõige varajasem matus oli nr. 106, mille juurest leiti 15. sajandi keskpaika dateeritiud šerf. Leidude põhjal oli võimalik dateerida ühishaud nr. 1 ja 5. Ühishauas nr. 1 leiti ühe matuse juurest ripats ning linnufiguuriga pitsatsõrmus ja teise juurest nuga, mille põhjal oletatakse, et ühishaud nr. 1 pärineb 16. sajandi teisest poolest või 17. sajandi algusest. Ühishauas nr. 5 oli hauapanustena maetutele kaasa pandud laia kilbiga sõrmus ning rullotstega hoburaudsõlg. Leidude põhjal oletatakse, et ühishaud nr. 5 võib pärineda 15. või 16. sajandist.
Vastseliina alevikukalmistu leiud on tüüpilised külakalmistule. Lähtudes sellest, et hauapanustena esineb nugasid ja sõlgesid, mis on iseloomulikud talupoegade matustele oletatakse, et maetud on olnud kohalikku päritolu. Leidude põhjal dateeriti kalmistu ajavahemikku 15.–18. sajandini.
Kempis
Kempis on perekonna- ja lisanimi.
Eestis on perekonnanime Kempis antud Raikküla mõisas Rapla kihelkonnas Harjumaal. 1935. aastal eestistati Kempis Kodusaluks, mis kanti perekonnanimede kaitseregistrisse. 1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Richard Aland
Statistika
''Statistika uuendatud seisuga 20. september 2014''
412 eKr
Aasta 412 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCCXLII (342.) aasta ab urbe condita.
Port Nolloth
Port Nolloth on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Namakwa ringkonnas, Richtersveldi valla halduskeskus. Linn asub Atlandi ookeani rannikul.
Port Nolloth on asutatud 1854. aastal.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Port Nolloth elanikest värvilisi 71,96%, mustanahalisi aafriklasi 16,23%, valgeid 10,24%, India või Aasia päritolu inimesi 0,56% ja teisi 1,00%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 85,21%, koosa keelt 7,04%, inglise keelt 3,55%, sotho keelt 1,07%, tsvana keelt 0,78% ja suulu keelt 0,60%.
Tuulte pöörises
"Tuulte pöörises" on August Kitzbergi esimene väljapaistev draama, millest sai ka 1906. aastal Vanemuise kutselise teatri avalavastus.
Draama keskendub külaühiskonna temaatikale, kus omandiõigus põhjustab vastuolusid. Kirjandusteadlase Ants Järve sõnul kannab põhiintriigi Soosaare renditalu perepoeg Jaan, kes on sunnitud isamajast lahkuma ning teenib näidendi alguses samas sulasena. Soosaare peretütre Leena armastuse pärast võitleb ta naabertalu peremehe Kaarliga.
1905. aasta revolutsiooni sündmuste mõjul lasi Kitzberg Jaanil kõnelda revolutsiooniliste loosungitega, kuigi tema motiivid on isiklikud. Enda sõnul kirjeldas Kitzberg Jaani tegelasena, kes "sotsiaal-demokraatia õpetusest küll kuulnud on, aga ise selle järele ei ela". Ehkki autori poolehoid kuulub algul õiglust otsivale Jaanile, jätab Kaarel järjest positiivsema mulje.
Näidendit on lavastatud korduvalt Eesti tippnäitlejate esituses.
Kultuuriloos
Kitzbergi draamale viitab Kuressaare linna tunnuslause "Heade tuulte pöörises".
David Julius
David Jay Julius (sündinud 4. novembril 1955) on Ameerika Ühendriikide füsioloog.
2021. aastal anti talle ja Ardem Patapoutianile Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind puute- ja termoretseptorite avastamise eest.
Kuldkannilised
Kuldkannilised (Cistaceae) on sugukond, mis kuulub erinevates süsteemides kas kuldkannilaadsete või kassinaerilaadsete seltsi.
Sugukonda kuulub üheksa perekonda umbes 170–200 liigiga.
Vladimir Bežanitski
Vladimir Bežanitski (12. juuni 1856 Priipalu – 2. august 1920 Narva) oli Eestis tegutsenud vene rahvusest õigeusu vaimulik (ülempreester).
Elukäik
Ta sündis 1856. aastal Tartumaal Sangaste kihelkonnas Kuigatsi vallas Priipalu külas üpr Stefan Bežanitski peres, õppis Riia Vaimulikus Koolis ja Seminaris aastatel 1868–1878 ja omandas köster-kooliõpetaja kutse.
Vladimir Bežanitski töötas usuõpetajana ja õigeusu kihelkonnakoolide juhatajana: Antslas, Mustvees ja Rõngus aastatel 1884–1896. Ta oli usuõpetaja Narva Raudteekoolis aastatel 1909–1918 ja Narva Kreenholmi kirikukoolis aastatel 1918–1920.
Ülempreester Vladimir Bežanitski suri Narvas 2. augustil 1920 ja maeti Uduvere (Pärnu-Jaagupi) kalmistule.
Isiklikku
Vladimir Bežanitski abikaasa oli Elisabeth Bežanitskaja (Šorohhova), nende lapsed olid Boris, Evgenia, Elisaveta.
Chorzów
Chorzów (saksa keeles Königshütte) on maakonna õigustega linn Lõuna-Poolas Ülem-Sileesias Sileesia vojevoodkonnas, külgneb Katowicega.
2009. aastal elas seal 113 162 inimest, 2014. aastal 110 538.
Chorzówis asuv Sileesia park hõlmab umbes 30% linna pindalast.
Jakov Rjabov
Jakov Rjabov (vene keeles Рябов Яков Петрович; 24. märts 1928 Šiškejevo Penza kubermang – 17. aprill 2018 Moskva) oli Nõukogude Liidu riigi- ja parteitegelane. Ta oli aastatel 1971–1976 NLKP Sverdlovski oblastikomitee esimene sekretär. Aastatel 1976–1979 oli ta NLKP Keskkomitee Sekretariaadi vastutav sekretär ja NLKP KK Administratiivorganite osakonna kuraator. Aastatel 1979–1983 oli ta Nõukogude Liidu Riikliku Plaanikomitee esimehe esimene asetäitja. Aastatel 1986–1990 oli ta Nõukogude Liidu suursaadik Prantsusmaal.
Narva Tütarlaste Gümnaasium
pisi|Narva Tütarlaste Gümnaasiumi hoone 20. sajandi alguses Narva Tütarlaste Gümnaasium ehk Narva naisgümnaasium (vene keeles Нарвская женская гимназия) oli vene õppekeelega tütarlastekool Narvas aadressil Kraavi 136 (praegu Kraavi 1), mis avati 1. juulil 1884.
Jakov Rjabov
Aastal 1946 lõpetas ta Sverdlovski Masinaehitustehnikumi, aastal 1952 lõpetas ta Uurali Polütehnilise Instituudi õhtuse osakonna.
Ta on maetud Trojekurovo kalmistule.
Narva Tütarlaste Gümnaasium
Selle eelkäija oli 1. septembril 1879 avatud Adelaide Hahni ja Lydia Danielsoni teise järgu eranaiskool (vene keeles частное женское училище 2-го разряда А. Ган и Л. Даниельсон), mis töötas progümnaasiumi õppekava järgi Kraavi tänaval. Õppemaksu suurus oli 100 rubla aastas põhiklassis ja 50 rubla ettevalmistusklassis. Õppeprotsessi juhtis preili Lydia Danielson ja majanduselu proua Adelaide Hahn.
Gümnaasium paiknes Narva linnapea Adolf Theodor Hahni kingitud majas Narva Poeglaste Gümnaasiumi maja juures. See oli kahekorruseline maja. Esimene korrus oli kivist, teine puidust. Majas oli keldrikorrus, 15 tuba, puhtaveetorustik ja vesiküte. 1890. aastal ehitati hoone ümber, selle juurde ehitati keldrikorruse ja raudplekk-katusega kahekorruseline tellismaja. Teise maailmasõja ajal hoone hävis.
Kuhamu järv
Kuhamu järv on järv Valga maakonnas Otepää vallas Kaurutootsi ja Vidrike külas. Veekogu pindala on 1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 419 m.
Narva Tütarlaste Gümnaasium
Gümnaasiumi ülalpidaja oli Narva linn ja riik.
Gümnaasium kandis Püha Jefrosinija nime.
Narva linnaduuma istungil 14. juulil 1919 otsustati liita Narva Poeglaste Gümnaasium Narva Tütarlaste Gümnaasiumiga ning nende põhjal asutada kaks ühisgümnaasiumi: eesti ja vene õppekeelega.
413 eKr
Aasta 413 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Roomas oli see CCCXLI (341.) aasta ab urbe condita.
Osvald Põder
Osvald Põder (11. jaanuar 1904 Saadre talu, Suislepa vald, Viljandimaa – 8. detsember 1991) oli eesti põllumees ja rändkinoomanik.
Omodeo järv
Omodeo järv (itaalia keeles Lago Omodeo) on veehoidla Lääne-Itaalias Sardiinia maakonnas Oristano provintsis. Omodeo on Sardiinia suurim siseveekogu.
Osvald Põder
Õppis Tartu Õpetajate Seminaris.
Omodeo järv
Veehoidla valmis 1924. aastal. Tirso jõele rajatud Santa Chiara paisu sissepühitsemisel osales Itaalia kuningas Vittorio Emanuele III. Rajamise ajal oli Omodeo Euroopa suurim kunstlik veekogu.
Osvald Põder
Filminäitamist õppis ta Tartu kinode Ateena ja Central kinomehaanikute vendade Treialite juures, 1928. aastal sooritas vastava eksami ja soetas kasutatud filminäitamisvarustuse.
Osvald Põder oli ka vanemate talu pärija, 1949. aastal astus kolhoosi, kus oli põllutööline, brigadir, maamõõtja ja metsavaht.
Omodeo järv
118 meetri kõrgusel merepinnast asuva veekogu suurim sügavus on 59,55 meetrit, pindala 29,37 km² ja valgala suurus 2056 km². Veehoidlas on kaks saart.
Ostrów Lubelski
Ostrów Lubelski on linn Poolas Lublini vojevoodkonnas Lubartówi maakonnas, Ostrów Lubelski valla halduskeskus. Ostrów Lubelski asub Lublinist umbes 34 km kirdes.
Asulat on ürikutes esimest korda mainitud 1441. aastal. Ostrów Lubelski sai linnaõigused 1548. aastal, kuid kaotas need 1864. aastal. Linnaõigused sai Ostrów Lubelski tagasi 1919. aastal.
Durbuy vald
1331. aastal linnaõigused saanud Durbuy oli keskajal tähtis kaubandus- ja tööstuskeskus. Megaliitide poolest on tuntud Wéris ja Oppagne, Bomali küla juures suubub Ourthe'i jõkke Aisne'i jõgi.
Durbuy valla sõpruslinn on Valga.
Koigu Kogrõjärv
Kogrõjärv (ka Koigu Kogrõjärv, Koigu Kogrejärv) on järv Valga maakonnas Otepää vallas Koigu külas. Veekogu pindala on 1,4 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 559 m.
SsangYong Motor
SsangYong Motor Company (쌍용자동차; 'paaris draakonite mootorsõidukid') on suuruselt neljas Lõuna-Korea autotootja.
See on India rahvusvahelise firma Mahindra & Mahindra Limited tütarettevõte. 70% osaluse SsangYongist omandas Mahindra & Mahindra Limited veebruaris 2011.
Ajalugu
SsangYong alustas tegevust kahe eraldi äriühinguna – Ha Dong-hwan Motor Workshop (asutatud 1954) ja Dongbang Motor Co (asutatud 1962). 1963. aasta keskel liitusid Ha Dong-hwan Motor Co'ks.
Jõelähtme Vabadussõja mälestussammas
Mälestussamba kirjeldus
Tegu on umbes 6 meetri kõrguse punasest graniidist ja poleeritud sokliga obeliskiga, mis on paigutatud kolmeastmelisele alusele. Samba ülaosas on süvareljeefis kujutatud Vabadusristi ja sokli esiküljel on tekst "1918–1920 aasta Vabadussõja kangelasi mälestab tänulik Jõelähtme kihelkond". Sambale on raiutud Vabadussõjas ja Esimeses maailmasõjas langenute nimed. Sammas on algupärase mälestussamba koopia.
Rita Ora
Rita Sahatçiu Ora (sünninimega Rita Sahatçiu; sündinud 26. novembril 1990 Prištinas Jugoslaavias) on Briti laulja ja näitleja.
Jõelähtme Vabadussõja mälestussammas
Ajalugu
Kujur Anton Starkopfi kavandi järgi valminud mälestussammas avati sama aasta 23. juunil. Samba avamisest võtsid otsa mitmed kohalikud organisatsioonid.
Rita Ora
Ta pälvis tähelepanu 2012. aasta veebruaris, kui ta lõi kaasa DJ Freshi singlis "Hot Right Now", mis saavutas esikoha Suurbritannias.
Jõelähtme Vabadussõja mälestussammas
Ajalugu
Jõelähtme Vabadussõja mälestussambal loetletud, Jõelähtme kihelkonnas sündinud mehed/naised, kes langesid Eesti Vabadussõjas 1918−1920:
SsangYong Motor
Ajalugu
1964. aastal hakkas Hadonghwan Motor Company USA armeele džiipe ehitama. Samuti toodeti veoautosid ja autobusse. 1976 alustas Hadonghwan eriotstarbeliste sõidukite tootmist. Pärast seda võttis ettevõte 1977. aastal nimeks Dong-A Motor. 1986 võttis selle üle SsangYongi kontsern ning uueks nimeks sai SsangYong Motor. 1987. aastal omandasid Ühendkuningriigis põhineva autotootja Panther Westwinds.
Jõelähtme Vabadussõja mälestussammas
Ajalugu
1941. aastal võtsid kommunistid samba maha. Lahti võetud samba osad veeti Jõelähtme vallamaja hoovi.
Rita Ora
Jaanuaris 2014 teatas Adidas Originals koostööst Rita Oraga.
Jõelähtme Vabadussõja mälestussammas
Ajalugu
1942. aasta suvel taastati mälestussammas Jõelähtme koguduse kirikuõpetaja Elmar Petersoo eestvedamisel endisel kujul ning avati taas.
Rita Ora
Lapsepõlv
Rita Ora sündis Prištinas albaania peres. Tema ema Vera on psühhiaater ning isa Besnik Sahatçiu majandusteadlane ja pubi omanik. Oral on vanem õde Elena ja noorem vend Don.
Jõelähtme Vabadussõja mälestussammas
Ajalugu
Taastatud sammas püsis omal kohal kuus aastat, kuni see 1948. aasta aprillis-mais lõplikult lõhuti. Samba õhkisid Nõukogude piirivalvurid kohalike kommunistide õhutusel. Samba tükid aga veeti Laane talu lähedal asunud kivimurdu ja kaeti.
Rita Ora
Lapsepõlv
Ta perekond lahkus Kosovost poliitilistel põhjustel. Nad kolisid Londonisse 1991. aastal, kui Rita oli alles üheaastane. Ta kasvas üles Lääne-Londonis Notting Hillis.
Jõelähtme Vabadussõja mälestussammas
Ajalugu
Neli aastakümmet hiljem alustati samba taastamist. 1989. aastal rajati samba alus, pandi uus nurgakivi ja taastati ka platsi väljanägemine. Esialgse samba koopia jaoks vajaminevad graniitkivid saadi Vandjala küla lähistelt. Valminud sammas avati 1992. aasta 23. juunil ja samba lähedale paigutati ka algse samba säilinud tükid.
Rita Ora
Isiklikku
Rita Ora alustas 2013. aasta mais suhet DJ Calvin Harrisega. Nad läksid lahku 2014. aasta juunis.
Muusikaline struktuur
Muusikaline struktuur ehk muusika struktuur ehk heliehitis ehk helikooslus on muusikas väljaspool aega muusikaliste objektide kõigi seoste kogum. Muusikalise struktuuri üks skeeme on partituur.
Helilooja Iannis Xenakise (1992: 264-266) arvates asub muusikaline struktuur väljaspool aega (outside time, hors-temps): "[...] struktuurid on olemuslikult väljaspool aega (hors-temps). [...] Muusika paikneb ruumis nii väljaspool aega kui ka ajavoos. Seega, helikõrguste skaalad; kirikulaadide skaalad; kõrgema taseme morfoloogiad: struktuurid, fuugalaadsed arhitektuurid, matemaatilised valemid, mis põhjustavad helisid või muusikat, need on väljaspool aega, nii paberil kui ka meie mälus. [...] Aeg on tahvel, millele on kirjutatud universumi, milles elame meie, nähtused ja nende suhted väljaspool aega. Suhted, mis viitavad arhitektuurilistele struktuuridele, reeglitele." ([...] the structures, are essentially outside time (hors-temps). [...] Music participates both in space outside time and in the temporal flux. Thus, the scales of pitch; the scales of the church modes; the morphologies of higher levels; structures, fugal architectures, mathematical formulae engendering sounds or pieces of music, these are outside time, whether on paper or in our memory. [...] Time is the blackboard on which are inscribed phenomena and their relations outside the time of the universe in which we live. Relations imply architectural structures, rules.)
Ivica Zubac
Ivica Zubac (sündinud 18. märtsil 1997 Mostaris, Bosnia ja Hertsegoviinas) on horvaatia elukutseline korvpallur, kes mängib 2019. aastast NBA klubis Los Angeles Clippers.
Karjäär Euroopas
Enne NBA-sse siirdumist mängis Zubac aastatel 2013–2016 Zagrebi klubides Zrinjevacis ja Cibonas ning 2016. aastal Belgradi Mega Basketis.
Karjäär NBA-s
Zubac valiti 2016. aasta NBA draft ' i 32. valikuga Los Angeles Lakersisse, kus ta kogus debüüthooajal keskmiselt 7,5 punkti ja 4,2 lauapalli mängus.
Kaks ja pool hooaega Lakersis mänginud Zubac vahetati 2019. aasta veebruaris Los Angeles Clippersisse. 2018/19. hooajal tõi ta Clippersi kasuks keskmiselt 9,4 punkti ja 7,7 lauapalli ning 2019/20. hooajal keskmiselt 8,3 punkti ja 7,5 lauapalli mängus.
Rahvuskoondis
Zubac on Horvaatia U19 koondisega võitnud 2015. aasta maailmameistrivõistlustel hõbemedali.
Põltsamaa Vabadussõja mälestussammas
pisi|Põltsamaa Vabadussõja mälestussammas Põltsamaa Vabadussõja mälestussammas on mälestusmärk, mis asub Põltsamaal. Selle põhielement on mõõgale ja kilbile toetuv sõdurikuju, mis on asetatud dolomiidist sambale.
Mälestussamba kavandas kujur Voldemar Mellik ning see avati 17. augustil 1924. Oktoobris 1940 tõmmati sõdurikuju aluselt maha ja sammas taoti puruks. Paar nädalat hiljem õhiti ka alus. Mälestussammas taasavati kipsist sõdurikujuga 12. augustil 1989, pool aastat hiljem asendati kipskuju dolomiidist kujuga.
Mälestussammas on alates 2003. aastast ajaloomälestis.
Naatriumfluoriid
Naatriumfluoriid on anorgaaniline aine keemilise valemiga NaF, fluorhappe naatriumisool.
Tavalistes tingimustes on naatriumfluoriid värvitu ja lõhnatu tahke aine. Selle tihedus on 2,558 g/cm3, sulamistemperatuur 993 °C, keemistemperatuur 1704 °C.
Naatriumfluoriidi saadakse fluorhapet või heksafluororänihapet (H2SiF6) naatriumhüdroksiidi või naatriumkarbonaadiga neutraliseerides; happed tekivad superfosfaatväetise tootmisel kõrvalsaadusena.
Naatriumfluoriidi kasutatakse paljudes valdkondades, näiteks hambapastas hambaemaili tugevdamiseks; sel otstarbel müüakse seda mõnes riigis ka tablettidena. Naatriumfluoriid on odavam ja vähem niiskust imav kui keemilistelt omadustelt lähedane kaaliumfluoriid. 1986. aastal tarvitati maailmas kokku mitu miljonit tonni naatriumfluoriidi.
Nagu teistest fluoriididest, võib ka naatriumfluoriidist saada fluorimürgistuse. Juba 5–10 grammi seda ainet võib olla 70 kg kaaluva inimese jaoks eluohtlik.
Nikolai Bulganin
Nikolai Aleksandrovitš Bulganin (vene Николай Александрович Булганин; 30. (18.) märts 1895 Nižni Novgorod – 24. veebruar 1975 Moskva) oli NSV Liidu riigitegelane, NSV Liidu Relvajõudude minister 1947–1949, NSV Liidu kaitseminister 1953–1955, NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimees 1955–1958.
Nikolai Bulganin oli kommunistliku partei liige alates 1917. aastast, NLKP Keskkomitee liige aastatel 1934–1961 ning NLKP KK Presiidiumi (1948–52 Poliitbüroo) liige aastatel 1948–1958.
Nikolai Bulganin on maetud Novodevitšje kalmistule.
Siiri Lauk
Ta töötas Eesti Rahvusraamatukogus juhtiva spetsialistina, andis oma panuse eesti raamatukogundusterminoloogia arengusse ja oli üks elektroonilise raamatukogusõnastiku väljatöötajaid.
2003. aastast oli ta Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu terminoloogiatoimkonna sekretär ja 2007. aastast Eesti Terminoloogia Ühingu juhatuse esimees.
Tema isa oli näitleja Eero Tari. Tema vend Villu Tari on samuti endine näitleja.
Piaski
Piaski (varem Piaski Luterskie) on linn Poolas Lublini vojevoodkonnas Świdniki maakonnas, Piaski valla halduskeskus. Piaski asub Lublini kesklinnast umbes 22 km kagus.
Piaski sai linnaõigused enne 1456. aastat, kuid kaotas need 1870. aastal. Linnaõigused sai Piaski tagasi 1993. aastal.
1921. aastal moodustasid juudid 67% linna elanikest.
Piaski lähedal asub 1990. aastal rajatud 342 meetri kõrgune Piaski raadio- ja telemast.
Kegel (aadlisuguvõsa)
pisi|Kegelite genealoogia Kegel on Eestimaa aadlisuguvõsa. Neid peetakse Tæmma järglasteks.
Taani kuninga Valdemar II korraldusel koostatud nn Taani hindamisraamatus on 1241. aastal märgitud kümne adramaa suurust küla Keikæl. Seega võis küla elanikkonna suuruseks olla 50–80 inimest. Keikala omakorda on kohalikus kõnepruugis aegade jooksul lühenenud Keilaks.
Taani hindamisraamatu järgi ristisid Taani preestrid Taemma nimelisele vasallile läänistatud Keikæli küla 1219. või 1220. aastal. Taemmal oli vend Wibaerni, kes omas kahes külas kokku 7 adramaad. Vendade läänivaldused olid kõik hilisemas Keila kihelkonnas, sh Wibaernile kuulunud kahe adramaaline Reomäe küla, mis asus Keila jõe orus soosaarel. Kegelite täpsemast päritolust ei ole palju teada. Taemmat ja tema venda Wibaerni on peetud Kegeli vasallisuguvõsa esiisaks. Taemmat on peetud rahvuselt eestlaseks.
Suguvõsa esimese esindaja kohta Eestimaal on märkmed aastast 1312. 1312. aastast on teada esimesed Kegelite suguvõsa liikmed: Conradus de Kegele (oli 1314. aastal Tallinna kodanik) ja Nicolaus de Kegele, kes oli Tallinnas majaomanik. Mathias de Kegele ja Thidemannus de Kegele ostsid 1314. aastal Keila lähedal 12-adramaalise Eukule, tänapäevase Jõgisoo küla. Thidemannus on omanud Tallinnas kohta müügilauale. 1313. aastal andis domina Svenike neli müügilauda üle oma vennale Nicolaus de Kegelile, kes veel 1325. aastal on abikaasaga olnud Tallinnas majaomanikud. 1330. aastal on dominus Arnoldus de Keghele olnud preester.
Tæmmadele oli Taani hindamisraamatu andmetel läänistatud 10 adramaa suurune Keikæli küla. On tõenäoline, et esimesed kindlustatud elamud püstitasid Keila jõesaarele Kegelid.
Üks oluline ürik, mis puudub Kegelite suguvõsa, on välja antud 13. märtsil 1345 Taani kuninga Waldemar IV Atterdagi poolt. Ürikuga läänistas kuningas mõjukale Roseni vasallisuguvõsale maid Harjus, Virus ja Alutagusel. Muude läänistuste hulgas on Keila kihelkonnas Roseni allvasallidena ära märgitud Hennikinus, Hinke ja Bruneke de Keghele. Tõenäoliselt ei olnud Jüriöö ülestõusu ja sellele järgnenud Liivi ordu karistusretk Harjumaal, kus ordumeistri käsul olevat tapetud kõik vanad ja noored, jätnud puutumata ka Kegelite perekonda.
Kegelite lahkumist seostatakse Keila mõisa minekuga Kallede suguvõsa valdusse. Everardus Kalle (surn 1391) oli Tallinna raehärra. 1433. aastal müüs Arndt Kalle omakorda Keila linnuse 16 000 Riia marga eest Saksa ordu Tallinna komtuurile. Tegelikult oli Liivi orduharu see, kes ehitas Kegelite ajal rajatud kindlustatud mõisast välja ümartorni ja kaitsetaraga väikelinnuse, mille alusmüüre võime tänapäeval Keila mõisapargis näha.
1385. aastal rändasid Kegelid Keilast välja Liivimaa Läti ossa ning sellega seoses müüsid nad oma Eestimaa valdused maha.
Üks Kegelite suguvõsa liine lahkus peale Keila mõisa müüki Riia peapiiskopkonna aladele, tõenäoliselt kutsutuna Rosenite poolt, kes omasid seal suuri maavaldusi. 10. jaanuaril 1385. a Riia peapiiskopi Johann IV ja vasallide vahel notariaalselt kinnitatud kokkuleppes mainitakse rüütel Bartholomäus von Tiesenhauseni vasallikohtu kaasistujatena Andreas Kegeli ja Woldemar von Roseni Rosenbekest. Andreas Kegel on mainitud kui Riia peapiiskopkonna vasall. Fakt, et Andreas Kegel oli vasallikohtu kaasistuja koos kahe Riia peapiiskopkonna kõige mõjukama vasalliga, viitab sellele, et tal oli arvestatav positsioon teiste vasallide hulgas.
Samas ei saa õigeks pidada oletust, et Kegeilte suguvõsa lahkus 14. saj lõpus in corpore Eestimaalt. Clawes van Kegheli on mainitud perioodil 1380–1390 Tallinna turberaamatus. Clawes oli abielus Aelgud Parenbekega, mis viitab Kegelite headele suhetele mõjuka kohaliku päritolu vasallisuguvõsaga. Rüütel Bertramus de Parenbeke oli 1343. aastal Taani kuninga asehalduri asetäitja Tallinnas ja üks Jüriöö ülestõusu organisaatoritest. Järgmisse generatsiooni kuulunud samanimelise Clawes Kegeli kohta on 1415. aastal mainitud kui endist majaomanikku Riia linnas. 1447. aastal on Claewes olnud maaomanikust vasall Harjus. 1442. aastal on Tallinna turberaamatus mainitud Peter Kegelit, kuid tema puhul võis tegu olla ka Keilas külast pärit isikuga. Nicolaus Kegel on olnud 1454. aastal preester Tallinnas.
Teadaolevalt ostis 15. mail 1453 Diedrick Kegele koos abikaasaga Ewolt Patkulilt 4350 Riia marga eest Võnnu maakonnas asuva Kegeli-nimelise mõisa ja küla koos maade ja elanikega ning sinna kuulva veskiga. Seda tehingut on oma allkirjade ja pitseritega tunnistanud rüütel Jürgen Parzeval ja Jürgen Uxküll. Uue elu alus Lätimal oli sellega loodud.
Seevastu Eestimaal suguvõsa käekäik enam hästi ei käinud. 1443. a. on Hans Kegel koos naise ja lastega surnud Paides. Samuti on surnud Uus-Pärnus nende tütar Margaretha. 19. jaanuaril 1443 on Uus-Pärnu bürgermeister Heinrich Rodendorp kinnitanud pärandi üleminekut Hans Kegeli õele Wendelile, kes oli abielus Saare-Lääne piiskopkonna vasalli Hinrich Tulega. Hansu ja tema laste surmaga hääbus suguvõsa liin Eestimaal.
Viited
.