cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viktor Väin
5. aprillil 1925 võeti ta sundaega teenima ja määrati 5. jalaväerügementi. 25. septembril 1925 lõpetas Viktor Väin Kaitsevägede Ühendatud Õppeasutiste Allohvitseride kooli ja ülendati kapraliks. Sundajateenistusest vabastati ta 26. aprillil 1926.
1. augustil 1934 astus Viktor Väin üleajateenijana piirivalve teenistusse, kus ta oli Tallinna jaoskonna Jägala-Jõesuu rajooni kordoniülema kohustetäitja, Petseri jaoskonna Õpperajooni kordoniülem ja alates 1. aprillist 1936 Tallinna jaoskonna kordoniülem.
Viktor Väin suri Tartu Ülikooli kliinikus pimesoolepõletiku tagajärjel. Teda jäi leinama abikaasa kahe alaealise lapsega.
Austraalia siiditerjer
Austraalia siiditerjer on Austraaliast pärinev koeratõug.
Eesti Kennelliidu avaldatud standardis on koera kohta öeldud järgmist: "Julge ja väärikas kääbusterjer, seltsikoerana ei leidu talle võrdset."
Rucka mõis
Rucka mõis (saksa keeles Rutzky, läti keeles Ruckas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Āraiši kihelkonnas. Mõisasüda asus Võnnu kihelkonna territooriumil, kuid mõisa loeti kuuluvaks Āraiši kihelkonda. Cēsises aadressidel Muižas iela 5 ja Piebalgas iela 19 asuv mõisasüda, sealhulgas elumaja, mõisavalitseja maja ja park, on kohaliku kaitse all olevad muinsusmälestised.
Terry Virts
Terry W. Virts (sündinud 1. detsembril 1967) on endine Ameerika Ühendriikide õhuväe lendur ja NASA astronaut.
Virts sai 1989. aastal Ameerika Ühendriikide Õhuväe Akadeemiast bakalaureusekraadi matemaatikas ning asus teenima õhuväkke. 1997. aastal sai ta Embry–Riddle'i Lennundusülikoolist magistrikraadi lennunduse alal. 2000. aastal valiti Virts NASA astronaudiks.
Virtsi esimene missioon oli 2010. aastal toimunud STS-130. Aastatel 2014-2015 oli ta 42. ekspeditsiooni liige ja 43. ekspeditsiooni komandör.
Virts lahkus NASA-st 2016. aastal.
Väike Asalaid
Väike Asalaid (ka Pisike Asalaid) oli saar (laid) Pärnu maakonnas Kihnu vallas Liivi lahes. Saar on 2015 seisuga kokku kasvanud Suure Asalaiuga.
Säär
pisi|Inimese säär Säär on jala osa: inimesel põlve ja pöia vahel, teistel loomadel reie ja käpa või kanna vahel, linnul reie ja varvaste vahel, putukal reie ja käpa vahel.
Vohirahu
Vohirahu on rahu Hiiu maakonnas Vohilaiu kõrval.
Karl Kerjan
Karl Voldemar Kerjan (28. oktoober 1900 Valga – 15. juuni 1936 Nõmme) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Võttis osa Vabadussõjast.
Ta hukkus Suur-Männiku laskemoonalao piirkonnas toimunud plahvatustes. Ta oli pürotehnik, laskemoonaladude ülema abi.
Ta maeti Viljandisse.
Hans Rainer Sepp
pisi|Hans Rainer Sepp (2017) Hans Rainer Sepp (sündinud 9. septembril 1954, Rottenbuch) on saksa filosoof.
Ta on tegelenud fenomenoloogiaga.
Rencēni mõis (Āraiši kihelkond)
Rencēni mõis (saksa keeles Lubbert-Renzen, läti keeles Rencēnu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Āraiši kihelkonnas.
Aleksandr Janšin
pisi|Geoloogiarühma ülem Aleksander Janšin 1930. aastatel Aleksandr Janšin (vene keeles Александр Леонидович Яншин; 28. märts (vkj 15. märts) 1911 Smolensk – 9. oktoober 1999 Moskva) oli vene geoloog.
Aastal 1937 sai Aleksandr Janšin väitekirja kaitsmata geoloogia-minearaloogiakandidaadi kraadi. 1952. aastal kaitses ta geoloogia-minearaloogiadoktori kraadi väitekirjaga "Põhja-Uuralimaa geoloogia". 1958. aastal valiti ta korrespondentliikme liikmestaatust vahele jättes NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemikuks.
Teadustöö
Aleksandr Janšin oli geotektoonika, geomorfoloogia, stratigraafia ja litoloogia eriteadlane. Tal on uurimusi peamiselt Lõuna-Uurali ja Kasahstani tektoonika, stratigraafia, litoloogia ja hüdrogeoloogia alalt. Janšin on Kasahstani ja Lõuna-Siberi fosforiidi-, kaalisoola-, boksiidi- ja gaasimaardlate ning arteesiabasseinide avastajaid, noorte platvormide õpetuse rajaja ning mitme geoloogilise kaardi autor ja koostaja.
1980. aastatel seoses Siberi "jõgede pööramise" (voolusuuna muutmise) projekti aruteluga loodi ekspertkomisjon, mis pidi hindama maaparanduse efektiivsust põllumajanduses. Komisjoni asus juhtima Aleksandr Janšin. Nn "Janšini komisjoni " mitmeaastane töö kandis vilja – 1986. aastal valitsus loobus sellest projektist.
Ta oli kauaaegne Moskva Loodusuurijate Seltsi president (1967–1999). Aastatel 1982–1989 oli Janšin NSV Liidu Teaduste Akadeemia asepresident. 1993. aastal valiti ta Venemaa Ökoloogiaakadeemia esimeseks presidendiks.
Duklja
Duklja (montenegro keeles Дукља), ka Doclea või Diocleia (kreeka keeles Διοκλεία Diokleia), oli päriliku maaga keskaegne riik, mis hõlmas umbes tänapäeva Kagu-Montenegro territooriumid Kotorist läänes Bojana jõeni idas ning Zeta ja Morača jõgede läteteni põhjas.
Duklja oli esialgu Ida-Rooma riigi vasall, kuid 9. sajandil sai sellest Serbia vürstkonna osa Vlastimirovićite dünastia võimu all. Pärast Serbia annekteerimist Bütsantsi poolt 10. sajandi lõpul jäi Duklja kuni 1040. aastateni Bütsantsi võimu alla, kui kohalik isand Stefan Vojislav suutis saavutada oma võimu all sõltumatuse enamusele mereäärsest piirkonnast; Duklja muutus kõige võimsamaks riigiks, seda valitses Vojislavljevići dünastia.
Aastal 1060 annekteerisid Vojislavljevićid Raška (sisemaa, millest hiljem sai Serbia tuumik) ja määrasid sinna vasallvalitsejad. Konstantin Bodini surmaga aastal 1101 asus dünastia kõrvalharu Raškat sõltumatult valitsema ja aastal 1189 liidendati Duklja viimasega – kui Serbia suurvürstkonna kroonimaa, järgnevalt tuntud kui Zeta, mis jäi nii kuni Serbia tsaaririigi languseni. Serbia tsaaririigi langusega sai Zeta aastal 1356 Balšićite võimu all sõltumatuks ja oli aastatel 1421 kuni 1427 taas Serbia despootkonnaga liidendatud.
Nimi
Doclea oli algselt Rooma riigi linna nimi tänapäeva Podgorica (Ribnica) kohas, mille ehitas Rooma keiser Diocletianus, kes pärines sellest Rooma Dalmaatsia piirkonnast. Romaniseerunud illüüri hõim docleatae, mis piirkonda asustas, tuletas oma nime linna nimest. Järgnevatel sajanditel hüperkorrigeerisid roomlased nimeks Dioclea, oletades valesti, et i kadus labase kõnemustri tõttu. Duklja on selle piirkonna nime hilisem slaavi versioon, mis omistati vürstkonnale Bütsantsi süseräniteedi all.
Geograafia
De Administrando Imperio (948–952) (DAI) järgi hõlmas Diokleia (Διοκλεία) "suuri, asustatud linnu": Gradetai, Nougrade ja Lontodokla. Gradetai võis olla Starigrad, Nougrad võis olla Prevlaka, samas Lontodokla asukoht pole kindel.
Hilisema, mõnevõrra kahtlase allika, Duklja preestri kroonika (DPK) järgi valdas valitseja nimega Hvalimir, kes oli väidetavalt Jovan Vladimiri (u. 990–1016) esivanem, Zetat ja selle linnu ning järgmisi krahvkondi: Lusca (Luška), Podlugiae (Podlužje), Gorsca (Gorska), Cupelnich (Kupelnik), Obliquus (Oblik), Prapratna, Cermeniza (Crmnica) ja Budua (Budva) koos Cuceva (Kučevo) ja Gripuli (Grbalj).
12. sajandist alates hakkas mõiste Zeta asendama nime Duklja.
Duklja teoses De Administrando Imperio
Duklja asustati valdavalt slaavlaste poolt 7. sajandil, kuigi piirkond oli avaaride ja slaavlaste röövretkede sihtkoht 6. sajandist. 10. sajandi De Administrando Imperio järgi, mille kirjutas Bütsantsi keiser Konstantinos VII Porphyrogennetos, toimus slaavlaste teine rändelaine Balkanile u. aastatel 610–640. Olles mägine piirkond, pakkus see võib-olla varjupaika eelslaavi rahvastikule.
De Administrando Imperio on olnud laialt kasutatud allikas lõunaslaavi riikide varajase ajaloo rekonstrueerimisel. Porphyrogennetos kirjutas, et Duklja laastati avaaride poolt ja "taasasustati keiser Herakleios I ajal, nagu ka Horvaatia ja Serbia" (s.o. 7. sajandi esimesel poolel). Kuigi ta on selgelt öelnud, et naabervürstkonnad Serbia, Zahumlje, Travunija ja Paganija asustati 'ristimata serblaste' poolt, mainib ta, et Duklja asustati lihtsalt 'slaavlaste' poolt. John Van Antwerp Fine, Jr. väidab: "arvestades, et serblased asusid piirkondadesse piki selle piire, oli arvatavasti ka see serblaste piirkond". Annales regni Francorum (821–822) järgi põgenes mässuline Pannoonia hertsog Ljudevit Posavski frankide sissetungi ajal oma residentsist Sisakist serblaste juurde Lääne-Bosniasse, kes kontrollisid suurt osa Dalmaatsiast ("Sorabos, quae natio magnam Dalmatiae partem obtinere dicitur").
Rookass
Rookass  (Felis chaus) on kassi perekonda kuuluv kaslane.
Duklja
Duklja teoses De Administrando Imperio
Lõppude lõpuks pole Duklja päritolu täpselt teada, kirjalikud tõendid toetuvad sageli poollegendaarsetele sugupuudele. Pealegi, mis tegelikult kujutas inimesi (gens) keskajal, on rangelt arutatud. Pole kindlaid tõendeid, et serblaste või horvaatidena tuntud rahvad rändasid en masse sidusa rahvusena. Pigem hakkas mingi grupiidentiteet Balkanil moodustuma 7. sajandi lõpus, kui slaavi aadel moodustas liitude süsteemi. See langeb kokku avaaride hegemoonia lõpliku hääbumisega Balkani lääneosa üle. Samal ajal hakkasid bütsantslased Balkani osades taaslooma teatud kontrolli pärast keiserliku kontrolli kokkuvarisemist 7. sajandil. Bütsantsi Dyrrhachiumi teema loomine hõlbustas diplomaatilisi sidemeid idaroomlaste ja Aadria mere ranniku Sclaviniae vahel.
Rookass
Levila ja elupaik
Rookasside levilaks on Egiptus, Lõuna-Kaukaasia, Lääne-, Kesk ja Ida-Aasia, Sri Lanka ja India. Rookass elab enamasti veekogude lähedal asetsevates roostikes ja põõsastikes.
Duklja
Duklja teoses De Administrando Imperio
Nii Florin Curta kui ka John Fine, teiste seas, on väitnud, et etnonüümid, nagu serblane või horvaat, olid peamiselt poliitilised sildid, viitega duxile ja teda saatvatele aadlikele, samas madalamal tasemel nimetati samamoodi lihtrahvast, kes asustasid selliste juhtide valitsemise all olevat territooriumi (sageli nominaalselt ja mööduvalt). On vähe tõendeid, et keskaegses ühiskonnas oli kaasaegne mõiste rahvusest ja sellega seotud väärtustest. Pigem üldiselt oli identiteet juurdunud peamiselt oma klanni, külla ja piirkonda. Nagu Fine märgib, "selles suures slaavlastega asustatud piirkonnas, kes kõik rääkisid sama keelt, tekkisid teatud poliitilised üksused, ja kõigest poliitilised üksused". Duklja oli üks selline üksus ning selle ajalugu oli tihedalt põimunud Serbia/Raška ja Bütsantsi ning samuti Rooma ja 'lääne' riikide ajalooga. Duklja oli üks keskaegne serblaste riik ning oli tänapäeva Montenegro poliitiline ja kultuuriline eelkäija.
Varajane
Dukljast on enne 11. sajandit vähe teada. Peamine allikas varajaste lõunaslaavi riikide ajaloost on keiser Konstantinos VII De Administrando Imperio (koostatud enne 952. aastat). Töö ei maini Duklja kohta praktiliselt midagi peale selle, et seda asustasid slaavlased ja et seda valitsesid Bütsantsi keisrid. Tõenäoliselt ei olnud sõltumatut üksust enne 10. sajandi lõppu. Bütsantslased valitsesid rannikulinnu, nagu Doclea, Bar, Kotor, ja tagamaad nende ümber. Arheoloogiline tõend (isiklik pitser) viitab sellele, et kohalikud ametnikud valitsesid seda väikest piirkonda keisri nimel. Slaavi piirkonnad, mis ei olnud otseselt Bütsantsi võimu all (nagu Travunija), olid organiseeritud mitmeks župaks (laias laastus krahvkond), mida valitsesid kohalikud perekonnad.
Rookass
Välimus
Nende kehapikkus on tavaliselt 50–94 sm ja saba on 23 – 31 sm pikkune. Täiskasvanud rookassi kehakaal on kuni 16 kilogrammi. Sõltuvalt alamliigist on loomade suurus ja karvastiku värvus erinev. Valdavalt on karvkate liivakarva või hallikas, ebaselge mustriga kuid nii looduses kui tehistingimustes võib esineda ka musta värvi isendeid.
Duklja
Varajane
Slaavlaste röövretki Ida-Rooma territooriumile on mainitud aastal 518 ja 580. aastateks olid nad vallutanud suuri alasid, tuntud kui Sklaviinia.
Rookass
Välimus
Rookassid elavad üksikult ning peavad jahti varastel hommiku- ja õhtutundidel. Päevasel ajal eelistavad nad varjuda. Vaatamata oma väikestele mõõtmetele suudab rookass murda isegi väiksemate sõraliste vasikaid. Enamasti toitub siiski hiirtest, konnadest, madudest, sisalikest. Rookassi hüppevõime on ka lindude püüdmiseks piisavalt hea. Inimasustuse läheduses elades kütivad nad kodukanu ja parte.
Duklja
Varajane
pisi|320px|Duklja Slaavi vürstkondade konföderatsioonis Časlav Klonimirovići valitsusajal, u. aastal 950
Rookass
Välimus
Tiinus kestab 63–66 ööpäeva. Pesakond, mille emakass võib ilmale tuua mitu korda aastas, koosneb 1–3 kassipojast. Pole teada, kui vanaks rookassid vabas looduses elavad, kuid vangistuses võivad nad elada 13 aasta vanuseks.
Duklja
Varajane
Vürst Višeslav (valitses 768–814), esimene nime järgi teadaolev Serbia monarh, valitses pärilikke maid (župa, "krahvkond") Neretva, Tara, Piva, Lim. Ta suutis ühendada mitu provintsi ja hõimu Serbia vürstkonnaks. Višeslavi järglane oli tema poeg Radoslav ja siis Prosigoj, kelle ajal "asustasid serblased suurt osa Dalmaatsiast" (Annales regni Francorum, 822). Vürst Vlastimir ühendas Serbia hõime kasvava bulgaaride ohu vastu veelgi, tema riik ulatus üle Edela-Serbia, enamuse Montenegro, Ida-Hertsegoviina ja Kagu-Bosnia. Vürst Petar Gojniković võitis Bosnia Tišemiri, annekteeris Bosna jõe oru. Edasi laienes ta piki Neretvat, annekteerides Paganija, kus näib, et ta sattus konflikti Mihajlo Viševićiga, Bulgaaria liitlase ja Zahumlje valitsejaga (sealhulgas Trebinje ja enamus hilisemast Dukljast). Mihajlo Višević kuulis võimalikust liidust Serbia ja bütsantslaste vahel ning hoiatas Simeoni. Simeon võitis Petarit ja järgnevatel aastatel toimus bulgaaride ja bütsantslaste vahel võimuvõitlus ülemvõimu pärast Serbias. Vürst Časlav Klonimirović valitses riigikeste konföderatsiooni, mis kattis ulatusliku ala, ühendades Bosnia, Hertsegoviina, Vana-Serbia ja Montenegro hõimud (liidendades Serbiaga (ι Σερβλια) Paganija, Zahumlje, Travunija, Konavle, Bosnia ja "Raška"). Ta võttis üle varem Mihajlo valitsetud piirkonnad, kes kaob allikatest aastal 925. Mõne allika järgi põhines Časlavi 'riik' Kotori tagamaal.
Rookass
Rookass Eestis
2011. aasta 4. juulil avati Tallinna Loomaaias väikeste kaslaste ekspositsioon, kuhu asusid elama lisaks rookassile ka manulid, luitekassid ja amuuri kassid.
Duklja
Tõus
pisi|vasakul|Bütsantsi asekuninga, arhont Petari (või Predimiri) seatinatempel (9. sajand); Püha Neitsi Maarja Jeesusega (vasakul) ja [[Kreeka keel|kreekakeelne pealiskiri "+ Petar Dioklia arhont AMIN" (paremal)]]
Rookass
Hübriid
Rookassi ja kodukassi ristamise tulemusel on aretatud kassitõug Chausie.
Alamliigid
thumb| Felis chaus affinis Rookass jagatakse järgmisteks alamliikideks :
Duklja
Tõus
Pärast Časlavi surma u. aastal 960 annekteerisid bütsantslased Raška (tagamaa) ning Serbia lagunes mitmeks väikeseks župaks ja esimese dünastia mainimine lõppes. Petar, kelle pitser on leitud, oli 11. sajandi vahetusel arvatavasti arhont Diokleias. Serbia diplomaatiline missioon, mis saadeti arvatavasti Dukljast, saabus Bütsantsi pealinna Konstantinoopolisse ja talletati aastal 993 kirjutatud Megísti Lávra kloostri hartasse. 1000. aastatel kerkis Jovan Vladimir mereäärsete župade valitsejaks. Tema õukond asus Baris Aadria mere rannikul ja tema kontrolli all oli Serbia Pomorje ("mereäärne"), sealjulgas Travunija ja Zahumlje. Tema riik võis ulatuda lääne- ja põhjasuunas, hõlmates ka Zagorje (Serbia ja Bosnia sisemaa) osi. Vladimiri kaalukas positsioon teiste slaavi aadlike suhtes piirkonnas selgitab, miks keiser Basileios meelitas teda Bulgaaria-vastasesse liitu. Olles seotud sõjaga Anatoolias, vajas keiser Basileios liitlasi sõjas tsaar Samuili vastu, kes valitses Bulgaaria tsaaririiki, mis laius üle Makedoonia. Kättemaksuks tungis Samuil aastal 1009 Dukljasse ja tuiskas läbi Dalmaatsia kuni Zadari linnani, liidendades oma riigiga Bosnia ja Serbia. Pärast Vladimiri võitmist pani Samuil ta vasallvürstiks. Me ei tea Vladimiri seotusest eelmise Serbia dünastiaga rohkem, kui on kirjutatud Duklja preestri kroonikas, Doclea valitsejate sugupuu on mütoloogiline.
Vladimiri mõrvas u. 1016. aastal Vladislav, Samuili vend ja järglane. Viimane tähtis selle perekonna liige, tema onu Dragimir, tapeti mõne Kotori kodaniku poolt aastal 1018. Sel samal aastal võitsid bütsantslased bulgaarlasi ja ühe meisterliku löögiga võtsid tegelikult kogu Balkani tagasi.
Tobiväädilised
Tobiväädilised (Aristolochiaceae) on õistaimede sugukond pipralaadsete seltsist.
Duklja
Bütsantsi hegemoonia ja võitlus iseseisvuse eest (1020–1050)
Bütsantsi võit bulgaarlaste üle oli kriitiline areng Balkani ajaloos. Bütsantslased valitsesid enamust Balkanist – Bulgaaria, Serbia, Duklja ja Bosnia langesid tagasi Bütsantsi võimu alla esimest korda pärast 6. sajandit.
Tselinnõi rajoon
Rajoonis on 11 kohalikku omavalitsusüksust ja 25 asulat.
Duklja
Bütsantsi hegemoonia ja võitlus iseseisvuse eest (1020–1050)
Lühiealisena nihutas Vladimiri mõju Balkani poliitikas Serbia võimukeskuse sisemaalt rannikule. See oli "uuenenud Serbia riik keskusega Dukljas". 11. sajandi jooksul ei kuule me eriti palju sündmustest sisemaal. Kesk-Serbia oli arvatavasti Sirmiumi strategose (kuberneri) Konstantinos Diogenese haldusalas. Mõned ajaloolased viitavad, et Dukljat valitseti otse Dyrrhachiumi strategose poolt, samas teised usuvad, et kohalikul vürstil (kelle nimi pole säilinud) lubati jääda valitsema Bütsantsi vasallina. Mõlemal juhul oli slaavi aadel Bütsantsi kontrolli all.
1030. aastatel, nagu on kirjutanud Ioannes Skylitzes ja Στρατηγικὸν τοῦ Κεκαυμένου, juhtis "Travunija serblane" Stefan Vojislav, kes kandis tiitlit "Dalmaatsia, Zeta ja Stoni arhont ja kastra toparches", "serblasi, kes ütlesid lahti Bütsantsi võimust". DPK järgi oli ta Vladimiri vennapoeg. Aastal 1034 võttis ta "Duklja", kui bütsantslastel toimus parajagu troonivahetus. Bütsantslased maksid kätte, saates väed Dyrrhachiumist ja vangistades Vojislavi, kes viidi Konstantinoopolisse vangi. Tal õnnestus põgeneda ja alustada vastupanuvõitlust Duklja mägedest. Ta võitis mitut Bütsantsi ekspeditsiooni ja vabastas enamuse Dukljast. Slaavi mäss Belgradis, mille organiseeris Petar Deljan 1030. aastate lõpul, töötas Vojislavi kasuks, juhtides tähelepanu Dukljalt kõrvale. Ta kasutas seda võimu maksma panemiseks oma tealinnast Skadarist ja laiendas oma võimu Dukljast Travunijasse ja osaliselt Zahumljesse. Ta piiras Bütsantsi linna Dyrrhachiumit ja vallutas seda ümbritsevad maad.
Aastal 1042 võideti veel üks Bütsantsi rünnak. Bütsantslased saatsid slaavi vasallpealike "koalitsiooni" Voislavi vastu. Koalitsioon koosnes Bosnia županist, Zahumlje knezist (vürst) Ljutovidist ja Raška županist. Peen vihje, et Bütsantsi domineerimise all oli "Raška" 1040. aastatel kerkinud veel üheks Serbia riigiks (laias laastus tänapäeva Lõuna-Serbia ja Kosovo). Vojislav saavutas ründajate vastu suure võidu. Ta kukutas Ljutovidi ja võttis piirkonna täielikult oma kontrolli alla. Duklja oli kahtlemata juhtiv slaavi riik.
Duklja kuningriik (1053–1100)
pisi|Doclea (Duklja) vürstkond 11. sajandi keskpaigas
Vojislav suri arvatavasti aastal 1043. Tema 5 pojast tagas aastaks 1046 lõpuks võimu Mihailo. Ta oli osav diplomaat, ta edendas häid suhteid bütsantslastega abielludes ühe keisri sugulasega, teenides endale tiitli protostrator. Ta asus ka diplomaatilistesse suhetesse lääneriikidega, naites ühe oma poegadest, Konstantin Bodini Bari normannist kuberneri tütrega. Mihailo vallutas 1060. aastatel bütsantslastelt Raška ja pani valitsejaks ühe oma poegadest, Petrislavi. Aastal 1072 toetas ta veel ühte slaavi mässu Makedoonias, saates väe oma poja Konstantin Bodini juhtimisel. Pärast esialgset edu kuulutati Bodin Duklja preestri kroonika väitel Bulgaaria tsaariks Peter III-ks. Bütsantsi kättemaksuga püüti Bodin kinni, kuid vabastati alles tema isa palgatud Venezia palgasõdurite poolt.
pisi|150px|vasakul|[[Mihailo Vojislavljević, esimene tunnustatud Duklja valitseja Püha Mihailo kiriku freskol Stonis: Ta krooniti slaavlaste kuningaks ja sai tuntuks kui serblaste ja hõimlaste valitseja]] pisi|[[Püha Mihailo kirik Stonis aastast 1080, asutatud kuningas Mihailo Vojislavljevići poolt]]
Mingil hetkel oma valitsusajal sai Mihailo kuningatiitli. Enamus õpetlasi paneb selle aastasse 1077, kui temani jõudid paavsti legaat viitega talle kui slaavlaste kuningale. Kuid Curta vihjab, et Mihailo võis olla kuningas juba aastal 1053, kuna ta kuulutas end kuningaks millalgi pärast protostratori tiitli saamist keisrilt. Kuid ametlik tunnustamine kuningana keskaegses Euroopas vajas kinnitust kas paavstilt või Bütsantsi keisrilt. Mõlemal juhul oli ta kuningas aastast 1077.
Kui Mihailo aastal 1081 suri, sai tema järglaseks tema poeg Konstantin Bodin. Normannid ründasid Horvaatia Lõuna-Dalmaatsiat, vallutasid Dyrrhachiumi ja Ragusa. Bodinilt oodati keisri abistamist Dyrrhachiumis, selle asemel jäi ta jõude paigale (võib-olla osana kokkulepitud plaanist normannidega) ja jälgis bütsantslaste täielikku lüüasaamist. Oma valitsusaja alguses kulus energia võimu kindlustamiseks ja sekkumine Bütsantsi-Normanni asjadesse võttis Bodini tähelepanu riigi muudelt osadelt. "Duklja preestri kroonika" märgib, et Bodin saatis ekspeditsiooni Bosniasse ja Raškasse. Kuna tema isa Mihailo oli Raška juba varem vallutanud, pidi see Duklja kontrolli alt väljunud olema. Bodin marssis edukalt Raška vastu ja pani županiteks oma nõod Vukani ja Marko (Petrislavi pojad). Ta vallutas ka Bosnia ja pani ühe oma õukondlase Stipani tema nimel valitsema. Kuigi Bodinit tunnustati Duklja ja Dalmaatsia kuningana, pole tõendeid, et Bosnia, Zahumlje, Duklja ja Raška olid ühendkuningriiki liidendatud. Iga piirkond säilitas oma päriliku aadli, kuid oli Duklja poliitilise ja sõjalise tahte alluvuses.
pisi|350px|Aasta 1080. Duklja võimu kõrgpunkt
Langus
Aastaks 1085 said bütsantslased ülemvõimu oma sõdades normannidega, vallutades tagasi Dyrrachiumi ja Ragusa. Aastal 1090 karistasid nad Bodinit selle julumuse eest, võib-olla teda teist korda vangistades, ja rohkem pole temast teada kuni tema surmani u. aastal 1101. Raška, Zahumlje ja Bosnia murdsid end arvatavasti Duklja vasallisõltuvusest vabaks.
Bodini kadumisega kartis tema normanni naine Jaquinta (Jakvinta), et Bodini vennapoeg Branislav võib püüda võimu haarata, enne kui tema lapsed troonile saavad. Ta käskis Branislavi ja selle perekonna vangistada ja Branislav suri vangistuses, kuid tema 6 venda ja poega said varjupaiga Ragusas. Seega kiirustades trooni nõudma, külvati pereviha seemned laiendatud perekonna sisse. Pärast Bodini surma sai tema poolvend Dobroslav II Duklja troonile. Nähes Duklja nõrkust, alustasid bütsantslased sekkumist, saates Kočopari, ühe Branislavi pagendatud vendadest trooni vallutama. Tal õnnestus abi saada Raška Vukanilt ja üheskoos lõid nad Dobroslavi. Kuid Kočopari ja Vukani vahel tekkis tüli. Vukan ajas Kočopari minema, viimane suri maapaos. Doclea aadel valis siis Vladimiri, veel ühe sugulase, kes valitses rahus kui Bütsantsi vasall. Kuid Jaquinta ei loobunud. Pärast Vladimiri surma kohitses ta ja torkas pimedaks Dobroslav II (kes oli ikka veel vangis), et see ei saaks trooni nõuda, tagades seega trooni oma pojale Đurađile, u. 1114–18. Jaquinta sai toetust Bütsantsi-vastastelt aadlikelt. Branislavi perekond põgenes taas Bütsantsi kaitse alla, seekord Dyrrhachiumi. Siin said nad tuge bütsantslastelt, kes tagandasid Đurađi ja vangistasid Jaquinta. Grubeša, üks Branislavi poegadest, pandi troonile aastal 1118. Ta valitses rahumeelselt aastani 1125. Đurađ põgenes Raškasse ja saavutas uue Raška suuržupani, Uroši toetuse, kes usutavasti oli Vukani vennapoeg. Uroš oli liidus ungarlastega ja Bütsantsi-vastane. Ta tungis Dukljasse ja pani Đurađi tagasi troonile. Järjekordne Bütsantsi sekkumine kukutas Đurađi teist korda, vangistas ta, ja Đurađ suri vangistuses. Gradinja, üks Grubeša vendadest, pandi siis kuningaks, viimane valitseja, kes Dukljas seda tiitlit kandis. Ta suri aastal 1146 loomulikku surma ja tema järglaseks sai tema poeg Radoslav. Radoslav kandis vaid tiitlit knez (vürst).
Duklja pikk verine tüli laastas selle staatust, kui see vähenes tagasi Bütsantsi toetusest sõltuvaks vürstkonnaks ja kaotas järjest territooriumi Raškale. Vürst Radoslavi valitsusajal hõlmas see väikest maariba Duklja rannikul (Kotorist Ulcinjini). Aastaks 1166 oli enamus Dukljast Raška poolt okupeeritud ja aastal 1186 annekteeris Stefan Nemanja Duklja täielikult, pärast viimase Doclea vürsti Mihailo (Radoslavi järglane ja Nemanja vennapoeg) võitmist.
Usuasjad
10. sajandil, pärast Spliti sinodit saavutas Split halduse enamuse Horvaatia-Dalmaatsia ranniku üle, välja arvatud lõunapiirkonnad (sealhulgas enamus Dukljast), mis olid Dyrrhachiumi peapiiskopkonna alluvuses. Kuid Spliti kaalukat positsiooni vaidlustasid peagi teised linnad, mis võistlesid metropoliitkonna staatuse eest – Bar ja Dubrovnik (Ragusa). Suur kirikulõhe omas varsti suurt mõju Serbia üle, mitte ainult usuliselt, vaid ka poliitiliselt. Kuna Serbia asus Rooma ja Konstantinoopoli halduse piirialal, püüdsid serblastest valitsejad seda rivaalitsemist enda hüvanguks ära kasutada.
Slaavlased, kes elasid piki Dalmaatsia lõunarannikut, langesid Spliti, Bari ja Ragusa peapiiskopkondade kaudu Rooma usulisse alluvusse. Ülejäänud, Serbiani ulatuv sisemaa, oli Ohridi, Sirmiumi ja Dyrrhachiumi peapiiskoppide kaudu Konstantinoopoli patriarhi alluvuses. Kuningas Mihailo prerogatiiv oli rajada autokefaalne slaavi kirik – sõltumatu riik vajab sõltumatut kirikut. Poliitilistel põhjustel pöördus ta Rooma poole, kuna sel ajal oli ta Bütsantsiga vähem kui sõbralikes suhetes. Mihailo eeldas, et paavst kasutab võimalust laiendada oma haldust Lõuna-Dalmaatsias, kuid Mihailo soov ei olnud lihtsalt kättesaadav. Kuigi mõned uuringud väidavad, et tema palve ülendada Bar peapiiskopkonnaks täideti aastal 1067, näib, et ürik pole autentne.
Aastal 1089 õnnestus Konstantin Bodinil Bari piiskopkond peapiiskopkonnaks ülendada, toetades paavsti vastupaavsti vastu. Abipiiskopid pidid olema: Kotor, Ulcinj, Svač, Skadar, Drivast, Pula, Ras, Bosnia ja Trebinje. Ülenduse kättesaamisel omandati palju suurem diötsees, sealhulgas territoorium, mis varem ei olnud paavsti alluvuses – Durazzo metropoliitkonna ja Ohridi peapiiskopkonna territooriumid, need kaks tunnistasid Konstantinoopoli oikumeenilise patriarhaadi jurisdiktsiooni. Bari peapiiskopkonna uus territoorium oli ainult teoreetiline – paavsti edikt mõjutas vaid kirikuid, mis tunnistasid Roomat. Raška tegemine Bari abipiiskopkonnaks omas vähe tähtsust, enamus selle kirikuid olid Konstantinoopoli alluvuses ja pole tõendeid, et Vukan oleks vahetanud poolehoiu Rooma kasuks. Durazzo ja Ohrid kannatasid minimaalseid territoriaalseid kaotusi piki rannikut, Duklja oli lühikest aega Rooma alam, kuid Duklja sisemaad ei mõjutatud ja enamus Duklja rannikust (enamus Kotorist) jäi ustavaks õigeusule.
Flirsch
Flirsch on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Landecki ringkonnas. Vald asub 1154 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 31,05 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 961 inimest. Vald paikneb 11 km Landeckist läänes ja 10 km Sankt Anton am Arlbergist idas.
Kuigi ala oli juba varem asustatud, on küla kirjalikult esmamainitud 1275. aastal. Nime päritolu tuleb retoromaani keeltest. Flirsch sai autonoomseks kogukonnaks 1813. aastal.
Tanja Bakić
pisi|Tanja Bakić Tanja Bakić (sündinud 14. septembril 1981) on Montenegro luuletaja, esseist, tõlkija ja aimekirjanik, Montenegro Kirjastajate ja Raamatumüüjate Liidu auesimees. Ta elab Podgoricas, kus on töötanud pedagoogi, toimetaja, pressiesindaja, tõlgi ning kirjandusürituste kuraatorina.
2005. aastal kaitses Tanja Bakić Nikšići ülikooli filosoofiateaduskonnas magistrikraadi inglise kirjanduses väitekirjaga "The Influences of William Blake's Poetry on the Rock Music of Jim Morrison" ("William Blake'i luule mõju Jim Morrisoni rokkmuusikale") Ta on tunnustatud William Blake'i uurija. Juba enne kraadi kaitsmist oli ta avaldanud arvukalt luuletusi, sh kogud "Treptaj" (1996), "Bolesna ruža" (2009) ja "Trava" (2009).
Tanja Bakić kirjutab sageli kirjandusajakirjades. Ta on pälvinud Joan Flora auhinna. Bakići tõlked Inglise metafüüsiliste ja romantiliste poeetide luulest on pälvinud kriitikute kiituse, ta on tõlkinud ka Rabindranath Tagore'i, Herbert George Wellsi, Richard Bachi, George Orwelli ja William Butler Yeatsi teoseid. Ta on osalenud mitmesugustel kirjandusüritustel kogu Euroopas, esinenud loengute ja ettekannetega konverentsidel. Tema teoseid on tõlgitud vähemalt kuude võõrkeelde (sh vene ja albaania keelde).
Suur Roograhu
Suur Roograhu on kahe Eesti geograafilise objekti nimi:
Euroopa Liidu Maja
Euroopa Liidu Maja on äri- ja büroohoone Tallinna kesklinnas aadressil Rävala puiestee 4, kus asuvad muu hulgas Euroopa Komisjoni esindus Eestis, Euroopa Parlamendi Eesti büroo, Euroopa Elamuskeskus ja Euroopa Liidu infokeskus. Euroopa Liidu Majas toimuvad üritused igas eas inimestele, tasuta näitused ja loengud. Majas asuvast infokeskusest saab teavet Euroopa Liidu kohta ning soovi korral ka tasuta infomaterjale.
Euroopa Liidu Maja eesmärkideks on:
Narva karjäär
Narva karjäär on Eesti Energia tütarettevõttele Enefit Kaevandused AS kuuluv 1970. aastal rajatud põlevkivi pealmaakaevandus.
Karjäär asub Ida-Virumaal Narva-Jõesuu linnas Mustajõest lõuna pool ja piirneb idaosas Narva jõe barjäärtervikuga (umbes 300 m), läänes Sirgala karjäärivälja eraldava barjäärtervikuga, põhjas Mustajõe barjäärtervikuga põlevkivi tootuskihi avamusjoonel ja Eesti Elektrijaama maaeraldusega, lõunas põlevkivi tootuskihi 27–30 m samasügavusjoonega.
Narva karjääri aastane toodang on umbes 4,5 miljonit tonni kaubapõlevkivi, põlevkivivarusid jätkub veel umbes 30 aastaks (2010).
Karjääris töötab umbes 680 inimest (2010).
Ajalugu
1950.–1960. aastatel otsustas NSV Liidu Ministrite Nõukogu hakata NSV Liidu loodeservas energiapuudust leevendama mitme Narva linna ümbrusse ehitatava ja kohalikul põlevkivil töötava elektrijaamaga. Alustuseks ehitati aastail 1950–1957 Narva jõe kaldale Narva hüdroelektrijaam. 1956. aastal alustati võimsa Balti Elektrijaama ja 1964. aastal lisaks Eesti Elektrijaama rajamist.
Et kindlustada jõujaamu kütusega, tuli kiiresti ja oluliselt laiendada põlevkivi kaevandamist. Esitati idee, et lääneossa jääks tegutsev Viivikonna karjäär, keskossa karjääriväli nr 1 (Sirgala) ja idaossa tuleks karjäär nr 2 (Narva). See ettepanek võeti ka vastu. 1958. aasta alguses loodi Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogus vajalikud organisatsioonilised struktuurid ja leiti vahendid. Narva karjääri sünniajana tähistatakse 1. jaanuari 1970.
Eesti iseseisvuse taastamise järel, 8. aprillil 1996 võttis EV Valitsus vastu korralduse, mille alusel kujundati senine riigiettevõte Eesti Põlevkivi ümber aktsiaseltsiks Eesti Põlevkivi.
1997. aastal moodustati aktsiaseltsi Eesti Põlevkivi 14 tütarettevõtet, kellele Eesti Põlevkivi loovutas oma varad: AS Ahtme Kaevandus, AS Aidu Karjäär, AS Eesti Põlevkivi Ehitus, AS Estonia Kaevandus, AS Kohtla Kaevandus, AS Mäetehnika, AS Narva Karjäär, AS Põlevkivi Kaubandus, AS Põlevkivi Raudtee, AS Sirgala Karjäär, AS Sompa Kaevandus, AS Tammiku Kaevandus, AS Toila Sanatoorium ja AS Viru Kaevandus.
Karjäär paljandina
Karjääri 4. tranšee lääneseinas on esinduslik paljand (Narva karjääri läänesein).
Lockenhaus
Lockenhaus on vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Oberpullendorfi ringkonnas. Linn on tuntud iga-aastase Lockenhausi kammermuusikafestivali poolest, mille algatas viiuldaja Gidon Kremer.
Ajalugu
Linn kuulus koos ülejäänud Burgenlandiga 1920/21. aastani Ungari koosseisu alates kuningriigi asutamisest 1000. aastal. Pärast esimest maailmasõda, kui Ungari jäeti Trianoni rahulepinguga ilma u. 70% territooriumist, mis oli selle käes olnud rohkem kui üheksa sajandit, sai Deutsch-Westungarn Austria osaks.
Lockenhausis sündis 1883. aastal näitleja Ludwig Stössel, kes pärast Ameerikasse emigreerumist osales paljudes Hollywoodi filmides, sealhulgas filmis "Casablanca". Stösseli perekonna liikmed kuulusid küla juudi kogukonda, mis eksisteeris kuni 1938. aastani. 2008. aastal avati mälestusmärk Lockenhausi juudi kogukonna liikmetele, kes mõrvati holokaustis.
Two Johns
Two Johns on asula Ameerika Ühendriikides Marylandi osariigi idaosas Caroline'i maakonnas.
Asula sai nime selle elaniku ja meelelahutaja John Stewart Crossy järgi, kes esines koos John Hartiga.
Tanyard
Tanyard on asula ameerika Ühendriikides Marylandi osariigis Caroline'i maakonnas.
See asub Doveri silla lähedal, mis ületab Choptanki jõge.
pisi|tühi|Tanyard
Achilleuse kõõlus
pisi Achilleuse kõõlus ehk kannakõõlus (ladina keeles tendo calcaneus) on kõõlus sääre tagaküljel.
Allan Marques Loureiro
Allan Marques Loureiro (enam tuntud lihtsalt kui Allan; sündinud 8. jaanuaril 1991 Rio de Janeiros) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Araabia Ühendemiraatide kõrgliigaklubis Al Wahda.
Ta alustas karjääri kodulinnaklubis CR Vasco da Gama. 2009. aastal debüteeris ta klubi põhimeeskonnas. 2011. aastal võitis ta klubiga Brasiilia karikavõistlused.
2022. aasta septembris sõlmis ta kaheaastase lepingu Al Wahdaga.
2011. aastal tuli Allan Brasiilia kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Brasiilia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 16. novembril 2018 sõprusmängus Uruguay vastu. Ta võitis Brasiilia koondisega 2019. aasta Copa América. Brasiilia koondises mängis ta aastatel 2018–2020 kokku 10 korda.
Guo Qi
pisi| Guo Qi (2012)
Guo Qi (hiina keeles 郭琦; pinyin ' is Guō Qí; sündinud 27. jaanuaril 1995 Jiangsus) on hiina maletaja, naiste suurmeister (2011).
Guo tuli 2012. aastal Ateenas naisjuunioride maailmameistriks. Ta on 2016. aasta Hiina naiste malemeister.
Ta mängis naiste maailmameistrivõistlustel. 2012. aastal MM-i turniiril Hantõ-Mansiiskis (64 osavõtjat), kus ta sai turniiritabelis 34. asetuse, kaotas ta avaringis Natalja Žukovale. Järgmisel MM-il 2015. aastal Sotšis kaotas ta avaringis Natalja Pogoninale.
Guo võitis Hiina naiskonna koosseisus naiste maleolümpiatel kuldmedali (2016) ja hõbemedali (2014).
Ta sai FIDE-lt 2011. aastal naiste suurmeistri ja 2014. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse.
Voolu-ujur
Voolu-ujur (Platambus maculatus) on mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik.
Putukat on ka Eestis.
Kwidzyn
Kwidzyn (saksa Marienwerder) on linn Poolas Pomorze vojevoodkonnas, Kwidzyni maakonna halduskeskus. Kwidzyn asub Gdańskist umbes 73 km lõunas.
1233. aastal rajasid ristirüütlid preislaste asula Kwedini kohale oma tugipunkti ja asula, mis sai nimeks Marienwerder. Linnaõigused sai Marienwerder tõenäoliselt 1254. aastal. Aastatel 1285–1587 oli Marienwerder Pomesaania piiskoppide residents. Rahvahääletuse tulemusel jäi linn 1920. aastal Saksamaa koosseisu. Poolale läks linn 1945. aastal.
Avinurme kalmistu
Avinurme kalmistu on kalmistu Avinurme kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Avinurme asulas.
Kalmistu vanem ja keskmine osa kuulub EELK Avinurme kogudusele ning kalmistu uuem osa Avinurme vallale.
Bestla
Bestla (vanapõhja keeles Bestla) on skandinaavia mütoloogias naishiid (jöötun), keda nii Eddades kui ka  skaldide loomingus mainitakse Odini emana.
Tal on Börriga peale Odini ka pojad Vili ja Vé.
Bestla on hiid Bölþorni tütar ja tal on teadmata nimega vend, kellelt Odin õppis oma loitsud. Võib-olla on see hiid Mimir, kellel on Odiniga tihedad sidemed, mis on vastavad sellisele sugulusele.
Bestla nimi ei ole enam, täpselt tõlgitav. Rudolf Simeki arvates annab see tunnistust nime iidsusest. Tähenduseks arvatakse kas 'armastatu' või 'niin' või 'puukoor'.
Franz Rolf Schröder jõudis järeldusele, et Bestla on jugapuujumalanna. Tema arvates austati germaani puudekultuses algselt ktoonilisi jumalusi, kes olid tihedas seoses viljakuskultusega. Ka esimesed inimesed Ask ja Embla olevat pärinenud puudest. Waltraud Hunke peab mõtet, et Henkla oli puu, kes sünnitas Odini, siiski liiga kaugele minevaks.
Bestla järgi on nime saanud Saturni kaaslane Bestla.
Ocean City
Ocean City on kuurortlinn Ameerika Ühendriikides Marylandi osariigis Worcesteri maakonnas. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 6844. Aastal 2010 oli elanikke 7102. Suviti tõuseb elanike arv linna saabuvate suvitajate toel paarikümne kuni paarsaja tuhandeni.
Linn asub Atlandi ookeani ääres.
Esimene hotell avati Ocean Citys 1875. aastal. 1880. aastal Ocean City linnaõigused.
Ocean Citys valitseb kuumade ja niiskete suvede ning jahedate talvedega niiske lähistroopiline kliima. Asukoha tõttu Atlandi ookeani ääres püsivad kevadel ja suvel õhutemperatuurid mõõdukad. Keskmine õhutemperatuur juulis on 21 °C. Üle 30 °C tõuseb õhutemperatuur aastas keskmiselt 10 päeval. Atlandi ookean tingib samuti pehme talve. Jaanuari keskmine õhutemperatuur on 3 °C.
Sademete hulk on aasta läbi võrdlemisi ühtlane. Aastas sajab keskmiselt 1076 mm. Piirkonda võivad tabada orkaanid ja troopilised tormid.
Ocean City sõpruslinnad on Finale Ligure Itaalias, Pärnu Eestis ja Virginia Beach USA-s Virginia osariigis.
Spāre mõis
Spāre mõis (saksa keeles Sparenhof, läti keeles Spāres muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Āraiši kihelkonnas.
Suur Roograhu (poolsaar)
Suur Roograhu on poolsaar (varem rahu) Lääne maakonnas Liialaiul.
Algmõiste
Algmõiste - on mõiste, mida täpselt ei defineerita, vaid piirdutakse üksnes selle tähenduse selgitamisega. Algmõisted on aluseks ülejäänud mõistete defineerimisel. Näiteks: punkti, ruumi, hulka, arvu, vastavust, suurust ja palju teisi mõisteid
West Denton
West Denton on asula Ameerika Ühendriikides Marylandi osariigis Caroline'i maakonnas.
See asub Choptanki jõe läänekaldal, teisel pool asub Denton, Caroline'i maakonna keskus.
2010. aasta rahvaloenduse järgi elas seal 52 inimest.
Haljala kalmistu
Haljala kalmistu on kalmistu Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Haljala asulas.
Kalmistu rajati 1786. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Kalmistu kabeli vastas asub Haljala Vabadussõja mälestussammas.
Aleksander Jõgi
Aleksander Jõgi VR II/3 (20. veebruar 1890 Lihula vald, Läänemaa – 8. juuni 1936) oli Eesti sõjaväelane (nooremallohvitser).
Ta teenis Vene sõjaväe koosseisus Esimeses maailmasõjas ja 1. ratsapolgu koosseisus Vabadussõjas, sai haavata. Alates 1. augustist 1930 teenis ta üleajateenijana varustusvalitsuse relvastusosakonna laskemoonalaos.
Talle anti Vabariigi Valitsuse otsusega 11. juunist 1920 Vabadusristi II liigi 3. järk.
Teenete eest Isamaa ees
Teenete eest Isamaa ees (vene Орден «За заслуги перед Отечеством») on Venemaa Föderatsiooni riiklik autasu.
Autasu asutati 2. märtsil 1994.
Sellel on neli klassi. Seda antakse väljapaistvate riiklike teenete eest. Sõjaliste teenete ja vapruse eest autasu pälvinud sõduritele lisatakse autasu ristile ristatud mõõgad. Ehkki algselt võisid autasu pälvida ka välismaalased, sätestas 2010. aastal antud president Vladimir Putini dekreet aumärgi võimalikeks kavalerideks vaid Venemaa Föderatsiooni kodanikud.
Kavalerid
Teiste seas on ordeni pälvinud poliitik Vladimir Žirinovski, akadeemik Žoress Alfjorov ja baleriin Maija Plissetskaja. Välismaalastest näiteks Prantsusmaa president Jacques Chirac (1997; ordeni 1. klass).
Prijutnoje rajoon
Prijutnoje rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Kalmõkkias.
Rajoonis on 8 kohalikku omavalitsusüksust ja 22 asulat.
Lutzmannsburg
Lutzmannsburg on vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Oberpullendorfi ringkonnas.
Liitreaalsus
pisi| Liitreaalsus (ka rikastatud reaalsus; inglise keeles augmented reality, lühend AR) on reaalse keskkonna ja virtuaalse keskkonna kombineerimine.
Liitreaalsuse puhul kuvatakse otsepildis reaalse keskkonna "peale" arvuti genereeritud virtuaalsed objektid nii, et kasutajani jõudev pilt on virtuaalse ja reaalse keskkonna kombinatsioon. Keerukamate liitreaalsuse rakenduste puhul on võimalik ümbritsev maailm digitaalselt manipuleeritavaks muuta. Lisaks on võimalik reaalsele maailmale liita 3D-kujutisi, mida on kaamerat liigutades võimalik näha iga nurga alt, justkui oleks tegu füüsilise objektiga reaalses maailmas. Palju tegeletakse tänapäeval seoses nutitelefonide ja tahvelarvutite suure levikuga just mobiilsete liitreaalsuse kontseptsioonil põhinevate rakenduste väljatöötamisega. Põhiliseks eesmärgiks võiks liitreaalsuse puhul pidada virtuaalsete komponentide eristatamatust reaalsetest. Kõige lihtsam näide liitreaalsusest on spordiürituste otseülekannetes väljakutele genereeritud graafika.
Liitreaalsus erineb virtuaalreaalsusest selle poolest, et virtuaalreaalsuse puhul ei liideta reaalset maailma virtuaalsete objektidega, vaid genereeritakse uus maailm, mis ei ole otseselt seotud reaalse maailmaga.
Liitreaalsust kasutatakse tänapäeval meelelahutuses, sõjanduses, disainis, turismis ja paljudes muudes valdkondades. Näiteks saab mööblit enne ostmist vaadata oma koju paigutatult. Nimelt pakub mööblifirma IKEA võimalust veebikaamerat ja arvutit kasutades virtuaalseid 3D-objekte liitreaalsuse abil oma koju kuvada.
Liitreaalsuse ajalugu
pisi|Sensorama
Liitreaalsus täna
pisi|Virtuaalsed objektid "reaalses maailmas" Liitreaalsus hakkab üha enam jõudma tavakasutajateni ning on saamas meie igapäevaelu osaks. Tehnoloogia ja tarkvara keerukuse tõttu on tavakasutajani jõudvad rakendused veel küllaltki konarlikud. Tehnoloogia, mis võimaldaks juba täna liitreaalsust selle ideaalilähedaselt kogeda on tavakasutaja jaoks veel kättesaamatu. Selline tehnoloogia on küll olemas, kuid näiteks ülitäpsete GPS seadmete lisamine nutitelefonidesse ajaks tavakasutajatele mõeldud seadmete hinnad väga kõrgeks. Küll aga töötavad mitmed firmad, seal hulgas Google, välja seadmeid, mille hind peaks jääma suhteliselt mõistlikuks.
Tehnoloogia
Põhilisteks liitreaalsuse seadmete komponentideks on protsessor, kuvar, sensorid ja sisendseadmed. Tänapäevased nutitelefonid sisaldavad kiirendusmõõturit, GPS-i, kompassi ja kaamerat, mis teevad neist liitreaalsuse rakendustele sobilikud platvormid.
Kui täna kasutatakse liitreaalsuse kasutajani toomiseks peamiselt arvutiekraani, projektoreid ja nutitelefonide ekraane, siis tulevik lubab uudseid viise informatsiooni vastuvõtmiseks ja töötlemiseks. Näiteks on arenduskäigus mitmed liitreaalsusega prillid ning juba on välja töötatud ekraanidena töötavad kontaktläätsed. . pisi|Project Glass prillid on [[liitreaalsusega prillid]] Juba täna on Google'il arenduskäigus Project Glass, mis kujutab endast sisseehitatud arvutiga prille. Informatsioon kuvatakse kasutajale sarnaselt nutitelefonidega ja suhtlus internetiga saab toimuma läbi telefoni, hääle abil. Prillid jõuavad tarkvara arendajateni 2013 alguses ning kasutajateni tõenäoliselt 2013. aasta lõpus või 2014. aasta alguses ning põhinevad Android operatsioonisüsteemil. Sarnase riistvaraga tegeleb ka firma Vuzix, mis töötab välja seadet Smart Glasses M100. Seadme puhul on tegu nutitelefonide vabakäeseadmega, mis edastab lisaks helile ka pilti. Operatsioonisüsteemil Android põhinev seade peaks võimaldama kuvada kogu infot, mida suudab kuvada nutitelefon. Seade sisaldab muuhulgas GPS-i, kaamerat ning kasutaja vaatesuuna kindlaks tegemiseks mõeldud tehnoloogiat. Rakenduste kasutamiseks on võimalik kasutada nutitelefoni, häälkäske ja žeste.
Lisaks Google'i ja Vuzixi arendatavatele seadmetele on oma prototüübi välja töötanud ka Inglismaa firma TTP. Erinevalt Google'i prillidest, mis lisavad prillidele väikese ekraani, on TTP väljatöötatavate prillide raamidesse paigutatud väike projektor, mis edastab pildi klaasideni, kust visuaalid seejärel silma peegeldatakse. Patendi liitreaalsuse prillidele on teiste hulgas saanud ka Microsoft ning liitreaalsuse valdkonnas on patendi võtnud ka Apple.
Mainimata ei saa kindlasti jätta ka projekti SixthSense, mis kogus tohutult kuulsust 2009 TEDIndia ettekandega. SixthSense on prototüüp, mis koosneb projektorist, peeglist ja kaamerast. Nii projektor kui ka kaamera on ühendatud mobiilse arvutiga ning projektor kuvab informatsiooni seintele ja teistele objektidele. Kaamera tunneb ära kasutaja käeliigutused ning põhiline seadmega suhtlus toimubki žestide abil. Seadme ehitamise maksumus on projekti kodulehe andmetel 350 USA dollarit.
Tarkvara
pisi|Näide liitreaalsuse puhul kasutatavast markerist Liitreaalsuse igapäevaseks mugavaks kasutamiseks on vajalik väga keerukas tarkvara. Informatsiooni kuvamiseks ümbruskonna kohta on hetkel üldiselt veel vajalik GPS-seadme kaudu kasutaja asukohakoordinaatide teatamine seadmele, näiteks nutitelefonile. Odavamate GPS-seadmete ebatäpsuse tõttu on see küllaltki tõsine probleem. Kui kasutaja kõnnib näiteks tänaval ja restorani kohta käiv informatsioon kuvatakse teisel pool teed või kõrval asuva restorani kohta, siis ei ole süsteem veel kaugeltki ideaalne. Täpsemate GPS seadmete kõrge maksumuse tõttu ei ole neid võimalik massiliselt nutitelefonidesse sisse ehitada. Üheks võimalikuks lahenduseks on siinkohal computer vision tarkvara, mis võimaldaks seadmel ümbritsevast aru saada ning koguda infot keskkonnas leiduvate objektide kohta visuaalselt saadud informatsiooni põhjal. Kahjuks ei ole selline tarkvara veel piisavalt kõrgel tasemel reaalajas kasutamiseks.
Rakendused
Liitreaalsusel on väga palju rakendusvaldkondi. Selle võimalusi saab ära kasutada kõikjal alustades sotsiaalvõrgustikest kuni sõjanduseni. Juba täna on liitreaalsus küllaltki laias kasutuses, kõrgklassilist liitreaalsuse tehnoloogiat kasutatakse palju sõjaväelistel ja muudel simulatsioonidel. Liitreaalsust kasutatakse muuhulgas veel ka näiteks arhitektuuris, kus on võimalik näha ehitist enne selle valmimist.
Näiteid tavakasutajale olemasolevatest rakendustest
pisi|[[Wikitude brauser]] Ingress on Google'i arendatav liitreaalsusel põhinev mäng. Kaheks jaotunud mängijaskond "võitleb" reaalses maailmas virtuaalsete portaalide üle, mis on nähtavad ainult mängu tarkvaras. Kiiresti populaarsust koguv mäng toimub kahe meeskonna vahel üle maailma, praegu on käimas suletud testperiood. Ka Eestis on palju inimesi, kes mängus kaasa löövad.
Junaio on liitreaalsuse brauser, mis on välja töötatud mobiilsete seadmete jaoks. Brauser võimaldab kaamera ja ekraani abil näha trükitud meedias digitaalset informatsiooni, näiteks 3D-kujutisi. Samuti on võimalik ise maailmale digitaalset informatsiooni lisada. Junaio kuvab ekraanile infot ka kasutajat ümbritseva maailma kohta.
Layar on samuti mobiilsetele seadmetele disainitud liitreaalsuse brauser. Layar võimaldab reaalsele maailmale kihiti peale lisada digitaalset informatsiooni ning seda hiljem brauseri abil lugeda.
Liitreaalsuse tulevik
Suurkorporatsioonide huvi tõttu liitreaalsuse võimaluste vastu on lähiajal oodata tormilist arengut teemaga seotud tehnoloogia- ja tarkvaravaldkondades. Tegu on tehnoloogiaga, mille võimalused võivad lähitulevikus meie igapäevaelus põhjalikke muutusi läbi viia. Näiteks võib juba mitte väga kauges tulevikus olla võimalik võõrkeelt kõnelevate inimeste kõnele reaalajas subtiitreid näidata. Seoses Google Glass tüüpi seadmete levikuga ja suurkorporatsioonide huviga teema vastu, võib liitreaalsus avada omakorda tee ajuvõngete või silmadega arvuti juhtimise arendamisele. Arvutite oskus visuaalset informatsiooni tõlgendada võib viia arvutiprogrammide arenduse täiesti uuele tasemele ning sellega seoses võivad teoreetiliselt mingil hetkel reaalsuseks saada näiteks robotitest koduabilised. Uusi võimalusi on palju ning igaüks neist loob omakorda teeraja uute tehnoloogiate ja tarkvara väljatöötamiseks. Seni veel vähe levinud teema võib väga suurel osal kujundada järgmise generatsiooni arvuteid.
Hugo Siim
Tal õnnestus 1940.-1941. aasta Nõukogude okupatsiooni ajal Eesti ohvitserkonna vastu suunatud repressioonidest pääseda seeläbi, et ta asus järelümberasumise korras 1941. aasta veebruaris koos perega Eestist ümber Saksamaale.