cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kahvripühvel
Suhe inimesega
Kahvripühvli liha on söödud ammusest ajast, osalt seetõttu, et teda on peetud koduveise sugulaseks. Ka pühvlinahk on traditsiooniliselt hinnatud materjal, millest valmistati sõjakilpe. Jahituristid on läbi aegade pidanud pühvlipead väärtuslikuks trofeeks.
Pühvlit peetakse tihti inimesele kõige ohtlikumaks loomaks Aafrikas. Väidetavalt tapab ta igal aastal üle 200 inimese. Teda salakütivad nii kohalikud kui ka turistid, nii toidu kui ka trofeede saamiseks. Haavatasaanud pühvel võib inimest salakavalalt jälitada ja teda kättemaksuks rünnata.
La Quadrature du Net
pisi|La Quadrature du Net pisi|La Quadrature du Neti protest [[HADOPI seaduse vastu]]
La Quadrature du Net (prantsuse keeles "interneti kvadratuur") on Prantsuse ühiskondlik organisatsioon, mis toetab internetiõigusi ja -vabadust. See pooldab Prantsusmaal ja Euroopas seaduste kehtestamist, mis austaksid interneti asutamispõhimõtteid, eelkõige teadmiste vaba liikumist. La Quadrature du Net osaleb avalikes poliitikadebattides kõnevabaduse, autoriõiguse, telekommunikatsiooni reguleerimise ja internetiprivaatsuse teemadel.
Organisatsiooni asutasid 2008. aastal vaba tarkvara edendajad ja aktivistid. Tuntuks sai see võitluses HADOPI seaduse vastu, mis oli palju vaidlusi tekitanud plaan kehtestada Prantsusmaal nn "astmelise reaktsiooni" (inglise keeles graduated response) reeglistik, võimaldamaks autorikaitsetööstusel sundida teenusepakkujaid piirama või katkestama väidetavate autoriõiguse rikkujate ligipääsu internetile. Aktsioonidest internetitsensuuri vastu ja võrguneutraalsuse poolt jõudis Quadrature järgmiste teemadeni nagu LOPPSI seadus, Euroopa telekomipakett ja ACTA. 2012. aastal pälvis Quadrature'i eestkõneleja ning üks asutajaist Jérémie Zimmermann Electronic Frontier Foundationi pioneeriauhinna (EFF Pioneer Award) ACTA-vastase tegevuse eest.
Quadrature'i toetavad teised vaba tarkvara ja aktivismiorganisatsioonid, nende seas Electronic Frontier Foundation ja Vaba Tarkvara Fond (Free Software Foundation). Jérémie Zimmermanni kutsutakse sageli televisiooni ja intervjueeritakse, et näidata avalikkuse vastuseisu HADOPI seadusele ja Euroopa telekomipaketile.
Organisatsiooni teine kaasasutaja on Philippe Aigrain, kes on kirjutanud kaks raamatut info ühisomandi teemal.
Põldkimalane
pisi|Video toiduotsinguil pikktundel-mesilasest ja põldkimalasest Põldkimalane (Bombus pascuorum) on mesilaslaste sugukonda kuuluv putukas.
La Quadrature du Net
Nime päritolu
Organisatsiooni nimi viitab ringi kvadratuurile, mis on lahendamatu matemaatiline probleem.
Organisatsiooni sõnul on "infovoogu digiajastul võimatu seaduste ja tehnika abil tõhusalt kontrollida, kahjustamata avalikkuse vabadust ning majanduse ja ühiskonna arengut". Organisatsiooni tõmbab paralleeli ringi kvadratuuriga, millega inimesed sajandeid vaeva nägid, kuni mõistsid, et seda on võimatu lahendada algselt soovitud moel.
Põldkimalane
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012).
Põldkimalased ehitavad pesa maa peale, mõnikord ka lindude pesakastidesse.
Dmitri Vjaltšinov
Dmitri Vjaltšinov (vene Дмитрий Анатольевич Вяльчинов; sündinud 21. augustil 1986 Volžskis) on Venemaa jalgpallur.
2011–2012 mängis ta klubis FC Narva Trans.
Lijepa naša domovino
Lijepa naša domovino ("Meie kaunis kodumaa") on Horvaatia riigihümn.
Amalie
Amalie võib tähendada järgmist:
Lijepa naša domovino
Sõnad: Lijepa naša domovino, oj junačka zemljo mila.
Stare slave djedovino, da bi vazda sretna bila!
Mila, kano si nam slavna, mila si nam ti jedina,
Mila, kuda si nam ravna, mila, kuda si planina!
Sinje more svijetu reci, da svoj narod Hrvat ljubi.
Dok mu njive sunce grije, dok mu hrašće bura vije,
Dok mu mrtve grobak krije, dok mu živo srce bije!
Viljandi raekoda
Viljandi raekoda on Viljandis aadressil Linnu tänav 2 asuv hoone, mida kasutab Viljandi linnavalitsus ja mida minevikus kasutas Viljandi raad.
Ühe Viljandi esimestest kivimajadest ehitas 1768–1774 advokaat ja linna justiitsbürgermeister Nicolaus Otto. 1783. aastal üüris omanik oma hoone välja rentei ja Viljandi rae istungite tarbeks. 1820. aastal ostis linn hoone endale päriseks. 19. sajandi lõpupoole lisati hoonele torn. Vana raekoda ehitati ümber 1931 arhitektide Johannes Fuksi ja insener Erich Ottingu rekonstruktsiooniprojekti alusel ning see oli esimene moodne raekoda Eesti Vabariigis.
Raekoja kõrval asub August Maramaa skulptuur endise Viljandi linnapea August Maramaa mälestuse jäädvustamiseks.
Are külanõukogu
Are külanõukogu oli külanõukogu Pärnu rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945. Külanõukogu halduskeskus asus Niidu külas. Külanõukogu pindala oli 208,4 km².
Puurmani metskond
Puurmani metskond moodustati 1920. aastal Puurmani, Raadi, Saadjärve, Voldi, Elistvere ja Härjanurme mõisa ning Kursi kirkikumõisa maadele. 1939. aastal nimetati metskond ümber Kursi metskonnaks.
Metskonna kantselei asus Puurmani mõisas.
Georgi Gretško
pisi Georgi Mihhailovitš Gretško (vene keeles Георгий Михайлович Гречко; 25. mai 1931 Leningrad – 8. aprill  2017 Moskva) oli Nõukogude Liidu kosmonaut, pardainsener.
Ta osales 3 kosmoselennul (Sojuz-17, Sojuz-26, Sojuz T-14 ) ning veetis kosmoses kokku 134 ööpäeva, 20 tundi ja 32 minutit. 20. detsembril 1977 käis ta avakosmoses.
Hiljem töötas ta kosmonaudiinstruktorina ning oli Venemaa Teaduste Akadeemia liige.
Gretško oli kahekordne Nõukogude Liidu kangelane ja kolmekordne Lenini ordeni kavaler.
Eva Püssa
Ta lõpetas 1989. aastal Tartu 5. Keskkooli, 2000. aastal Eesti Muusikaakadeemia muusikapedagoogika eriala ning Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (19.lend) näitleja eriala. 2018. aastal lõpetas ta Alexanderi Tehnika Instituudi (Eestis) ning on tegutsenud samast aastast ka Alexanderi tehnika õpetajana.
Ta on Eesti Teatriliidu ja Eesti Näitlejate Liidu liige (2000).
Rolle mujal
Kuuldemäng Andrus Kivirähk – "Püha Graal" (Raadioteater, 2002)
Isiklikku
Eva Püssa on kahe tütre (Marta ja Sanna) ema ning Maire Aunaste õde.
Metsaleht
Metsaleht on aastast 2000 ilmuv Maalehe vaheleht. Leht ilmub Maalehe vahel korra kuus. Lehe sisu moodustavad metsandusega seotud uudised, päevateemad ja probleemid.
Kõrdsijüri lump
Kõrdsijüri lump (ka Viilupi paisjärv) on järv Võru maakonnas Antsla vallas Kraavi külas. Veekogu pindala on 1,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 688 m.
Tammik (perekonnanimi)
Tammik on eesti perekonnanimi.
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 8. mai 2012 seisuga 581 inimest perekonnanimega Tammik.
Villismägi
Villismägi on Järva maakonnas Järva vallas Esna külas asuv küngas (nimetatud ka linnuseks).
Tammik (perekonnanimi)
Seisuga 1. jaanuar 2020 oli Eestis perekonnanimi Tammik 567 inimesel (258 mehel ja 309 naisel). Perekonnanimede levikult oli Tammik meeste puhul 188. ja naiste puhul 165. kohal.
Villismägi
Küngas on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Edu (Põltsamaa kino)
Edu on kino Põltsamaal aadressil Kuperjanovi 2.
Maduskink
Maduskink  on skinklaste perekond.
Edu (Põltsamaa kino)
Hoonet hakati ehitama mitu aastat hiljem, see avati 5. novembril 1983. Kino oli kavandatud polüfunktsionaalsena, avar fuajee pidi toimima ka näitusesaalina, keldris olev kohvik ka klubiruumina. Saalis oli 253 istekohta.
Maduskink
Klassifikatsioon
Maduskingi perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised liigid :
Edu (Põltsamaa kino)
Kinohoone oli projekteerimise ajal Eestis uudse neofunktsionalistliku välislahendusega, kuid valmimise ajal oli selline vormilahendus Eestis juba tavalisem.
1990. aastatel tegutsesid hoones lisaks kinole mitmed ärid, nagu videolaenutus, baar, juuksur, autoremondi- ja õmblustöökoda. Kinosaali algsed kõvad lakitud vineerist istmed asendati pehmete dermatiinkattega istmetega, mis olid pärit Tallinna kinost Kosmos.
Alates 21. sajandi algusest äritegevus hoones järk-järgult vähenes. Viimane kinoseanss toimus 19. septembril 2008, kui näidati filmi "WALL·E". Pärast seda kasutati kinosaali ja fuajeed mõne aasta jooksul aeg-ajalt kaubanduspinnana (riiete jms müük). Alates 2013. aastast seisab kinohoone kasutuseta, kinoaparatuur on eemaldatud.
Hoonet on üritatud ümber projekteerida ka muudeks otstarveteks. Kino kunagine oluline tunnusmärk – fassaadil asunud, arhitekti vabakäeliselt kujundatud kino nimesilt "Edu" – on eemaldatud.
Kinohoone on Eestis küllaltki ainulaadne, sest üldiselt väikelinnades ei ehitatud ainuprojekti järgi nii suuri kinohooneid. Hoone võeti 2005. aastal ajutise riikliku kaitse alla ja see on 2006. aastast riiklik ehitismälestis.
Arvo Pesti
Arvo Pesti (8. juuli 1956 – 6. september 2010) oli Eesti vastupanuvõitleja ja ühiskonnategelane.
Elulugu
Arvo Pesti lõpetas aastal 1974 Tallinna 10. keskkooli, õppis Tartu ülikoolis vene filoloogia erialal (1977–1979) ja Tallinna Pedagoogikaülikoolis infoteaduse erialal (2000–2004).
Pesti kuulus Eesti NSV-s tegutsenud ja Enn Tarto ümber koondunud vastupanuvõitlejate seltskonda.
Viktor Niitsoo vangistamise järel toimetas Pesti põrandaalust dissidentlikku kogumikku "Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis".
Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee arreteeris Pesti 13. aprillil 1983. Kohtuprotsess Pesti ning tema mõtte- ja võitluskaaslaste Lagle Pareki ja Heiki Ahoneni üle toimus Eesti NSV Ülemkohtus 13.–16. detsembrini 1983. Pesti mõisteti süüdi Eesti NSV KrK § 68 lg. 1 alusel selles, et ta võttis osa nõukogude riiklikku ja ühiskondlikku korda halvustavaid laimavaid väljamõeldisi sisaldava kogumiku "Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis" valmistamisest ja levitamisest. Eesti NSV Ülemkohus karistas Pestit viieaastase vabadusekaotusega range režiimiga vangilaagris Permi oblastis koos sellele järgneva kaheks aastaks asumisele saatmisega. Ka Parek ja Ahonen mõisteti süüdi.
Pesti vabanes poliitvangide vabastamise kampaania tulemusena 1986. aasta lõpul.
1995. aastast töötas Pesti Eesti Riigiarhiivis, hiljem Eesti Rahvusarhiivis asedirektori ning teadus- ja publitseerimisosakonna spetsialistina.
Aastatel 2000–2001 oli Pesti Migratsioonifondi juhatuse liige.
Isiklikku
Tema isa Madis Pesti oli Eesti NSV Kõrgema ja Keskerihariduse Komitee esimees, vend Olavi Pesti on ajaloolane.
Catalogue of Life
"Catalogue of Life" ehk CoL on Species 2000 ja ITIS-e käivitatud projekt, mis loodi 2001 aasta juunis. CoL-i eesmärk on koostada kõikide maailma elusorganismide kataloog. Igal aastal antakse kataloogina välja üks fikseeritud versioon.
CoL-i lisatakse, töödeldakse ja kogutakse ning saab otsida liikide taksonoomilist informatsiooni.
"Catalogue of Life" on Global Biodiversity Information facility (GBIF) ja Elu entsüklopeedia (EOL) taksonoomiline andmebaas.
Laiem kasutajaskond saab taksonoomilist andmebaasi kasutada järgmisi elektroonilisi andmesideliine pidi:
2014. aasta fikseeritud versioon
Catalogue of Life: 2014 Annual Checklist sisaldab 143 andmebaasi infot 1 578 063 liigi kohta.
Välislingid
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit "en:Catalogue of Life" seisuga 26.04.2014.
Bělá nad Radbuzou
Bělá nad Radbuzou (saksa keeles Weißensulz) on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Domažlice ringkonnas. Bělá nad Radbuzou asub Saksamaa piirist 10 km kaugusel, Domažlicest umbes 23 km loodes ja Plzeňist ligikaudu 51 km läänes.
Bělá nad Radbuzoud on esmamainitud 1121. aastal. Teise maailmasõja järel saadeti küla saksa rahvusest elanikkond riigist välja. 1964. aastal sai Bělá nad Radbuzou linnaõigused. 1991. aastal taotles kohalik omavalitsus Bělá nad Radbuzou tagasi külaks muutmist, valitsus aga leidis, et kehtivad seadused seda ei võimalda.
Deniss Muhametdinov
Deniss Muhametdinov (vene Денис Альбертович Мухаметдинов; sündinud 20. jaanuaril 1994 Naberežnõje Tšelnõs) on Venemaa jalgpallur.
Must Peeter (film 2008)
"Must Peeter" on 2008. aastal esilinastunud Eesti mängufilm, mis põhineb Peeter Sauteri novellil "Must notsu".
Vaba riigilinn Besançon
Vaba riigilinn Besançon oli omavalitsusega linn Saksa-Rooma riigis.
Aastatel 1184–1654 oli Besançoni linn vaba riigilinn (Freie Reichsstadt), nagu vapil tänaseni näha, ja seda kutsuti Bisanz. Linn eraldati esialgu aastal 1034 Burgundia krahvkonna valitsemise alt kui vürstlik piiskopkond, kiriklik riik Saksa-Rooma riigis. Linna valitses Besançoni vürstlik peapiiskopkond, kuigi hiljem läks enamik sellest võimust linnanõukogule. Vaba riigilinn hõlmas vaid Besançoni linna Franche-Comtés, nii kontrollisid seda enamuse ajast need, kes kontrollisid ligipääsu ümbritsevatele maadele, esialgu Burgundia hertsogid ja siis Habsburgid. Lõpuks kaotas linn oma riikliku staatuse, kuid jäi vabalinnaks.
Must Peeter (film 2008)
Sisu
Peeter ja tema naine õhtustavad sõpradega restoranis. Nad ei ole juba kaks nädalat tülitsenud. Oodata on uut rekordit. Tühine vaidlus kasvab peagi riiuks ja öö toob nende suhtesse kummalist meelelahutust.
Vaba riigilinn Besançon
Sõltumatuse omandamine
Besançon sai Saksa-Rooma riigi osaks aastal 1034 koos ülejäänud Franche-Comtéga.
Aastal 1290, pärast sajandit võitlust peapiiskoppide võimu vastu tunnistas keiser Besançoni iseseisvust.
Augustis 1336 püüdis Burgundia hertsog pärast vaidlust Franche-Comté vaimulikega võtta Besançoni. Hertsog saatis 9000 sõdurit, kes püstitasid laagri Saint-Ferjeux'sse Planoise'i lähedal. Hertsog loobus piiramisest mõne kuu pärast.
Linn laskus arvukatesse vaidlustesse oma peapiiskopiga ja otsis abi arvukatelt välistelt kaitsjatelt või tööandjatelt, nagu Philippe Hea. 15. sajandil langes Besançon Burgundia hertsogite mõju alla, kuigi ei tunnistanud kunagi nende suveräniteeti.
Habsburgide kontroll
Pärast Burgundia Marie abiellumist Saksa-Rooma keisri Maximilian I-ga aastal 1477 oli linn tegelikult Habsburgide vasall. Aastal 1519 sai Hispaania kuningas Carlos V Saksa-Rooma keisriks. See tegi temast Franche-Comté ja Besançoni isanda; linn oli siis prantsuskeelne Saksa linn. Besançon kohtles Habsburge kui oma kaitsjaid samal viisil, nagu oli varem kohelnud Burgundia hertsogit.
Aastal 1526 sai linn õiguse vermida münte, mis kestis aastani 1673. Siiski kandsid kõik mündid Karl V nime.
Kui Karl V aastal 1555 troonist loobus, andis ta Franche-Comté oma pojale, Hispaania kuningas Felipe II-le. Besançon jäi vabaks riigilinnaks Hispaania kuninga kaitse all. Aastal 1575, pärast Prantsusmaa kuninga Charles IX surma, püüdsid hugenotid Besançoni vallutada, et teha sellest oma kindlus, mis tähendas, et linn pidi nõustuma Hispaania garnisoni kaitsega – tähtis pööre selle iseseisvuse staatuses.
Aastal 1598 andis Felipe II provintsi oma tütrele, kui see Austria ertshertsogiga abiellus. Linn jäi ametlikult keisririigi osaks, kuni Austria selle aastal 1648 Vestfaali rahu järgi koos Franche-Comtéga Hispaaniale loovutas. Linn kaotas oma vabalinna staatuse aastal 1651 kahjutasuna muude kaotuste eest, mida Hispaania Kolmekümneaastases sõjas kannatas. Pärast mõningat vastuseisu kinnitati see Besançoni poolt lõpuks aastal 1654, kuigi Besançon säilitas suure sisemise autonoomia.
Vaidlused Prantsusmaaga
Aastal 1667 nõudis Louis XIV Franche-Comtéd, tingituna oma abielust Hispaania Maria Theresiaga. Devolutsioonisõja osana saabusid Prantsuse väed aastal 1668 piirkonda. Besançon püüdis väita, et on erapooletu mistahes vaenutegevuses, nagu oli Saksa-Rooma riigi vaba riigilinnana, midagi, mille Prantsuse väejuht Condé prints kui arhailise tagasi lükkas. Prantslased nõustusid väga heldete alistumistingimustega linnavõimudele, sealhulgas ülikooli ületoomisega seni tõrksast Dole'ist. Oli ka kuulujutte, et piirkondlik Parlement tuuakse Dole'ist üle. Linn sätestas ka, et nad võivad jätta endale Püha surilina fragmendi reliikvia ja et protestandid ei peaks saama samasugust südametunnistuse vabadust, nagu nad omasid mujal Prantsusmaal.
Kui linn oli prantslaste käes, külastas seda kuulus sõjaväeinsener Vauban ja koostas selle kindlustamise plaanid. Aacheni rahu andis selle Hispaaniale tagasi paari kuu jooksul vastutasuks Frankenthali linna eest.
Hispaanlased ehitasid peamise linna kaitse keskpunkti, "la Citadelle", paigutades selle Saint-Etienne'i mäele, mis sulgeb käänukaela jõel, mis vanalinna ümbritseb. Oma ehitustöös järgisid nad Vaubani plaane.
Sellest ajast alates kasvas linnas suur Prantsuse-meelne fraktsioon.
Alistumine prantslastele
Linn kaotas lõplikult oma autonoomia Prantsuse-Hollandi sõja tulemusena, mis algas aastal 1672, kus Habsburgid asusid Hollandi poolele ja kaotasid nii kontrolli Franche-Comté ja Besançoni üle. Pärast linna piiramist okupeerisid Prantsuse väed aastal 1674 linna, kuigi nõustusid lubama Besançonil oma eesõigusi säilitada.
Aastal 1676 lõpetasid Prantsuse võimud magistraadi, Besançoni valitsuse demokraatliku vormi. Selle asemele loodi baillarge kohus. Tehingu osana sai linnast Franche-Comté halduskeskus, kus Besançoni Parlement haldas ala, asendades Dole'i Parlemendi. Prantsuse kontroll kinnitati aastal 1678 Nijmegeni rahuga.
Institutsioonid
Besançonil oli mõistlikult demokraatlik valitsusvorm, erinevalt enamusest vabadest riigilinnadest, mis muutusid järk-järgult oligarhiateks. Valitsus koosnes 21 nõunikust, kes valiti igal aastal 7 kihelkonna poolt. Nendes omakorda oli 14 kuberneri, kes tegelesid igapäevaste asjadega. Põhitegevusi käsitlesid koosistuvad nõunikud ja kubernerid. Ette oli nähtud ka kodanike üldkogu väga tähtsates asjades.
Kaitsjad, alguses Burgundia hertsog ning siis Austria ja Hispaania Habsburgid, omasid õigust nimetada kuberneride president ja sõdurite komandör, kes kaitses linnamüüre. Neid ei tunnistatud kunagi suveräänina, kuigi nad väitsid endiselt olevat vabalinn.
Liberty maakond (Montana)
pisi|Liberty maakonna kohtumaja Chesteris Liberty maakond (Liberty County) on maakond USA-s Montana osariigis. Piirneb põhjas Kanadaga.
Maakonna halduskeskus ja ainus linn on Chester.
Maakonna pindala on 3750 km², millest 40 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse järgi 1959. Aastal 2000 oli elanike arv 2158.
Ajalugu
Liberty maakond moodustati 1920. aastal.
Mätasselja kurisud
Mätasselja kurisud on karstiala Saare maakonnas Kärla vallas Mätasselja küla peamiselt Endriku, osalt ka Uiemaa-Pärdi talu karjamaal.
Karstialal on mitu kurisut. Neisse suubuvad Ahioja ja Võrrasoo oja. Kõrgvee ajal voolab karstialalt välja Kärla karstialani Ahioja.
Alpes-de-Haute-Provence'i departemang
Alpes-de-Haute-Provence [alp dö otprov'aans] on departemang Prantsusmaa kagunurgas Provence-Alpes-Côte d'Azuri piirkonnas. Departemangu eestikeelne mööndav nimevariant on Ülem-Provence'i Alpide departemang. Ta on nime saanud Provence'i ajalooliselt piirkonnalt ja Alpide mäestikult.
Haldusjaotus
Departemang jaguneb halduslikult:
Karjala lipp
Karjala lipp võib tähendada:
Ernst Neizvestnõi
pisi|Ernst Neizvestnõi saab [[Vladimir Putinilt Austuse ordeni (oktoober 2000)]] Ernst Neizvestnõi (vene keeles Эрнст Иосифович Неизвестный, 9. aprill 1925 Jekaterinburg – 9. august 2016 New York ) oli juudi päritolu NSV Liidu ja Ameerika Ühendriikide skulptor.
Elukäik
Ta sündis juudi soost arsti ja lastekirjaniku peres. 1942. aastast alates õppis ta Leningradi kunstikoolis. Augustis 1942 kutsuti ta Punaarmeesse. 1944. aastal võttis osa Budapesti operatsioonist. 22. aprillil 1945 sai Austrias raskelt haavata. Teise maailmasõja lahingutes üles näidatud kangelaslikkuse eest autasustati teda Punatähe ordeniga ja medaliga "Vapruse eest".
Aastatel 1946–1947 õppis Riias Läti Kunstiakadeemias, 1947–1954 V. I. Surikovi nimelises Moskva Riiklikus Akadeemilises Kunstiinstituudis ja Moskva Riikliku Ülikooli filosoofia teaduskonnas. 1955. aastal võeti ta NSV Liidu Kunstnike Liidu liikmeks.
1976. aastal emigreerus Neizvestnõi Šveitsi ja sealt edasi USA-sse.
Looming
Neizvestnõi kuulsaim teos on Prometheuse skulptuur, mis asub pioneerilaagris Artek (1966). Ta on loonud ka Nikita Hruštšovi hauasamba Novodevitšje kalmistul Moskvas.
1996 valmis tal 15 meetri kõrgune monumentaalteos "Kurbuse mask", mis on pühendatud kommunistlike repressioonide ohvritele Nõukogude Liidus ja mis püstitati Magadani.
Dainius Saulėnas
Dainius Saulėnas (sündinud 13. märtsil 1979 Vilniuses) on Leedu jalgpallur.
2010. aastal mängis ta klubis FC Narva Trans.
Aastatel 1997–1999 mängis ta Leedu jalgpallikoondises.
Andrei Ivanov (kirjanik)
pisi|Andrei Ivanov [[15. jaanuaril 2014 oma raamatu "Harbini ööliblikad" esitlusel Viru keskuse Rahva Raamatus]] Andrei Ivanov (vene keeles Андрей Вячеславович Иванов; sündinud 24. detsembril 1971 Tallinnas) on Eestis elav vene keeles kirjutav kirjanik.
Ta on 10. oktoobrist 2013 Eesti Kirjanike Liidu liige.
Ivanov on lõpetanud Tallinna Pedagoogilise Instituudi vene filoloogia erialal.
2014. aasta novembris tal kodakondsus puudus. Märtsis 2018 sai ta Eesti kodakondsuse.
Teoseid
Andrei Ivanovi loomingut on avaldatud ajakirjades Vikerkaar, Tallinn, Võšgorod, Uued Pilved, Novõi Žurnal (New York) ja Zvezda (Peterburi).
Eduard Oja
pisi|Eduard Oja ja Adele-Marie Oja haud Tartu [[Pauluse kalmistul]] Eduard Oja (17. jaanuar 1905 Palupõhja – 16. aprill 1950 Tartu) oli eesti helilooja, koorijuht, muusikapedagoog ja kriitik.
Kivikimalane
pisi|Tööline
Eduard Oja
Ta sündis Palupõhja külas Vana-Põltsamaa vallas Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal metsavahi peres.
Kivikimalane
Kivikimalane (Bombus lapidarius) on mesilaslaste sugukonda kuuluv putukas.
Eduard Oja
Ta õppis aastatel 1919–1925 Tartu Õpetajate Seminaris, kus kohtus ka oma eakaaslase Eduard Tubinaga. 1925. aastal astus ta Tartu Kõrgemasse Muusikakooli viiuli erialale, kuid kooli lõpetas ta hoopis Heino Elleri kompositsiooniklassis 1932. aastal.
Kivikimalane
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012).
Eduard Oja
Pärast kooli lõpetamist töötas Oja koorijuhi ja muusikapedagoogina. Samuti tegutses ta muusikakriitikuna, arvustades teiste seas ka Tartut külastanud vene heliloojat Sergei Prokofjevit.
Kivikimalane
Eestis on ta sage.
Eduard Oja
Looming
Seni on arvatud, et Eduard Oja looming ei ole kuigi mahukas, kuna mitmed teosed on aegade jooksul hävinud. Valdav osa tema teadaolevast loomingust on aga ülimalt omanäoline ja väärtuslik. On ka arvatud, et tema säilinud lihtsalt ei tunta veel korralikult.
Kivikimalane
Kivikimalaste pesa asub enamasti kivide all.
Eduard Oja
Looming
1930. aastate esimese poole loomingus (klaveripalade tsükkel "Vaikivad meeleolud"; "Ajatriloogia" tšellole ja klaverile; klaverikvintett) on Oja ulatuslikult kasutanud oktatoonilist helirida.
August Heinrich Vick
August Heinrich Vick (1717 Muhu – 1755 Muhu) oli Eesti vaimulik.
Õppis (immatrikuleeriti 18. oktoobril 1737) Halle Ülikoolis.
Oli aastatel 1742–1755 Muhu Katariina koguduse õpetaja.
Isiklikku
Tema isa Heinrich Vick oli ka Muhu Katariina koguduse õpetaja, tema vend Heinrich Vick noorem oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja, tema poeg Ludwig Nathanael Vick oli Karula koguduse õpetaja, väimees Paul Johann Körber oli Tori ja Võnnu koguduse õpetaja.
Edgars Jundzis
Edgars Jundzis (19. jaanuar 1907 Oomuli, Härgmäe kihelkond – 21. oktoober 1986 Jaunpiebalga) oli läti usuteadlane ja vaimulik, kes pidas Riias eestikeelseid jumalateenistusi.
Kooliteed alustas Oomuli vallakoolis (1913–1918). Pärast seda õppis Eesti Valgas ja Valga riigireaalkoolis (1918–1922). 1922–1925 õppis ta Riias Noorsooühingu keskkoolis ja Riigi täiskasvanute keskkoolis.
Alviine
Alviine on naisenimi.
Edgars Jundzis
Pärast keskkooli lõpetamist õppis Edgars Jundzis Läti Ülikoolis 1925–1929. Stuudiumi ajal pühendas ta ennast Jeesuse elu uurimisele. 1928 sai ta üliõpilastöö "Albert Schweitzeri eshatoloogiline vaatepilt Jeesuse elule" eest auhinna. Ta ordineeriti 9. novembril 1929 piiskop Kārlis Irbe poolt pastoriks.
Alviine
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Alviine 22 naisel (esinemissageduselt 1684. naisenimi).
Edgars Jundzis
Aastatel 1929–1941 oli ta Valga saksa-läti Jaani koguduse õpetaja. Valgas asutas ta lätikeelse gümnaasiumi, samuti kirikuajakirja Gara Līdumnieks. Aastal 1932 sai ta Läti Ülikooli teoloogia kandidaadi kraadi.
1937–1938 täiendas Edgars Jundzis end Baseli ja Zürichi ülikoolides Šveitsis, valmistudes saama Läti Ülikooli õppejõuks.
Riia eesti koguduse õpetajana tegutses ta 1941–1944 ja 1959–1986.
1944–1945 oli ta Piltene koguduse õpetaja. 1945–1951 Gulbene ja Jaungulbene koguduste õpetaja, lisaks teenis Edgars Jundzis sel ajal veel Lejasciema ja Lubāna kogudusi.
Aastatel 1951–1956 oli ta represseeritud, viibis Vorkutas.
Pärast külmalt maalt tagasitulekut oli ta Jaunpiebalga, Vecpiebalga, Ērgļi, Drusti ja Riia eesti koguduse õpetaja.
Isiklikku
Edgars Jundzisel on tütar ja kolm poega. Noorim poeg Tālavs Jundzis on poliitik, 1991–1993 ja 1997–1998 oli ta Läti kaitseminister.
Mart Vahnovere
Mart Vahnovere (19. veebruar 1919 – 10. märts 1998) oli eesti põllumajandustegelane ja rahvasaadik.
Ta oli Aluste kolhoosi esimees.
Aastatel 1963–1967 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu VI koosseisu saadik.
Seitse tippu
pisi|Seitse tippu Seitse (mäe)tippu (inglise keeles Seven Summits) on kuue mandri kõige kõrgemad mäetipud. Kuna Euroopa ja Aasia loetakse eraldi (faktiliselt on nad maailmajaod), siis on tippe kokku seitse, mitte kuus.
Need tipud on järgmised:
Need seitse tippu vallutanud alpinistid on moodustanud mitteametliku klubi: seitsme (mäe)tipu klubi. Idee vallutada seitse tippu tekkis 1981. Seisuga 2011 oli seitse tippu vallutanud 231 alpinisti, sh 33 naisalpinisti.
Tyler Johnson
pisi|Tyler Johnson 2013. aastal Tampa Bay Lightningi meeskonnas Tyler Johnson (sündinud 29. juulil 1990 Spokane'is, Washingtoni osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Chicago Blackhawks keskründajana.
Aastatel 2007–2011 mängis ta neli hooaega Western Hockey League'i klubis Spokane Chiefs.
2011. aasta märtsis sõlmis ta Tampa Bay Lightningiga kolmeaastase lepingu. Oma väikese kasvu tõttu (173 cm) ei olnud teda NHL-i draft'is valitud.
Hooajal 2011–12 mängis ta American Hockey League'i (AHL) klubis Norfolk Admirals, võites klubiga Calder Cup'i. Põhihooajal lõi liigas 37 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt. Ta pälvis põhihooaja väärtuslikumale mängijale antava Les Cunningham Award'i. Hooaja 2012–13 esimeses pooles mängis ta AHL-i klubis Syracuse Crunch. NHL-is debüteeris Johnson Lightningi meeskonnas 2013. aasta märtsis. Esimese värava lõi ta NHL-is 16. märtsil 2013 mängus Carolina Hurricanesi vastu. Oma esimesel täispikal hooajal NHL-is (2013–14) lõi ta liigas 24 väravat ja andis 26 väravasöötu. Ta valiti samal hooajal liiga hooaja uustulnukate sümboolsesse koosseisu (NHL All-Rookie Team).
Hooajal 2014–15 jõudis Johnson Lightningiga Stanley karika finaali, kus kaotati mängudega 2:4 Chicago Blackhawksile. Väljalangemismängudes lõi ta 13 väravat ja andis 10 väravasöötu. 13 väravaga oli ta väljalangemismängude suurim väravakütt. 23 punkti suutis väljalangemismängudes koguda veel ka Blackhawksi mängija Patrick Kane. Lightningiga võitis ta Stanley karikavõistlused aastatel 2020 ja 2021.
Angela
Angela võib tähendada järgmist:
Kol'u järv
Kol'u järv (ka Ilmjärv) on järv Valga maakonnas Otepää vallas Tõutsi külas. Veekogu pindala on 2,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 801 m.
Naastloomad
Naastloomad (ldn k Placozoa `lapikud loomad') on loomade hõimkond. Nad on algelised lihtsa kehaehitusega selgrootud.
Naastloomad elavad vabalt meres hõljudes, neil on mitteparasiitne eluviis.
Nad on ühed kõige algelisema struktuuriga loomad.
Leitud on neli naastloomade liiki: Trichoplax adhaerens, Hoilungia hongkongensis, Cladtertia collaboinventa ja Polyplacotoma mediterranea, kusjuures viimane neist on kõige algelisem. Kuid arvatakse, et on olemas vähemalt 26 kirjeldamata naastloomade liiki. pisi|[[Trichoplax adhaerens]] Kuigi naastloomad avastati esmakordselt 1883. aastal Saksa zooloog Franz Eilhard Schulze (1840–1921) poolt ja alates 1970. aastatest analüüsis neid süstemaatilisemalt Saksa algzooloog Karl Gottlieb Grell (1912–1994), ei olnud toona nende taksonil veel üldnimetust. Tänapäevane teaduslik nimetus tähendab "lamedaid loomi".
Ehitus
Naastloomad on plaadikujulised, umbes 3-millimeetrise läbimõõduga imepisikesed õhukesed kindla kujuta loomad. Nende keha koosneb neljast rakust ja kolmest kihist – kõhunahast, seljanahast ning nende vahelisest limakihist.
vaata rohkem: Trichoplax adhaerens
Liikumine
Trichoplax adhaerens on väike, lamedam, umbes 1 mm (0,039 tolli) pikkune loom. Amorfne mitmerakuline keha, mis on analoogne üherakulise Amööbiga, ei oma korrapärast kontuuri, kuigi alumine pind on mõnevõrra nõgus ja ülemine pind on alati lamedam. Keha koosneb lihtsa epiteeli välimisest kihist, mis ümbritseb lahtist stellate rakkude lehte, mis sarnaneb mõnede keerukamate loomade mesenhüümiga. Epiteelirakud kannavad ripsmeid, mida loom kasutab, et paremini mööda merepõhja libiseda.
Paljunemine
Naastloomad kasutavad kolme erinevat paljunemisviisi: vegetatiivne sigimine, pooldumine ja suguline sigimine. Vanem paljunemisviis, vegetatiivne sigimine ehk ühe raku jagunemine kaheks (mõnikord kolmeks või enamaks) tütarrakuks on laboris domineeriv paljunemisviis, põhjustades seal kloonliinide suurt levikut. On tõestatud, et looduses toimub neil suguline sigimine ja seda on proovitud ka laboris taasluua. Kuid sellistest paaritumistest pärit embrüod on laboris arenenud ainult 128-rakulisse staadiumisse ja seejärel surnud.
Söömine
Nagu paljud naastloomade aspektid, on ka nende toit osaliselt teadmata. Seda tüüpi organismide toidueelistuste kohta puuduvad usaldusväärsed andmed. Spetsialistide kogutud andmed näivad siiski viitavat sellele, et nad toituvad mõnedest mikroorganismidest, peamiselt mikrovetikatest.
Valga raekoda
pisi|Valga raekoda (august, 2013) pisi|Valga raekoda postkaardil (enne 1917) Valga raekoda on Valgas aadressil Kesk tänav 11 asuv hoone (raekoda), mida kasutavad Valga Külastuskeskus ja Valga linna volikogu ja mida minevikus kasutas Valga raad.
Naastloomad
Söömine
Labori tasandil läbi viidud kultuurkasvatamistes on neid toidetud algloomadega, näiteks Cryptomonas perekonda kuuluvate algloomadega, või klorofüta vetikatega, näiteks Chlorella perekonda kuuluvate vetikatega.
Valga raekoda
Hoone ehitati aastatel 1864–1866, hiljem on selles tehtud ümberehitusi. Hoone restaureeriti 1989. aastal ja see on arvele võetud kultuurimälestisena.
Naastloomad
Hõimkonna sugulusteooriad
Naastloomad on ebatavaline mereloomade rühm. Neid leidub biokile pindadel troopilise ja lähistroopilise kliimaga merekeskkonna läheduses. Enamik fülogeneetilisi analüüse asetab nad ainuõõssete-kahekülgsete esivanemate lähimaks kõrvalrühmaks.
Naastloomade kohta pole veenvaid fossiilseid andmeid, kuigi Ediacara elustiku (eelkambrium, 550 miljonit aastat tagasi) organism Dickinsonia näib olevat mõnevõrra sarnane naastloomadega. Knaust (2021) teatas naastloomade fossiilide säilitamisest mikrobiliitvoodis Kesk-Triiase Muschelkalkist (Saksamaa).
Traditsiooniliselt põhines klassifikatsioon nende organatoorsel tasemel ehk eeldusel, et neil ei ole kudesid ega elundeid. Kuid see võib olla tingitud sekundaarsest kadumisest, seega ei ole see piisav, et välistada nende suhteid keerukamate loomadega. Uuemad tööd on püüdnud neid klassifitseerida nende genoomi DNA järjestuste põhjal. See on paigutanud hõimkonna kõrvalhulkraksete käsnade ja pärishulkraksete (eumetazoa) vahele. Sellises funktsioonivaeses hõimkonnas peetakse molekulaarseid andmeid ehk naastloomade fülogeneesi kõige usaldusväärsemaks lähenemiseks.
Nende täpne asukoht fülogeneetilisel puul annaks olulist teavet neuronite ja lihaste päritolu kohta. Kui nende tunnuste puudumine oleks naastloomade algne tunnus, tähendaks see, et närvisüsteem ja lihased arenesid kolm korda, etappidena ning naastloomad ja ainuõõssed peaksid olema sõsarrühm kammloomade, ainuõõssete ja kahekülgsetega. Kui nad hargneksid enne ainuõõssete ja kahekülgsete jagunemist, oleksid neuronid ja lihased kahes viimases rühmas sama päritoluga.
Suhted teiste loomadega
Trichoplax adhaerens, üks neljast naastloomade liigist, on lihtsa kehaehitusega. Tema rakkudes on kaks väga erinevat ja väga ebatavalist bakteriaalset sümbionti. Mõlemad sümbiondid on rakuspetsiifilised ja oma peremeesraku suhtes väga valivad. Iga sümbiont elab ainult ühte tüüpi peremeesrakus. Üks neist elab endoplasmaatilises retiliikumis ehk tsütoplasma võrgustikus ja teine Ruthmannia elab nendes rakkudes, mida Trichoplax kasutab oma toidu seedimiseks.
Vahetus (film)
"Vahetus" on 2010. aastal valminud Eesti lühimängufilm.
Sisu
Kui ilmselgelt heal majanduslikul järjel olev Miina pisivargusega vahele jääb, ei jäta teda üle kuulav naispolitseinik Mare oma põlgust välja näitamata. Ta tajub Miinas rivaali ning otsustab naisele koha kätte näidata. Endalegi ootamatult kohtuvad naised mõned tunnid hiljem situatsioonis, kus rivaalidest saavad kaasosalised kuritöös ja neil tuleb oma saatus üksteise kätesse usaldada.
Tegijad
Režissöör ja stsenarist: Anu Aun
Produtsendid: Margo Siimon, Laura Talvet
Operaator: Mart Taniel
Kunstnik: Jaagup Roomet
Kostüümikunstnik: Piret Sootla
Helirežissöör: Horret Kuus
Monteerija: Margo Siimon
Osades: Mari Abel, Katariina Lauk, Mait Malmsten, Aleksander Eelmaa, Indrek Sammul, Helena Meržin, Andres Puustusmaa, Hilje Murel, Juhan Ulfsak ja Mona Pääsuke
Tootja: Luxfilm
Levitaja: Shorts International
Filmi valmimist toetasid: Eesti Filmi Sihtasutus, Eesti Kultuurkapital, Hasartmängumaksu Nõukogu ja Nisi Masa Estonia
Auhinnad
First Step Film Fest, Albaania - BEST DIRECTOR AWARD
Eesti Rahvuskultuuri Fond - KULTUURIAASTA PARIM DEBÜÜT
Eesti Kinoliit - XIII EESTI FILMI PÄEVADE AASTAPREEMIA
10th Rome Independent Film Festival - THE BEST FOREIGN SHORT FILM PRIZE
ONE SHOT International Short Film Festival - SPECIAL MENTION
34th Norwegian Short Film Festival, Norra - HONORARY MENTION
V SHORTini Film Festival – BEST SHORT FILM
Cinefiesta International Film Festival - FIRST RRIZE
7th Paris Courts Devant Film Festival - THE BEST FOREIGN SHORT FILM PRIZE
6th International Short Film Festival Žubroffka - 2nd AWARD IN INTERNATIONAL COMPETITION
5th Speak Out Against Domestic Violence Short Film Contest - FIRST PRIZE
20th Euroshorts 2011 - GRAND PRIX
17th Aye-Aye Film Festival - SPECIAL PRIZE
28th European Film festival of Lille - PRESS AWARD
4th Malta Short Film Festival - BEST EDITING AWARD
= Viited = Katkend filmist
Pjotr Mašerov
Pjotr Mašerov (vene keeles Пётр Миронович Машеров, valgevene keeles Пётр Міронавіч Машэраў; 31. jaanuar/13. veebruar 1918 Šõrki, Sianno rajoon – 4. oktoober 1980 Minski oblast) oli Valgevene NSV partei- ja riigitegelane. Ta oli aastatel 1965–1980 Valgevene Kommunistliku Partei esimene sekretär, aastatel 1964–1980 oli ta NLKP Keskkomitee liige, aastatel 1964–1980 oli ta Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat.
Stockholmi sadamad
pisi|[[Värtahamnen, taamal Frihamnen]] Stockholmi sadamad (rootsi keeles Stockholms Hamnar, ametlikult Stockholms Hamn AB) on Stockholmi linnavalitsusele kuuluv munitsipaalettevõte, mis haldab sadamaid Stockholmis kui ka Kapellskäris ja Nynäshamnis.
Ettevõte opereerib Rootsi suurlinna kaisid, Stockholmi vanalinna ääristavast Skeppsbrokajenist jäävad ettepoole peamised sadamaalad Stadsgårdshamnen, Frihamnen ja Värtahamnen.
Ettevõtte eesmärgiks on laevanduse edendamine ja kaubavarude kindlustamine Stockholmi lääni põhilistes sadamalinnades. Sadamaid läbivad eelkõige kauba- ja reisijateveod. 2018. aastal läbis sadamaid rohkem kui 12 miljonit reisijat.
Klaveriduo Anna Klas ja Bruno Lukk
Anna Klas ja Bruno Lukk oli eesti klaveriduo, mille moodustasid Anna Klas ja Bruno Lukk. Duo mängis aastatel 1943–1985.
Duo esimene kontsert oli 1943. aastal Moskvas Tšaikovski-nimelises saalis. Hiljem on duo käinud paljudel Venemaa-turneedel.
Duole on mitmed heliloojad kirjutanud spetsiaalselt lugusid, nt Eugen Kapp.
Aastal 1947 pälvis duo Nõukogude Eesti preemia.
Aruvälja külanõukogu
Aruvälja külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.
Aruvälja külanõukogu moodustati 1945 augustis Pärnumaal Audru valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Põhara külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Aruvälja külanõukogu 1950 septembris Pärnu rajooni koosseisu.
Orșova
Orșova on linn Rumeenias, Doonau kaldal, Serbia piiri lähedal. Orșova lähedal asub Raudvärava kuristik.
Aruvälja külanõukogu
Aruvälja külanõukogu likvideeriti 1954 juunis, selle territoorium liideti Audru külanõukoguga.
Kuusiku metskond
Kuusiku metskond moodustati 1922. aastal. Metskonna koosseisu võeti Keava, Käru, Purila ja Sutlema metskonna metsamaid.
Guillermo Botero
pisi|Guillermo Botero (2018) Lorenzo Guillermo Botero Nieto (sündinud 9. aprillil 1948 Bogotás) on Colombia jurist ja poliitik. Ta oli 7. augustist 2018 kuni 6. novembrini 2019 Colombia kaitseminister.
Ta on lõpetanud Bogotás Andide ülikooli.
Ta oli 7. augustist 2018 kuni 6. novembrini 2019 Colombia kaitseminister.
Gösta Stoltz
Gösta Leonard Stoltz (9. mai 1904 Stockholmi vald – 25. juuli 1963 Stockholmi vald) oli rootsi maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1954).
Andre mõis
Andre mõis (saksa keeles Andre) oli Peri mõisa karjamõis Põlva kihelkonnas Võrumaal.
Gösta Stoltz
Stoltz mängis 1931. aastal matši Rootsi malemeistri Gideon Ståhlbergiga, mis jäi viiki tulemusega 3:3 ja Ståhlberg säilitas tšempionitiitli.
1946. aastal tuli Stoltz Beverwijki rahvusvahelisel maleturniiril Albéric O'Kelly de Galway järel teiseks. Septembris 1946 sai ta kutse esimesele sõjajärgsele Groningeni rahvusvahelisele turniirile (20 osavõtjat, võitis Mihhail Botvinnik), kus Stoltz jagas 8.–9. kohta.
Stoltz mängis kahel maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril: 1948. aastal Saltsjöbadenis sai ta 18. koha ja 1952. aastal Saltsjöbadenis (22 osavõtjat) 16. koha.
Ta tuli kolmel korral Rootsi malemeistriks (1951–1953). Rootsi võistkonna koosseisus mängis Stoltz üheksal ametlikul maleolümpial (1927, 1928, 1930, 1931, 1933, 1935, 1937, 1952, 1954) ja ühel mitteametlikul maleolümpial (Münchenis 1936).
1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele suurmeistri ja rahvusvahelise meistri nimetuse. Stoltzile anti 1950. aastal rahvusvahelise meistri nimetus. Suurmeistriks sai ta 50-aastaselt 1954. aastal.
Suusahüpped 2018. aasta taliolümpiamängudel
Suusahüppevõistlused 2018. aasta taliolümpiamängudel peeti 8.–19. veebruarini. Toimus neli võistlust, kus kokku osales 100 sportlast.
Neal Maupay
pisi|Neal Maupay (2015) Neal Maupay (sündinud 14. augustil 1996 Versailles's) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib ründaja või ründava poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Everton.
Suusahüpped 2018. aasta taliolümpiamängudel
Eestlastest võistlesid Artti Aigro, Martti Nõmme ja Kevin Maltsev.
Neal Maupay
Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis OGC Nice, mille noorteakadeemiaga liitus 2007. aastal. 2012. aastal debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Prantsusmaa kõrgliigas. Hooajal 2015–16 mängis ta Prantsusmaa kõrgliigaklubis Saint-Étienne ja hooajal 2016–17 laenul Prantsusmaa esiliigaklubis Stade Brestois 29. Hooajal 2016–17 lõi ta liigas 11 väravat ja oli klubi resultatiivseim mängija sel hooajal.
Suusahüpped 2018. aasta taliolümpiamängudel
Tulemused
Suusahüpetes jagatud medalid riigiti.
Neal Maupay
2017. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Brentford. Arvatav üleminekusumma oli 1,6 miljonit naelsterlingit. Hooajal 2017–18 oli ta liigas Brentfordi edukaim mängija, lüües 12 väravat. Hooaeg 2018–19 oli tema jaoks veelgi edukaim, kui ta lõi liigas koguni 25 väravat. 2019. aastal valiti ta Brentfordi aasta mängijaks.
Suusahüpped 2018. aasta taliolümpiamängudel
Meeste normaalmägi
Finaal: 10. veebruar Osavõtjaid: 57 Olümpiavõitja 2014: Michael Hayböck, Kvalifikatsiooni tulemused Finaal <br style="clear:both;" />
Neal Maupay
2019. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Brighton & Hove Albion. Oma debüüthooajal Inglismaa kõrgliigas lõi Maupay kümme väravat.
Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea
pisi| Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea standart pisi|120px| [[Aissen Nikolajev, 2018. aasta maist Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea ]] Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea (kuni 2014 Sahha (Jakuutia) Vabariigi president; jakuudi keeles Саха Өрөспγγбγлγкэтин Ил Дархана, Ил Дархан; vene keeles Глава Республики Саха (Якутия)) on Sahha (Jakuutia) Vabariigi kõrgeim riigiametnik, vabariigi täidesaatva võimu juht.
Neal Maupay
2022. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Evertoniga.
Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea
Ameti staatus on määratud Sahha (Jakuutia) Vabariigi Põhiseaduse viienda peatükiga, mille kohaselt Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea on rahvuslik-riikliku staatuse, Sahha (Jakuutia) Vabariigi territoriaalse terviklikkuse ja Põhiseadusest kinnipidamise garant.
Veesoon
Veesooned on väidetavad maa all olevad soonekujulised moodustised, mida mööda liigub põhjavesi.
Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea
Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea valitakse iga viie aasta tagant Sahha (Jakuutia) Vabariigi kodanike poolt üleüldise võrdse ja otsese valimisõiguse alusel salajasel hääletamisel viieks aastaks. Üks ja sama isik ei või olla Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea ametikohal üle kahe ametiaja järjest.
Veesoon
Teaduses veesoone mõistet ei kasutata ning vastavat nähtust ei tunta.
Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea
Sahha (Jakuutia) Vabariigi Põhiseaduse viienda peatüki alusel nimetab Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riigikogu (Il Tümene) nõusolekul Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsuse esimehe, tema asetäitjad ja ministrid.
Neal Maupay
Maupay on kuulunud Prantsusmaa noortekoondistesse.
Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea
Venemaa Föderatsiooni president omab õigust usalduse kaotusel Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea volitused ennetähtaegselt lõpetada. Sellisel juhul määrab ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea ajutise kohusetäitja.
Sahha (Jakuutia) Vabariigi president
pisi|120px|[[Mihhail Nikolajev]] pisi|120px|[[Vjatšeslav Štõrov]] pisi|120px|[[Jegor Borissov]]
Suusahüpped 2018. aasta taliolümpiamängudel
Meeste suur mägi
Finaal: 17. veebruar Osavõtjaid: 57 Olümpiavõitja 2014: Kamil Stoch, Kvalifikatsiooni tulemused Finaal <br style="clear:both;" />
Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea
Sahha (Jakuutia) Vabariigi president
1991. aasta juunis seati sisse Vene NFSV presidendi ametikoht. Enne aasta lõppu viidi presidendivalimised läbi veel 7 vabariigis, sealhulgas 20. detsembril Jakuudi-Sahha NSV-s. Esitatud oli kaks kandidaati. Valimised võitis Jakuudi-Sahha NSV Ülemnõukogu esimees Mihhail Nikolajev, kes kogus 76,7% valijate häältest, teine kandidaat sai vaid 7,3% valijate häältest. Valimistel osales 74,9% hääleõiguslikust elanikkonnast. Nikolajevi valimise vastu hääletas poliitiline liikumine Demokraatlik Jakuutia. Asepresidendiks valiti Vjatšeslav Štõrov.
Madis Kolk (teatrikriitik)
Madis Kolk (sündinud 16. oktoobril 1974 Keilas) on eesti teatriteadlane ja -kriitik.
Ta õppis aastatel 1982–1985 Keila Algkoolis, 1985–1992 Keila 1. Keskkoolis. 1994. aastal lõpetas Tallinna Bakalaureuse Erakooli ja 1999. aastal Tartu Ülikooli teatriteaduse eriala bakalaureusekraadiga, magistrikraadi sai 2010. aastal.
Aastatel 2000–2001 oli ta ajalehe Sirp teatritoimetaja, 2001–2002 Ugalas kirjandusala juhataja, 2002–2003 ajakirja Teater. Muusika. Kino teatritoimetaja ja peatoimetaja kohusetäitja ning alates 2003. aastast peatoimetaja ja teatritoimetaja. 2006. aastast on ta ka Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku kirjastuse peatoimetaja.
Madis Kolk õpetab Tallinna Ülikoolis, Eesti Kunstiakadeemias ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis teatriajalugu ja -teooriat.
Madis Kolk oli 2018. aastast kuni 2020. aasta märtsini koos Lea Tormise ja Meelis Oidsaluga Vikerraadio teatrisaate „Teatrivaht“ saatejuht.
Liikmesus
Ta on alates 2000. aastast Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühenduse ning Eesti Teatriliidu liige.
Isiklikku
Madis Kolk oli aastatel 2002–2016 abielus Sheila Kolgiga (sündinud Laos). 2016. aastast on tema elukaaslane Kaja Kann.
Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea
Sahha (Jakuutia) Vabariigi president
27. detsembril 1991 võttis Jakuudi-Sahha NSV Ülemnõukogu vastu määruse vabariigi ümbernimetamiseks Sahha (Jakuutia) Vabariigiks. 4. aprillil 1992 võeti vastu Sahha (Jakuutia) Vabariigi Põhiseadus.
25. aprillil 2014 andis Venemaa Föderatsiooni president Vladimir Putin välja seadluse Jegor Borissovi presidendivolituste ennetähtaegsest lõppemisest ning tema määramisest Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea ajutiseks kohusetäitjaks. 2014. aasta septembris toimunud Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea vabariiklikel valimistel võitis Jegor Borissov, kes töötas sellel ametikohal kuni 28. maini 2018.
Suusahüpped 2018. aasta taliolümpiamängudel
Naiste normaalmägi
Finaal: 12. veebruar Osavõtjaid: 35 Olümpiavõitja 2014: Carina Vogt, Finaal <br style="clear:both;" />
Meeskonnavõistlus
Finaal: 19. veebruar Osavõtjaid: 12 võistkonda Olümpiavõitja 2014: Saksamaa (Andreas Wank, Marinus Kraus, Andreas Wellinger, Severin Freund) Ametliku tulemused <br style="clear:both" />
Mogamed Ibragimov
Mogamed Ibragimov (aseri keeles Məhəmməd İbrahimov, makedoonia keeles Могамед Ибрагимов; sündinud 22. juulil 1974 Mahhatškalas) on avaari päritolu Põhja-Makedoonia maadleja. 1996. aasta olümpiamängudel esindas Aserbaidžaani.
Ta võistles kaalukategoorias kuni 85 kg.
Tahiti jalgpallikoondis
Tahiti jalgpallikoondis on Prantsuse Polüneesia rahvuskoondis jalgpallis.
Mängijad
Seisuga 2013
Juurvili
Juurvili on köögivili, mille söödav osa on maa-alune paksend, kõnekeeles "juur". Botaanilises mõistes võib olla tegu juure, sibula või risoomi ehk paksenenud varreosaga.
Juurviljade hulka kuuluvad näiteks porgand, peet, redis, kaalikas, naeris, pastinaak, jaapani redis, takjas, juurseller, must rõigas, aed-mustjuur ja aed-piimjuur.