cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Minose kultuur
Põllumajandus ja elatustase
Minoslased arendasid välja ka vahemerelise polükultuuri, mis tähendab seda, et korraga kasvatati mitut erinevat kultuuri. See tõi kaasa mitmekesisema ja tervislikuma dieeti ja rahvastiku kasvu. Teoreetiliselt võib taoline põllundusvorm tagada pinnase viljakuse säilimise, olles ühtlasi turvalisuse tagaja juhul, kui mõni viljadest peaks ikalduma. Hamilakis esitas siiski aastal 2007 oma kahtlused selles suhtes, kas taoline põllundusviis saarel ikka üldlevinud oli. Lineaarkirjas B kirjatahvlid näitavad aianduse (viinamarjakasvatuse, õlipuude ja viigimarjade suurt tähtsust, kirjeldades teravilju "teisejärgulise toodanguna". Oliiviõli roll Kreeta (ja laiemalt ka Vahemere) köögis on võrreldav või osaga Põhjamaade köögis. Viinamarjadest veini kääritamine oli tõenäoliselt "losside" huviorbiidis, kuna taoline kaup oli oluline vahetuskaup ja kuna selle tarbimine oli oluline osa sealsest kultuurist. Samuti on tõenäoline, et kallite ja eksootiliste kaupade tarbimine oli poliitilise ja majandusliku võimu kehtestamisel olulisel kohal.
Talumehed kasutasid puust atrasid, mis olid naharibadega puidust käepidemete külge kinnitatud. Atrasid vedasid paar eeslit või härga.
Põllumehed kogusid ka inimeste või sigade väljaheiteid (kuid mitte veiste sõnnikut), mida hoiti savist pottides ja kasutati siis põldude väetamiseks.
Mitte kõik kasvatatavad taimed ei olnud otsese majandusliku tähtsusega. Kunstiteostel näidatakse tihti liiliate korjamist või väljasõite rohelusse. Ühel Knossosest leitud freskol on näiteks kujutatud naiste gruppi, kes vaatavad pildi vasakule küljele, taustaks on aga puudetukk. Mõnede õpetlaste arvates on tegemist lõikuspühadega ehk mulla jätkuva viljakuse austamiseks mõeldud pidustustega. Paleelisest ajast on ka leitud "Viljalõikajate vaas", kus on kujutatud põllumajanduslikke stseene. See on munakujuline rhyton ehk valamisnõu, millel on kujutatud hanerivis kõndivat 27 meest, igaüks neist kannab kõblast. See näitab, et põllumajandus oli toona oluline kunstimotiiv.
Palju vaidlusi on põhjustanud paleekompleksidest leitud poed või laod. Nii näiteks on Phaistose teise lossi lääneosast leitud terve rida ruume, mida peetakse poodide kompleksiks. Sealsetest ladudest on leitud hulgaliselt purke, anumaid ja kannusid, mis viitavad sellele, et tegemist oli olulise põllumajandussaaduste ümberjagamise kohaga. Sellele on pakutud mitut seletust, sealhulgas ka mudelit, mille järgi kuulusid kõik põllumajandussaadused ja käsitööliste toodang lossile, kust neid rahvale jälle laiali jagati. Sellistest suurematest leiupaikadest nagu Knossos, kus linnad olid omandanud märkimisväärsed mõõtmed, võib leida tõendeid elanikkonna spetsialiseerumise kohta, sealhulgas ka meistrite töötube. Kato Zakrose lossikompleksi juures olid näiteks töötoad kujundatud palee osaks. Taolised tõendid kinnitavad teooriat, et Minose kultuuri lossisüsteem kujunes välja põllumajanduse intensiivistumise tagajärjena, kus suured põllumajandusliku toodangu ülejäägid võimaldasid ülal pidada suurt administraatorite, käsitöömeistrite ja usutegelaste kihti. Losside juures asuvad arvukad elu- ja magamisruumid tõendavad, et neis elas suur hulk inimesi, kes ei pidanud rasket igapäevatööd tegema.
Hilisema Agia Triada kompleksi puhul oli asula jagatud kolmeks, lossikompleks, tüüpprojekti järgi rajatud ladude ja poodide piirkond ning sellest väljakuga eraldatud asula.
Nii laod kui ka minose lineaarkirja põhiliseks leiupaigaks olevad arhiivid viitavad sellele, et saarel oli arenenud bürokraatia.
Minose kultuuri tööriistade areng
Esimesed tööriistad olid seal valmistatud kas puust või luust ja need kinnitati käepidemete külge nahast rihmadega. Pronksiajal võeti kasutusele pronksist tööriistad, ent käepidemed valmistati ikka puidust. Kuna nende kinnitusavad olid ümarad, pöörlesid taolised tööriistad käepideme ümber. Hiljem leiutasid minoslased ovaalsed kinnitusavad ja võtsid kasutusele ovaalse kujundusega käepidemed, mis tegi pöörlemisele lõpu. Vaatamata metallist tööriistade kasutuselevõtule olid nendega paralleelselt kasutusel ka kivist tööriistad.
Minose kultuuris olid kasutusel meislid, sirbid, tekslid ja kahe ning ühe teraga kirved, samuti ka teksli ja kirve hübriidid. Aasta 400 paiku enne Kristust võeti kasutusele suure arseenisisaldusega vasest saed, mis võimaldasid senisest kergemate laevade ehitamist ja seega intensiivsemat kaubitsemist.
Vermont
Vermont on Ameerika Ühendriikide osariik Uus-Inglismaa piirkonnas, kuulub USA-sse 1791. aastast.
Minose kultuur
Ühiskond ja kultuur
pisi|Minose kultuuri fresko Knossosest, kus on kujutatud kolm naist
Minoslased olid põhiosas merekaubandusega tegelev rahvas. Alates aastast 1700 eKr ilmutab nende kultuur kõrge organiseerituse tunnusmärke.
Vermont
Põhjas piirneb Vermont Kanada Québeci provintsiga, lõunas Massachusettsi osariigiga, läänes New Yorgi osariigiga ning idas New Hampshire'iga. Vermonti läänepiiril paikneb Champlaini järv.
Minose kultuur
Ühiskond ja kultuur
Minoslaste safranikaubandusest on vähe jäänuseid. Kaubeldi safrankrookuse emakasuudmetega, mis kujunesid Egeuse mere ümbruskonnas kaubandusartikliks tänu looduslikule mutatsioonile. Nii Knossoses kui ka Santorinil on säilinud fresko safranikorjajatest. Safranikaubandus on Minose kultuurist vanem ja selle kasumid olid võrreldavad viirukikaubandusega, hiljem aga pipraga kauplemisest saadavate tuludega. Palju paremini säilivad keraamika, vasest ja tinast esemed, samuti ka kullast ja hõbedast luksuskaubad.
Minose kultuurist pärinevad leiud tõendavad laiade kaubandussidemete olemasolu – kaubeldi Kreeka maismaaga (eriti Mükeenega), Küprosega, Süüriaga, Anatooliaga, Egiptusega, Mesopotaamiaga, lääne pool ulatusid nende sidemed aga tänapäeva Hispaania aladele.
Minose kultuuri meeste rõivaesemeteks olid niudevööd ja kildid, Naiste riietuseks olid varrukatega rüüd, samuti ka mitmest kangakihist koosnevaid voldilisi seelikuid. Rüüd olid naba kohalt avatud ja jätsid rinnad vabaks. Naised võisid ka kanda kehaga sobitatud rihmadeta pihikuid. Riideid kaunistasid sümmeetrilised geomeetrilised kujundid. Kuna orgaanilised materjalid hästi ei säili, võisid vanema perioodi rõivad olla ka teistsugused, sest selle perioodi rõivaesemete kohta arheoloogilisi materjale ei ole. Küll on aga losside juurest leitud arvukalt Muricidae sugukonna tigusid, mida kasutati purpurse värvaine saamiseks, nii et tõenäoliselt kasutati Minose kultuuris värvitud kangaid.
Vermont
Osariigi suurim linn on Burlington. Teised linnad suuruse järjekorras on South Burlington, Rutland, Barre, Montpelier (osariigi pealinn), Winooski, St. Albans, Newport ja Vergennes. Montpelier on USA osariikide pealinnade seas kõige väiksema rahvaarvuga (2010. aasta seisuga elas seal 7855 inimest).
Minose kultuur
Ühiskond ja kultuur
Teada on, et muusikariistadest olid Minose kultuuris kasutusel flööt, lüüra ja trompet.
Vermont
Algselt asustasid piirkonda abenakid ja irokeesid. Esimese eurooplasena jõudis Vermonti Jacques Cartier 1535. aastal. 1609 kuulutas Samuel de Champlain piirkonna Uus-Prantsusmaa osaks ning 1666 rajasid prantslased sinna esimese asunduse. Osariigi nimi (ja hüüdnimi "Green Mountain State") arvataksegi pärinevat prantsuse keelest - de Champlain nimetas järve ääres asuvad mäestiku Rohelisteks Mägedeks (les Verts Monts). Seitsmeaastase sõja tulemusel läks ala inglaste võimu alla. 1777–1791 oli seal Vermonti vabariik. 1791 liitus Vermont Ameerika Ühendriikidega olles 14. liitunud osariik. Seega on Vermont üks neljast USA osariigist, mis on minevikus olnud iseseisvad riigid (teised kolm on Texas, Hawaii ja California).
Haldusjaotus
Osariik jaguneb 13 maakonnaks. Need on Addisoni maakond, Benningtoni maakond, Caledonia maakond, Chittendeni maakond, Essexi maakond, Franklini maakond, Grand Isle'i maakond, Lamoille'i maakond, Orange'i maakond, Orleansi maakond, Rutlandi maakond, Washingtoni maakond, Windhami maakond ja Windsori maakond.
Minose kultuur
Keel ja kiri
Minose kõne- ja kirjakeele kohta on teadmised vähese leiumaterjali tõttu napid. Alates aastast 3000 eKr on leitud savitahvleid erinevate Kreeta kirjadega. Savitahvlite kasutamine tundub sellest või varasemastki perioodist olevat üldlevinud nähtus. Knossosest on ka leitud kaks savitassi, kus on tindijääke, ja mesopotaamia loomakujuliste tindipottidega sarnanevaid tindipotte.
Lineaarkiri A on seni dešifreerimata ja tundmatus keeles Minose kultuuris kasutusel olnud kirjasüsteem. Minose kultuuri suurt mõjupiirkonda näitab asjaolu, et lineaarkirjas A tekste on leitud koguni tänapäeva Bulgaaria aladelt Rodope mägedest.
Mükeene perioodil vahetas lineaarkiri B lineaarkirja A välja. Lineaarkiri B on arhailises kreeka keeles ja selle dešifreeris aastal 1952 Michael Ventris, ent varasemate kirjatahvlite sisu on jäänud mõistatuseks. Enamik leitud tahvlitest on lineaarkirjas B, olles kas kaupade või ressursside nimestikud. Leitud on ka kultusesemeid, millel on kultusliku sisuga tekste. Kuna enamik kirju on majandusalase sisuga ja muid teemasid ei käsitleta, on minose keele rekonstrueerimine äärmiselt raske. Lineaarkiri B kasutab 80% ulatuses samu märke mis lineaarkiri A.
Minose kultuurist pärineb ka Küprosel kasutusel olnud Lineaarkiri C. Juba Arthur Evans oletas visuaalse sarnasuse põhjal, et see on välja arenenud lineaarkirjast A. Seost eeldatakse ka tänapäeval, aga arengu asemel eeldatakse pigem seda, et kreeta kiri on küprose kirja loomisel olnud eeskujuks.
Usund
pisi|Maojumalanna või riitust läbi viiv preestrinna
Esimesi oletusi minose kultuuri usundi kohta tegi juba Evans. Ta oletas, et Kreetal oli tegemist monoteistliku religiooniga, kus kummardati ühtset emajumalannat.
Minoslaste usund näib olevat austanud põhiliselt jumalannasid ja nende kultuuri aluseks oli matriarhaalne religioon. Professor Nanno Marinatos on öelnud: "Kreeta jumalate hierarhiat ja omavahelisi suhteid on raske lahti mõtestada, kui kasutada on üksnes kujutised". Ta eitab ka varasemaid minoslaste religiooni primitiivsena kujutavaid väiteid, öeldes: "Tegemist oli keeruka ja linnastunud lossikompleksidele keskenduva kultuuriga, mida iseloomustas kompleksne sotsiaalne hierarhia. Viljakussümbolid ei omanud seal olulisemat kohta, kui ükskõik millises mineviku või tänapäeva religioonis; selle osadeks olid ka sooline identiteet, üleminekuriitused ja surm. On mõistlik eeldada, et see sarnanes nii ühiskonnakorralduselt kui ka riitustelt, tõenäoliselt isegi mütoloogialt analoogsete Lähis-Ida lossikompleksidega kultuuridega". Kuigi on tõendeid ka meessoost jumalate olemasolu kohta, on jumalannade kujutised siiski palju levinumad. Kuigi mõned kujutatud naised võivad olla ka kummardajaid ja preestrinnasid, aga mitte jumalused, on leitud mitmeid pilte, kus tegemist on ilmselt jumalannadega. Kujutistel on viljakuse emajumalanna, loomade emand, linnade, kodukolde ja lõikuse kaitsejumalannad, allilma emand ja neid on veelgi. Neid esindavad sageli linnud, moonid ja maod, vahel on neil ka peas raskesti identifitseeritava looma kujutis.
pisi|vasakul|Knossosest leitud üle härja hüppav mees (asub Irákleio ajaloomuuseumis) Üks tähtis usupidustuste osa oli Minose härjatants, mida kujutatakse paljudel Knossose freskodel, aga samuti ka väikestel pitsatitel. Härjad olid Minose kultuuris tähtsal kohal; neid kujutati peaaegu kõikjal. Samas on autoreid nagu J. Alexander MacGillivray, kes arvavad, et üle härja hüppamine oli tehniliselt võimatu ja et tegemist on pigem astronoomilise sümboolikaga.
Pitsatitel on kujutatud ka minoslaste sarvedega altareid, mida juba alates Evansist kutsutakse pühitsussarvedeks. Neist on leitud märke ka Küprosel. Minose kultuuri olulised ususümbolid olid härg ja selle pühitsussarved, kaksikkirves, sammas, madu, päikeseketas ja puu. Samas on Minose kultuurile omane seda teistest tolla ajastu kultuuridest eristav spetsiifiliselt templiteks kavandatud ehitiste puudumine.
Haralampos V. Harissis ja Anastasios V. Harissis on pakkunud neile sümbolitele välja täiesti teistsuguse seletuse. Nende väidetel on need seotud mitte religiooni, vaid mesindusega.
Minose kultuurist on ka mõningaid võimalike inimohvrite leide – Juktase mäe lähistelt Anemospiliast, kus asub perioodist MMII pärinev tõenäoliselt templina kasutatud hoone, Fournou Korifi varjupaigast perioodist EMII, Knossose LMIB perioodi "Põhjamajana" tuntud hoonest, samuti ka Chaniast.
Sarnaselt teiste pronksiaja leidudega sisaldavad ka matusepaigad perioodi kohta ohtralt arheoloogilist informatsiooni. Varasemal perioodil maeti surnud tihti koobastesse; hiljem võeti kasutusele kuppelhauad. Osad viimastest olid ehitatud tasasele maale, osad aga osaliselt künkanõlvadesse kaevatud. Enamik neist olid ümmarguse põhiplaaniga, kuigi haruldased ei olnud ka nelinurkse põhiplaaniga kuppelhauad. Suurima leitud kuppelhaua diameetriks on 13 meetrit. Kuna haudadel on säilinud ainult alumine osa, ei või nende kõrguse kohta midagi kindlat väita. Uuspaleelise ajastu lõpuks olid Minose kultuuris valdavad kaks üldisemat matusetüüpi, ümarhauad Lõuna-Kreetal ja haudmajad saare põhja- ning idaosas. Paljud minose surmakultuuri jooned ei lase end siiski nii lihtsalt jagada. Üldiselt oli levinum laibamatus, krematsioon oli haruldasem. Üldiselt oli Minose kultuuris suundumus üksikmatustele, ent on ka märkimisväärseid erandeid. Nende seas on ka Chrysolakkose kompleks Mallias, mis asub sealse kalmetekompleksi keskel, mis võis olla matusetalituste läbiviimise paik või mõne märkimisväärse perekonna hauakamber.
Naised
pisi|Naiste rongkäik. Pildil kujutatakse kahest ühiskonnakihist naisi, madalama staatusega naiste nahavärv on tume nagu meestel
Minose usundi keskmeks olid naisjumalused ja jumalateenistusi viisid läbi naised. Freskodel on kujutatud arvukalt inimesi, kusjuures erinevad sugupooled on erineva nahavärviga – meeste nahavärv on punakaspruun, naiste oma valge.
Kuna Minose kultuuri lineaarkiri A on dešifreerimata, on peamiseks Kreeta elu valgustavaks allikaks kunst. Tavaliselt kujutatakse neil kolme naisterühma: eliit, lihtrahvas ja teenrid. Vahel harva on piltidel kujundatud ka neljandat rühma ehk preestrinnasid. Selline jaotus langeb ühte ka lineaarkirjas B kirja panduga. Eliiti kuuluvad naised on tavalistest naistest freskodel poole suuremana kujutatud. Freskodel kujutatakse küll laste eest hoolitsevaid naisi, ent mitte imetavaid või sünnitavaid naisi. Rasedaid naisi kujutatakse freskode asemel pigem keraamikas, kus on valmistatud rasedate naiste kujulisi potte.
Mõneti võib see olla seotud asjaoluga, et sünnitamine oli Minose kultuuris ohtlik protsess: leitud on arvukalt rasedate naiste luustikke. Samas oli laste eest hoolitsemine kirja pandud tekstide põhjal üks olulisemaid naiste tegevusalasid.
Naiste rollid väljaspool koduseid majapidamisi olid kirja pandud tekstide põhjal seotud toiduhankimise ja toiduvalmistamisega, ent kunstis kujutatakse naisi ka keraamikute ja kangavalmistajatena.
Soorollidel ja sugude erisusel oli Minose kultuuris väga tähtis osa. Kirja pandud tekstides loetakse meessoost lapsi tihti isa järeltulijateks, naissoost lapsi aga ema järeltulijateks. Ka loetletakse naiste ja meeste vara eraldi isegi siis, kui nad elasid ühise katuse all.
Freskodelt võib näha, kuidas eristumine ajaga süvenes. Vanematel freskodel on naiste ja meeste rõivad sarnased. Hiljem kujunesid naiste rõivad üha uhkemateks. Rõivastus hakkas rõhutama naiste seksuaalsust. Naised hakkasid kandma korsette, et rõhutada oma peenikest pihta, kuigi kõige hilisemal perioodil hakkasid korsette kandma ka mehed. Ka muutus dekoltee lõige üha sügavamaks, mis rõhutas naiste rindu.
Arhitektuur
Algselt elasid kreetalased valdavalt koobastes, nende elutegevuse jälgi on leitud eriti ohtralt saare lääneosas. Neoliitikumi lõpus hakkasid nad rajama esimesi algelisi hooneid. Need rajati tahumata kividest ja neis oli tavaliselt mitu kambrikest. Kasutati ka päikese käes kuivatatud telliseid. Põrandad valmistati savist, majade kõrval asusid tihti ka abihooned ja loomatarandikud. pisi|[[Küklaadidelt leitud Minose kultuuri vann]]
Minose kultuuri linnasid ühendasid kividega sillutatud teed, mida katsid pronksist saagidega välja lõigatud kiviplokid. Tänavatelt juhiti liigne vesi ära ja kõrgkihi elamistes olid savist torud, mis tõid puhast vett ning juhtisid reovee ära. Kreetal hakati 18. sajandil eKr kasutama ka tualette; tegemist on esimeste teadaolevate sellelaadiliste paikadega inimkonna ajaloos. Reoveel lasti voolata läbi poorsete seintega savitorude; lõpptulemuseks oli puhas vesi. Vihmavee kogumiseks ja säilitamiseks olid nii sisehoovides kui ka majade lamedatel katustel tsisternid.
Minose kultuuri majadel olid lamedad plaatidega kaetud katused. Põrandad olid kas puidust või krohvitud või kaetud kiviplaatidega. Seinte alumised osad olid tavaliselt kivist, ülemised osad olid laetud toortellistest. Laed olid tehtud puidust.
Villade ja losside rajamisel kasutati mitmesuguseid materjale ja ehitustehnikaid. Kasutati liivakivi, kipsi ja lubjakivi. Mõnede losside rajamisel laoti müürid ühesugustest plokkidest, teiste puhul kasutati müüride rajamiseks rohmaka töötlusega megaliite, kusjuures mõjutusi saadi Egiptusest.
Lossid
Lossid on Kreetal välja kaevatud Minose kultuuri ehitistest tuntuimad. Tegemist on märkimisväärselt suurte ehitistega, mis (nagu arheoloogide poolt välja kaevatud suured arhiivid tõendavad) olid kasutusel administratiivhoonetena. Kõik tänapäeval välja kaevatud lossid on ainulaadsed, kuid neil on ka ühiseid tunnusjooni, mis neid teistest ehitistest eristavad. Lossid on sageli mitmekorruselised, korruseid ühendavad nii sise- kui ka välistrepid. Hooneid iseloomustavad massiivsed sambad ja šahtid ruumide valgustamiseks, hoovid ja poekompleksid. Aknaid neil ei olnud, samas oli lossides küttesüsteem. Põrandatel on sageli polükroomsed mosaiigid, mis on valmistatud vee poolt siledaks lihvitud munakividest.
Esimesed lossid rajati Minose kultuuri varaminoilise perioodi lõpus kolmandal aastatuhandel enne Kristust (Malia). Kuigi varem arvati, et esimesed paleed rajati samaaegselt aasta 2000 eKr paiku (umbes samal ajal, kui valmis esimene Knossose loss), siis tänapäeval arvatakse, et losside rajamise periood oli pikem ja et see erines paikkonniti, sõltudes piirkonna majanduslikust arengust. Vanimad lossid asuvad Malias, Knossoses ja Phaistoses. Mõningad keskminolilise perioodi "losside" ehituslikud elemendid pärinevad varaminoilisest arhitektuurist (nii Knossoses, Malias kui ka Phaistoses). Nendeks on liigendatud läänehoov ja eriliselt välja ehitatud läänefassaad. Samasugune on ka Vasilikis asuv "maja künkal", ehitis, mis pärineb varaminoilise ajastu teisest perioodist. pisi|Knossose "Minose lossist" leitud fresko
Tänapäeval on vanemate losside puhul termini "loss" kasutamine, kuna sellega mõeldakse dünastiate residentse ja võimukeskusi, sattunud kriitika alla ja välja on pakutud termin "õukonnaehitis". Ilmselt on aga algne termin keeltes liialt juurdunud, et see võiks käibelt kaduda. Lossiarhitektuuri defineerivad mitmed tunnusjooned nagu tahutud ehituskivide kasutamine, püstkivid, sambad, avatud siseõued, trepikojad (need viitavad kõrgemal asunud korrustele) ja mitmesuguste basseinide olemasolu. Osa ruume olid valgustuseta, puudusid teljed, nii ruumid kui ka koridorid olid planeeritud nii, et puuduks regulaarsus.
Vanemate losside rekonstrueerimisel kasutatakse sageli rohkem tuntud ja uuemate losside eeskujusid, ent see tava võib varjata olulisi funktsionaalseid erinevusi. Enamik vanematest lossidest olid vaid ühe korrusega ja neil ei olnud pidulikke fassaade. Need olid U-kujulised hooned, millel oli suur sisehoov, ja üldiselt olid need ka hilisematest lossidest väiksemad. pisi|vasakul|Knossosest leitud anumad varude säilitamiseks
Hilisemad lossid olid tüüpiliselt mitmekorruselised hooned. Läänefassaadid olid valmistatud tahutud liivakiviplokkidest. Neist tuntuim on Knossoses asunud loss. Teised uuemad ehituslikud tavad oleks poodide ja ladude olemasolu, hoone põhja-lõunasuunaline orienteeritus, Minose stiilis saalide süsteem, sammastega saali olemasolu, läänepoolne hoov ja sildadega uksed hoone sissepääsude juures. Varasemale lossiarhitektuurile oli omane "ruut ruudus" ehitusstiil, hilisemale lossiarhitektuurile oli aga omane suurem liigendatus ja koridoride kasutamine.
Keskminoilise perioodi lossidele oli omane ka nende kooskõla ümbruskonna topograafiaga. Nii näib selle perioodi Phaistose lossikompleks olevat suunatud Ida mäele, Knossose lossikompleks aga Juktase mäele. Lisaks olid lossid põhja-lõuna sihis orienteeritud. Arvatakse, et selle suunatuse põhjustas mägede usuline või tseremoniaalne tähtsus, ka on neilt välja kaevatud mitmeid mägivarjupaikasid, kus peeti avalikke üritusi. Neist leitud materjali seas on arvukad savikujukesed ja tõendid loomohvritest.
Lossidele on omane see, et nende seinavahed ja põrandate alused ruumid on täidetud ehitusprahiga. Levinuima teooria kohaselt tehti seda maavärinate mõju vähendamiseks; sealsed lossid on tõepoolest maavärinatele paremini vastu pidanud kui muud selle aja ehitised.
Ajaloofilosoof Oswald Spengler oli arvamusel, et kogu kultuur on inimkonna katse olla üle surmahirmust, ning väitis provokatiivselt, et kõik lossikompleksid olid tegelikult surnute templid, kus surnud istusid troonidel.
Projektarvutus (masinaehitus)
Projektarvutus on masinaehituses projekteerimisega kaasnev arvutus.
Minose kultuur
Sambad
vasakul|pisi|Minose stiilis sambad Knossose lossis
Üks omapärasemaid Minose kultuuri arhitektuuri sümboleid on selle ainulaadsed sambad. Need olid nimelt ülevalt laiemad kui alt. Need on Kreeka sammastega võrreldes pööratud lahendusega (sealsed sambad on ülalt peenemad, mis jätab mulje, et need on kõrgemad, kui nad seda tegelikult on). Ka ei tehtud sealseid sambaid mitte kivist, vaid puust. Üldiselt olid need värvitud punaseks. Sambad asusid lihtsatel kivist alustel ja nende tipus asusid ümmargused padjakujulised kapiitlid. Mõnevõrra erandlikuna on Knossoses juba 1850 eKr kasutusel suured porfüürsambad, mille materjal oli kohale toodud Egiptusest Quena lähistelt.
Villad
Kreetal on ka välja kaevatud mitmeid hoonekomplekse, mida nimetatakse villadeks. Neil ehitistel on mitmeid ühiseid tunnusjooni uuspaleelise perioodi kesksete lossikompleksidega (nii on neil silmapaistev läänefassaad, laoruumid ja minose stiilis saal). Need jooned võivad osutada sellele, et villad täitsid samasuguseid funktsioone, või ka sellele, et nende elanikud olid losside ehitusega tuttavad. Need villad on sageli rikkalikult kaunistatud. Villade juures asusid töötoad, laoruumid, kultuspaigad; samuti ka mitmekorruselised elamispinnad.
Kunst
pisi|Knossosest leitud fresko, kus on kujutatud traditsioonilist "üle härja hüppamise" sporti või riitust; punaselt on kujutatud mees ja kaks valget figuuri on naised
Suurim Minose kultuuri kunstiteoste kollektsioon asub Knossose lähistel Kreeta põhjarannikul Irákleio ajaloomuuseumis. Minose kultuuri kunstiteoseid koos muude leidudega, eriti aga keraamikastiilide järjestust, kasutavad arheoloogid kolme eelnevalt kirjeldatud Minose kultuuri perioodi (EM, MM, LM) määratlemiseks.
Projektarvutus (masinaehitus)
Et lähteandmed on sageli puudulikud, on hinnangud ligikaudsed.
Minose kultuur
Kunst
Kuna puit ja tekstiil on aja jooksul kõdunenud ja hävinud, on minose kunsti kõige paremini säilinud ja seega ka kõige kergemini uuritavad vormid selle keraamika, lossikompleksides asuvad freskod, nikerdatud kivid ja hoolega välja lõigatud kivist pitsatid. Peamiseks Minose kultuuri kunstivormiks tunduvad olevat olnud freskod. Minoslased on valmistanud ka kivist (põhiliselt steatiidist) reljeefsete mustritega anumaid.
Freskod
Juba alates neoliitikumist esineb Kreetal krohvile tehtud maalinguid. Pronksiaja alguses tehtud freskod olid kõik ühevärvilised – punased. Perioodil MMI võeti esmalt Malias ja Phaistoses kasutusele geomeetrilised mustrid. Tüüpiline Minose kultuuri kujunditega fresko tekkis perioodil MMII.
Projektarvutus (masinaehitus)
Projektarvutust lihtsustab tänapäevane mehaanika konstrueerimistarkvara, näiteks programmid Solid Edge, Solid Works, Mechsoft for Inventor. Need programmid on mõeldud küll jooniste tegemiseks, kuid nende lisad võimaldavad teha ka arvutusi.
Minose kultuur
Pitsatid
Kivide nikerdamise tehnoloogia arenes välja eelpaleelisel perioodil. Sealjuures kasutati algselt pehmemaid materjale serpentiini, Süüriast toodud steatiiti ja lisaks veel ka vandlit ja luid. Varasematel pitsatitel kujutati valdavalt loomi, harvem ka inimesi. Lisaks olid neil kasutusel ka Kreeta hieroglüüfid. Levinud olid ka S-tähe kujulised või spiraalsed motiivid.
Peatselt arenesid välja aga tehnoloogiad, mis võimaldasid nikerdada kõvemaid materjale. Nii ilmusid kasutusele karneoolid, ahhadid, kvarts, nefriit, jadeiit, hematiit ja kaltsedon. Kuna taolised materjalid esinesid väikeste tükkidena, olid ka nikerdused miniatuursed. Levinud oli hieroglüüfide kasutamine, et Phaistosest leitud pitsatitel olid ka sealse keraamikaga sarnased motiivid. Loomade kõrval hakati kasutama ka lillemotiive.
Uuspaleelisel ajastul ilmusid kasutusele ka fantastilisi olendeid kujutavad motiivid. Pitsatitelt võib leida greife, sfinkse ja minotaurosi. Gourniast on leitud ka Egiptusest imporditud pitsateid.
Ajal, mil Kreeta oli mükeenelaste võimu all, tabas pitsatite valmistamise kunsti langus. Hilisemal perioodil on levinumad motiivid mereloomad või papüüruselehed, samuti on kujutised varasemast nurgelisemad.
Keraamika
Varaminoilise perioodi keraamikale on omased spiraalidest, kolmnurkadest, kõverdatud joontest, ristidest ja kalaluudesarnastest motiividest lineaarsed jooned. Keskminoilisel perioodil võeti kasutusele loodusmotiivid, kus kujutati molluskeid, kalu, linde ja liiliaid. Ka hilisminoilisel ajastul olid kõige tüüpilisemad kujutatud objektid lilled ja loomad, aga kujutatu oli varasemast mitmekesisem. Kaks tähelepanuväärsemat vormi olid Kamarese stiil ja Vasiliki stiil. pisi|vasakul|Minose kultuuri kaunistustega kann [[Brooklyni muuseumist]]
Vasakul olev kann dateeritakse hilisminoilise ajajärgu perioodi IB või XVI sajandisse eKr. Minoslased tunduvad olevat elanud merest piiratud Kreetal rahulikku ja jõukat elu. Saare asukate ja nende Vahemere idaosa naabrite vahelisi kontakte tõendab see, et too kann leiti Egiptusest. Selle kannu neli suuremat olendit on nautilused, kes viibutavad oma kombitsaid ebarealistlikul, end rütmilisel moel. Seda merealust kompositsiooni täiendavad ka korallid, vetikad ja muu mereelustik.
Knossose ümbruskonna "lossistiilile" on omane loodusest võetud vormide tugev geomeetriline lihtsustamine ja monokromaatilised maalingud. Märkimisväärne on sarnasus hilisminoilise kunsti ja Mükeene kunsti vahel. Minoslaste teadmisi mere kohta kasutasid ära ka mükeenelased, kelle tarbekunsti ja ehete juures olid paljude teiste loodusmotiivide kõrval levinud ka merelise päritoluga motiivid.
Tetrakromaasia
Tetrakromaasia ehk neljavärvinägemine on nelja tüüpi kolvikeste (või üldiselt nelja sõltumatu värvusinformatsioonikanali) omamine.
Minose kultuur
Keraamika
Minose kultuuri kannudel esinevad ka tilad. Sageli on need kujundatud linnunoka taoliselt.
Ehted
pisi|Minose kultuuri pitsat-sõrmus
Minoslased lõid sisse toodud vasest ja kullast filigraanseid objekte. Freskodel on kujutatud helmestest kaelakeesid, käevõrusid ja peaehteid kandvaid inimesi. Muuseumides on ka arvukalt kaksikkirveste detaile. Minoslased tunduvad olevat meisterlikult vallanud granulatsioonitehnoloogiat, mida tõendab leitud mesilasekujuline ripats. Selle valmistamiseks oli vaja meisterlikult kontrollida kulla temperatuuri, et kullaosakesed kokku liidetud saaks, aga et need samas ei hävineks.
Tetrakromaasia
Tetrakromaasiaga organismidel vastab iga värvus nende nähtavast spektrist mõnele kombinatsioonile (segule) vähemalt neljast erinevast puhtast spektrivärvist.
Minose kultuur
Metallurgia
Kreetal leidub mõnel pool vaske ja seda ka kaevandati, ent suurem osa kasutusel olnud vasest siiski imporditi kas Väike-Aasiast või Küproselt. Suuremad esemed valmistati Väike-Aasia vasest, milles esines lisandina tsinki. Luksuslikumad tarbeesemed valmistati vahel ka Sitsiiliast või Küklaadidelt toodud hõbedast. Esimesed märgid metallide kasutamisest ilmnevad eelpaleelise teisest perioodist, toona olid kasutusel pronks ja hõbe. Oletatavasti on osad sellest perioodist leitud metallanumad siiski varasemast ajast säilinud pärandvara.
Tetrakromaasia
Tetrakromaasia korral sisaldab organismi võrkkest nelja tüüpi intensiivsema valguse retseptorit (selgroogsete puhul nimetatakse neid kolvikesteks (vastandina kepikestele, mis on väiksema intensiivsusega valguse retseptorid), millel on erinevad neeldumisspektrid). See tähendab, et tetrakromaasiaga loom näeb lainepikkusi, mida inimene tavaliselt ei näe, ning eristab värvusi, mida inimene ei erista.
Tetrakromaasia arvatakse esinevat mõningatel lindudel, kaladel, kahepaiksetel, roomajatel, ämblikulaadsetel ja putukatel. Näiteks lindude puhul on selle esinemist veenvalt näidatud. Linnud kasutavad ultravioletse valguse nägemise võimet muuhulgas isaslindude väljavalimiseks. Paljude viljade pind peegeldab ultravioletsest valgust. Sellepärast on ultraviolettnägemisega loomadel neid hõlpsam leida. Mõned pistrikuliigid avastavad oma saakloomad, näiteks leethiired, nende uriini ja rooja järgi, mis peegeldavad ultravioletsest valgust.
Minose kultuur
Metallurgia
Metallist tarbeesemed on ka paleedejärgse perioodi liigendamise aluseks. Sel perioodil kaunistati neid nurgeliste joonistega, levinud oli ka mükeenepäraste relvade valmistamine. Väärismetallide leiud on haruldased. Vaieldav on see, kas sel perioodil valmistati ka religioosse sisuga toodangut või ei.
Minose kultuuri metallitöötlemise traditsioonid on avaldanud suurt mõju mükeene kultuurile. Paljude Kreeka mandriosast leitud väärismetallisdest anumate juures on näha minose kultuuri mõjusid; need võivad olla Kreetalt eksporditud, ent on võimalik, et need on valmistanud mükeenelaste teenistuses olevad Kreeta kullassepad või nende välja õpetatud kohalikud meistrid.
Merendus
vasakul|pisi|Purjede ja aerudega liikuvad laevad Akrotirist
Kuigi kreetalased ületasid mere juba saarele jõudmiseks, ei olnud neil toona veel merendus kuigi arenenud. Vanimad märgid arenenud merendusest Vahemerel on Egeuse mere ümbruskonnast leitud ja Melose saarelt pärinevad obsidiaaniliistakud, millest vanimad pärinevad ajast 13 000 aastat eKr.
Vanimad laevade kujutised pärinevad lisaks Minose kultuurile ka Küklaadide kultuurist. Umbkaudu aastast 3000 eKr pärineb Palaiokastrost leitud kõrge vööri ja ümara ahtriga minoslaste laeva kujutis. Umbkaudu samasse aega jääb poollegendaarse Minose valitsemisaeg, kes olevat rajanud esimese sõjalaevastiku ja selle abil võitnud piraate. Teisel aastatuhandel eKr on pitsatitel ja ehetel kujutatud mastide ja purjedega laevasid. pisi|Tänapäevane mudel Minose kultuuri laevast
Tetrakromaasia
Imetajad on selgroogsete algse tetrakromaasia kaotanud. Selle põhjuseks on arvatavasti olnud pikaajaline öine eluviis.
Minose kultuur
Merendus
Parimad laevade kujutised pärinevad Akrotirist, kus on kujutatud kõrge vööriga ja ühe laeva keskel oleva mastiga purjelaevasid. Ühel halvemini säilinud pildil on kujutatud taolist purjekat, mis liigub edasi aerude abil, sellal kui pardal on odadega relvastatud mehed ja laeva ümber on surnukehad.
Kompassi Minose kultuuris ei tuntud. Navigeerimiseks kasutati teadmisi tuulte ja hoovuste kohta, samuti ka astronoomiaalaseid teadmisi. On andmeid, et just nimelt Minose kultuuris võeti navigeerimiseks kasutusele tähed.
Tetrakromaasia
Võimalik tetrakromaasia inimestel
Inimestel ja tema lähematel sugulasliikidel (Catarrhini) on tavaliselt kolme tüüpi kolvikesed ning seetõttu trikromaasia. Ent nõrga valguse korral võivad kepikesed värvuste nägemisele kaasa aidata, nii et värvuste ruumis tekib väike tetrakromaasia piirkond. On väidetud, et variantse pigmendiga naised võivad sündida tetrakromaasiaga, nii et neil on neli korraga toimivat kolvikesetüüpi. Ühes uurimises oletati, et 2...3 protsendil maailma naistest võib olla neljas kolvike tavalise S- ja M-kolvikese vahel, mis teoreetiliselt suurendab värvuste eristamise võimet 100 miljoni värvuseni. Teine uurimus oletab, et koguni 50 protsendil naistel ja 8 protsendil meestel võib olla neli fotopigmenti.
Minose kultuur
Sõjandus ja "Minose rahu"
Kuigi Arthur Evansi loodud kuvandit Pax Minoicast ehk Minose rahust on hiljaaegu kritiseerima hakatud, eeldatakse üldiselt siiski seda, et enne Mükeene perioodi ei olnud Kreetal endal kuigi palju relvastatud sisekonflikte. Ent nagu on lood Minose kultuuriga üldiselt, nii on ka selles valdkonnas leidude põhjal raske midagi kindlat väita. Uued väljakaevamised annavad meile parema pildi kultuur mõjudest Egeuse mere ümbruskonna aladel.
Kuigi Evans ise leidis purustatud vahitorne ja kindlusemüüre, väitis ta siiski, et iidsete Minose kultuuri kindluste kohta on vähe tõendusmaterjali. Ent S. Alexiou näitas hiljem oma teoses "Kretologia 8", et paljud asulakohad, eriti varaminoilisest ja keskminoilisest pärinevad asulad nagu Aghia Photia asuvad kas küngastel või on muidu kindlustatud. Lucia Nixon ütles: "Meid võib ülearu mõjutada ehitiste puudumine, mida võiks otseselt kindlusteks pidada, ja seetõttu ei pruugi me leide õigesti hinnata. Nagu paljudel muudel puhkudel, nii ei pruugi me ka siin tõendeid otsida õigetest kohtadest ja nii pole me võib-olla suutelised minoslasi ja nende oskust sõda vältida adekvaatselt hindama." pisi|Santorinilt leitud fresko, mis kujutab [[poksivaid lapsi]]
Tetrakromaasia
Võimalik tetrakromaasia inimestel
Tetrakromaasia tõendamiseks inimestel on tarvis teha edasist uurimistööd. On leitud kaks võimalikku tetrakromaasiaga isikut – inglise sotsiaaltöötaja pr M, kes leiti ühes 1993. aasta uuringus, ja Inglismaa arst dr Susan Hogan. Kolvikeste pigmentide mitmekesisus on levinud enamikus inimeste populatsioonides, kuid kõige väljendunum tetrakromaasia võiks tekkida naistel, kellel on suured anomaaliad, mida tavaliselt liigitatakse värvipimeduse (protanoopia või deuteranoopia) alla. Selle nähtuse bioloogiline alus on X-inaktivatsioon.
Minose kultuur
Sõjandus ja "Minose rahu"
Kui aga Minose kultuuri asjatundjad aastal 1988 Belgias kogunesid, et arutleda võimaluse üle, et "Pax Minoica" on kontseptsioonina vananenud, olid tõendid minoslaste sõjakäikude kohta ikka veel napid. Nii ütles arheoloog Jan Driessen, et kuigi minose kunstis kujutatakse sageli relvi, näib see seal olevat üksnes rituaalse tähendusega. Ta ütles:
Tetrakromaasia
Võimalik tetrakromaasia inimestel
M- ja L-kolvikeste fotoretseptorid on kodeeritud X-kromosoomil. Seetõttu võib naistel esineda nähtus, kus eri kromosoomidel on kodeeritud erinevad pigmendid ning erinevatel kolvikestel ekspresseeruvad erinevate kromosoomide geenid. Kui need erinevad pigmendid on valgustundlikkuse spektrilt teineteisest küllalt kaugel, võib ilmneda märgatav tetrakromaasia, sest ilmub uut tüüpi fotoretseptor. See nähtus saab ilmneda ainult naistel, sest ainult neil on kaks X-kromosoomi. See peaks esinema eelkõige naistel, kelle vanematest ühel on deuteranoopia või protanoopia. Erialakirjanduses nimetatakse seda nähtust nelja fotopigmendi genotüübiks, mitte tetrakromaasiaks, sest neljandalt värviretseptorilt saadud informatsiooni töötlemise võimalus on spekulatsioon. Selliste juhtumite sagedus on 1 miljonist. Praegu on teada ainult mõned oletatavad juhtumid, millest ükski ei ole ametlikult kinnitatud.
Vesikanep (perekond)
Vesikanep (Eupatorium) on korvõieliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Minose kultuur
Sõjandus ja "Minose rahu"
Teisest küljest on Stella Chryssoulaki tööd saare idaosas asuvate väikeste välipostide või "vahimajakeste" juures tõendiks võimaliku kaitserajatiste süsteemi olemasolust. Ekslikud on ka väited, et Minose kultuuris relvi ei toodetud: Minose kultuuri mõõgad tüübist A (leitud Malliast ja Zarkosest) on kvaliteetseimad Egeuse piirkonnast leitud relvad.
Keith Branigan on väitnud, et 95% nõndanimetatud Minose kultuuri relvadest on taolise käepidemega, mis teeb nende relvadena kasutamise võimatuks. Tänapäeval on aga nende täpsete koopiaga tehtud katseid, mis tõendavad, et see väide pole õige. Need relvad võisid lõikuda vastase ihusse kuni luuni välja ja kahjustada ka luid, ilma et oleks ise sealjuures kannatanud. Arheoloog Paul Rehak kinnitab, et Minose kultuuri kaheksakujulisi kilpe ei võidud kasutada ei sõjas ega jahil, kuna need olid selleks liialt kohmakad. Arheoloog Cheryl Floyd on jõudnud järeldusele, et Minose kultuuri "relvad" olid tegelikult igapäevasteks töödeks nagu liha tükeldamine mõeldud tööriistad. Samas muudab selle teooria küsitavaks keskminoilisest ajastust pärinevate "kolme jala pikkuste rapiiride" (0,9 meetrit) esinemine. pisi|vasakul|Messarast leitud Minose kultuuri pronksrelv
Branigan on minoslaste sõjanduse kohta arvamusel, et "leitud relvade hulk, muljetavaldavad kindlustised ja agressiivse välimusega pikklaevad vihjavad kõik intensiivse vaenutegevuse perioodile. Neid lähemalt uurides võib aga tulla ka järeldusele, et kõik need kolm olulist tegurit võivad samahästi olla ka staatuse sümboliteks, moeks või poosetamiseks ning tegu pole tegeliku agressiivsusega... Varajasel pronksiajal Egeuse mere lõunaosas aset leidnud sõjategevus oli ilmselt kas isikutele keskenduv või ritualiseeritud tegevus (Kreetal) või väikesemõõduline ja pidev majandustegevuse osa (Küklaadidel, Atikas ja Argolises)". Arheoloog Krzyszkowska jõudis järeldusele, et "ilmselge fakt on see, et eelajaloolise Egeuse piirkonna kohta pole meil mingeid otseseid märke ei sõjast ega vaenutegevusest".
Pole tõendeid ka selle kohta, et Minose kultuuril oleks olnud oma sõjavägi või et nad oleks valitsenud väljaspool Kreetat elavaid rahvaid. Minoslaste kunstist võib leida vaid üksikuid viiteid lahingutegevusele. Studebaker kirjutas aastal 2004, et kuigi mõned arheoloogid näevad mõningatel leitud Minose kultuuri taiestel märke sõjast, tõlgendavad teised neid festivalide, rituaalide või spordiüritustena. Kuigi kujutatud on relvastatud mehi, kellele on mõõgaga kõrri torgatud, võivad need kujutada ka rituaalsetel või veristel spordialadel langenuid.
Mükeene kultuuris samal ajal valitsenud šahtmatuste perioodil pole ka mükeenelastel mingeid suuremaid kindlusehitisi (kõik sealsed kuulsamad tsitadellid on rajatud pärast peaaegu kõigi uuspaleelise perioodi Minose kultuuri lossikomplekside hävingut). Teiste Minose kultuuri kaasaegsete tsivilisatsioonide – näiteks egiptlaste või hetiitide – pidev sõjategevus on aga hästi dokumenteeritud.
Üksikud jalaväepataljonid
Üksikud jalaväepataljonid moodustati 1928. aasta sõjaväereformi käigus. Üksiku jalaväepataljoni rahuaegsesse koosseisu kuulusid:
Tetrakromaasia
Raskused
On võimalik, et mõnel inimesel on kolme värviretseptori asemel neli. Esialgne nägemisinformatsiooni töötlus toimub silma närvides. Pole teada, kuidas need närvid uuele värvikanalile reageeriksid: kas nad suudaksid sellega eraldi tegelda või lükkaks selle kokku mõne olemasoleva kanaliga. Nägemisinformatsioon väljub silmast nägemisnärvi kaudu. Pole teada, kas nägemisnärvil on reserve uue värvikanaliga tegelemiseks. Ajus toimub nägemisinfo lõpptöötlus. Pole teada, kuidas aju reageeriks uuele närvikanalile. Igatahes on hiirte närvisüsteemil õnnestunud kasutada inimese geeni, mis lisas neile uue fotoretseptori.
Ajalugu
Lord Raileigh märkis 1871: "Sir John Herschel arvab koguni, et meie võimetus lahutada kollast jätab kahtlaseks, kas meie nägemine on trikromaatiline või tetrakromaatiline..."
Vesikanep (perekond)
Perekonda kuulub 36–60 liiki. Levilaks on põhjapoolkera.
Üksikud jalaväepataljonid
Kokku 235–237 meest.
Mobilisatsiooni puhul oleksid üksikud jalaväepataljonid suurendatud sama numbriga jalaväerügementideks: staap, 3 pataljoni, suusk-jalgratturkompanii, sidekompanii, pioneerikompanii, ratsakomando, desinfektsioonikomando, komandandikomando ja töökompanii, kokku 3153 meest.
Eesti sõjaväe üksikud jalaväepataljonid olid:
1. ja 7. jalaväeosa olid juba rahuajal jalaväerügemendid.
Minose kultuur
Sõjandus ja "Minose rahu"
Minose kultuuri rahuarmastavat loomust on kõige teravamalt kritiseerinud Barry Molloy, kes leiab, et nii joonistel kujutatud kui ka väljakaevamistel leitud kiivrid on jahipidamiseks sobimatud ja seega võisid olla mõeldud põhiliselt lahingutegevuseks; nende kasutamine jahinduses on tema meelest sekundaarse tähtsusega.
Minose kultuuri langus
Kreeka arheoloog Spyridon Marinatos tuli millalgi aastatel 1935–1939 välja teooriaga, et Minose kultuuri hävitas Santorini vulkaani purse. Santorini purse, mis toimus Kreetast 100 kilomeetri kaugusel Thíral, leidis aset hilisminoilise ajastu perioodil IA. See vulkaanipurse oli üks suuremaid inimkonna ajaloos; selle tagajärjel paiskus välja 63 km³ materjali. Vulkaanipurse hävitas täielikult lähedalasunud Minose kultuuri Akrotiri linna, mis mattus pimsikihi alla. Arvatakse, et purse mõjutas tugevasti ka Kreeta Minose kultuuri, kuigi see, kui ulatuslikud need mõjud olid, on vaieldavad. Algse teooria kohaselt hävitas langev tuhk Kreeta idaosas kogu taimestiku, tuues nii kaasa elanikkonna näljasurma. Põhjalikumad väliuuringud on siiski näidanud, et langenud tuhakihi paksus ei olnud Kreetal mitte üheski kohas suurem kui 5 millimeetrit. Kreetalt leitud arheoloogilised tõendusmaterjalid viisid aga XXI sajandil teooria loomiseni, mille kohaselt laastas Santorini purske tekitatud võimas tsunami Kreeta rannikualasid ja hävitas seal paljud Minose kultuuri asulad. Purske ja tsunami toimumisajaks peetakse aastat 1625 eKr. pisi|Thíra enne Santorini purset (rekonstruktsioon)
Hilisminoilist perioodi LM IIIA iseloomustab selle jõukus (palju kunstiteoseid, ohtrate panustega hauad), samuti on ka üldlevinud Knossose päritoluga keraamikamotiivid. Perioodiks LM IIIB näib aga Knossose mõju olevat mõnevõrra taandunud.
Hilisminoilise perioodi Santorini purske tuhakihil asuvad mitmed märkimisväärsed Minose kultuuri leiukohad, mis tõendavad seda, et vulkaanipurse ei olnud Minose kultuuri allakäigu otsene põhjustaja. Kuna minoslased olid aga mereline suurvõim ja nende jõukus sõltus otseselt nende laevastikust, võis Santorini purse põhjustada neile märkimisväärseid raskusi. See, kas need mõjud olid piisavad, et käivitada kogu nende tsivilisatsiooni langust, on vaieldav. Hilisminoilise ajajärgu perioodil II vallutasid saare aga mükeenelased. Mükeene kultuur oli sõjanduslik kultuur. Kasutades oma hästi relvastatud sõjaväge ja korralikku laevastikku olid nad suutelised alustama invasiooni. Kreeta matusepaikadest on leitud mükeene päritolu relvi. See näitab, et varsti pärast vulkaanipurset sattus Kreeta saar mükeenelaste mõju alla. Paljude arheoloogide arvates tõi Santorini purse kaasa minose tsivilisatsiooni kriisi, mis muutis nad mükeenelaste sissetungile haavatavaks.
Sinclair Hood leiab, et kõige tõenäolisem Minose kultuuri hävingu põhjus oli just nimelt vallutajate saabumine. Kuigi Santorini purse aitas õitsva tsivilisatsiooni langusele kaasa, tõid lõpliku languse siiski endaga kaasa võõramaised vallutajad. Arheoloogiliste andmete kohaselt hävisid toona saare lossikompleksid tules. Hood märgib, et võrreldes teiste saarelt leitud lossikompleksidega on Knossose lossikompleks märkimisväärselt vähe tules kannatada saanud. Kuna loodusõnnetused sihtmärke ei vali, põhjustas taolist ebaühtlast hävingut just nimelt invasioon. Nende jaoks oli oluline Knossose lossi taoline kompleks säilitada ja see omaenda vajadustele kohandada.
Mõned autorid on ka toonud ära tõendeid, et Minose kultuur jõudis oma keskkonnamahutavuse piirile. Nii näiteks on Knossose ümbruse maastiku rekonstrueerimisel leitud, et Minose kultuuri hilisemates arengufaasides olid selles Kreeta piirkonnas kõik metsad maha raiutud.
Populatsiooni geneetilised uuringud
Aastal 2013 viidi läbi Minose kultuuri luustikest võetud mitokondriaalse DNA uuringud. Luustikud avastati Kreetalt Lassithi platool asunud koopast ja need on 3700–4400 aastat vanad. Samal ajal analüüsiti ka mujalt Kreekast, Anatooliast, Põhja-Aafrikast, Egiptusest, Lääne- ja Põhja-Euroopast võetud proove.
Seejärel võrreldi luustikest võetud ja emaliinis päranduva DNA proove 135 prooviga, mis olid võetud Euroopa ja Aafrika tänapäevaste ja vanemate rahvaste esindajatelt. Uurijad avastasid, et minoslased olid geneetiliselt väga sarnased tänapäeva eurooplastega ja eriti just tänapäeva kreetalastega, kes elasid Lassithi platoo ümbruses. Samuti sarnanesid need mujalt neoliitikumi Euroopa aladelt võetud proovidega, aga erinesid märkimisväärselt Egiptuse või Liibüa proovidest. Autorid ütlesid, et need leiud olid kooskõlas hüpoteesiga, mille kohaselt arenes Minose kultuur iseseisvalt esimeste umbes 9000 aastat tagasi Anatooliast, Türgist ja Iraagist saabunud neoliitikumi inimeste kultuurist ja vastuolus Evansi algse hüpoteesiga, mille kohaselt minoslased olid kas Põhja-Aafrika või Egiptuse päritolu. "Nüüd me teame, et esimese arenenud Euroopa kultuuri rajajateks olid eurooplased", ütles üks uuringute kaasautoreid, Washingtoni ülikooli inimgeneetik George Stamatoyannopoulos. "Nad olid väga sarnased neoliitikumi eurooplastega ja tänapäeva kreetalastega."
Pärand
Minose kultuur kui merekaubitsejate kultuur jättis oma jälgi laiale territooriumile. Kaugemate mõjude näiteks on Baleaarid, kus sellega on seostatud saarestikus levinud härjavõitluse tava.
Kõige suurem on Minose kultuuri mõju aga kreeka kultuurile. Arvatakse, et see on mõjutanud kreeka keelt, kirjandust, sporti, teadust, tantsu, muusikat, poliitikat ja usundit. Arvatakse, et just nimelt kreetalastelt said kreeklased algsed teadmised hüdraulika, navigatsiooni ja metallurgia vallas, ka arvatakse, et just nimelt Kreetalt on pärit hiljem Kreeka mandriosas levinud linnaline kultuur ja sealne administratiivne korraldus. Minose kultuuris hakatakse esimest korda kujutama inimese siseelu ja rõhutama näoilmeid, mis tulevad taas esile hilisemate Kreeka teoste puhul. Ka on minoslaste jäljeks mitmete põllukultuuride kasvatamine ja viigipuud ning viinamäed.
Märts 2005
Märts 2005, kroonika
Elias Canetti
Elias Canetti (25. juuli 1905 Ruse – 14. august 1994 Zürich) oli Bulgaaria juudi päritolu saksakeelne kirjanik. 1981. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
Liberdade
Liberdades elas 2000. aastal 61 875 inimest.
Seal elab suurem osa São Paulo jaapanlastest ning see on suurim jaapanlaste koloonia väljaspool Jaapanit.
Jonathan Firth
Jonathan Stephen Firth (sündinud 6. aprillil 1967) on Briti filminäitleja.
Jonathan Firth on Kate Firthi ja tuntud filminäitleja Colin Firthi noorem vend.
Eesti jalgpalli 1992/1993. aasta karikavõistlused
'''Eesti jalgpalli 1992/1993. aasta karikavõistlused''' oli Eesti jalgpalli peamise karikavõistluse 3. hooaeg, mille võitis Tallinna FC Nikol.
1/16 finaalid
!colspan="3" align="center"| 1992
Vabapääsmed
Otse teise vooru pääsesid võistkonnad, kes jäid välja loosimata: