cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Salu tee
Ristumisel Küti teega on ligikaudu 70 meetri pikkune nihe tänava kulgemises, st Salu tee ühelt lõigult teisele sõitmiseks tuleb vahepeal sõita mööda Küti teed.
Akira Schmid
Akira Schmid (sündinud 12. mai 2000 Bern, Šveits) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis New Jersey Devils.
Iru jõekivi
pisi|Iru jõekivi ehk Näkikivi Iru jõekivi ehk Näkikivi on kaitsealune kivi, mis asub Pirita jõeoru maastikukaitsealal Iru linnamäe taga. Kivi on järskude külgede ja katusetaolise laega kõva, hea säilivusega gneissgraniitrahn. Kivi mõõtmed on 6,0 x 3,6 x 2,7 meetrit ja ümbermõõt on 17,6 meetrit.
Legend
Pirita jões linnuse ligidal on Näkikivi, mille juures ei tohtinud ujuda. Kes sellest keelust üle astusid, uppusid Pirita jõkke.
Kopli alumine tulepaak
pisi|püsti|Kopli alumine tulepaak
Kopli sihi alumine tulepaak (varem Kopli lahe alumine tulepaak) on tulepaak Harju maakonnas Tallinna linna Haabersti linnaosas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on.
Malekohtunik
pisi|280px|Malekohtunikud 1980. aastal [[Maltal toimunud maleolümpial. Pildil paremal peakohtunik Lothar Schmid. Ta oli ka 1972. aastal Reykjavíkis Spasski–Fischeri MM-tiitlimatši peakohtunik]]
Malekohtunik on spordikohtunik malevõistlustel.
Kopli alumine tulepaak
Tulepaak moodustab sihi Kopli ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 387 meetrit ja sihi asimuut on 133°.
Malekohtunik
Malekohtuniku ülesandeks on jälgida, et malekoodeksist rangelt kinni peetaks. Ta peab tagama ausa mängu, tegutsema võistluste parimates huvides, tagama head mängutingimused, tagama, et mängijaid ei segataks ja juhtima võistluste kulgu.
Kopli alumine tulepaak
Torust valmistatud tulepaak paigaldati 1995. aastal.
Tulepaagi aadress on Paldiski maantee 80e.
Malekohtunik
Kui malevõistluse peakohtunikul on ametlikult nimetatud asetäitja, peab emb-kumb neist kogu aeg turniirisaalis olema. Kui asetäitjat pole nimetatud, peab peakohtunik kohtunikke informeerima, kust teda ennast leida. Kohtunike arv sõltub võistlusest. Maleolümpiatel võib näiteks võib kohtunike arv olla üle saja.
Malekohtuniku tegevuse eest annab Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) rahvusvaheline arbiitri ja FIDE arbiitri nimetust, mõlemad nimetused on eluaegsed. Nõukogude Liidus võisid malekohtunikud saada üleliidulise või vabariikliku kategooria spordikohtuniku nimetuse.
Maailmameistrivõistluste peakohtunike
pisi|200px|[[1948. aasta male maailmameistrivõistlused|1948. aasta MM-turniiri peakohtunik Milan Vidmar jälgimas Paul Kerese mängu]]
Maleolümpiate peakohtunikke
pisi|200px|Peakohtunik [[Geurt Gijssen 2002. aastal Bledis toimunud maleolümpial]]
Üleliidulise kategooria kohtunikke
pisi|200px|Tuntuim Eesti malekohtunik [[Lembit Vahesaar]]
FIDE arbiitreid
pisi|200px|1974. aastal [[FIDE kongressil Paul Keresele antud rahvusvahelise arbiitri nimetus oli tunnustuseks tema vaieldamatult kõrgele malealasele autoriteedile ]]
Viljandi Jakobsoni Kool
Spordirajatised
Koolis asub Viljandi ainus ujula. Ujulas on neli 25 meetri pikkust rada.
Ajalugu
Viljandi Jakobsoni Kool loeb ennast 1908. aastal Viljandis Veske tänaval Viljandi Eesti Põllumeeste Seltsi majas (praegu Jakobsoni 42; praegu asuvad seal Viljandi Kesklinna Kooli algklassid) tegevust alustanud tütarlaste progümnaasiumi (hilisema Viljandi Eesti Haridusseltsi Tütarlaste Gümnaasiumi) järglaseks. See kool loodi eesmärgiga anda tütarlastele omakeelset kõrgemat kooliharidust. Asutamise ajal oli see neljas maakeelne progümnaasium Eestis.
Yoshiharu Ueno
Yoshiharu Ueno (jaapani keeles 上野 良治 Ueno Yoshiharu; sündinud 21. aprillil 1973 Saitamas) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Viljandi Jakobsoni Kool
Kooli asutamine ja tegevus kuni 1940. aastani
Tulevase Viljandi Eesti Haridusseltsi Tütarlaste Gümnaasiumi põhikiri saadeti Riiga Haridusministeeriumi õppeosakonna kuraatorile ja see kinnitati detsembris 1907. Luba anti ainult 2-klassilise progümnaasiumi avamiseks. Esimeseks kooli juhatajaks valiti üheks aastaks Peterburis kooliõpetajana töötanud Jaan Rekkand. Kooli võeti vastu sisseastumiseksamite alusel 45 tütarlast.
Õppetöö algas 1. septembril 1908. Aktusekõne pidas Viljandi Eesti Haridusseltsi esimees Villem Reiman, kes ütles: „Kui tahame iseseisva rahvana püsima jääda siin Läänemere kallastel, siis peame haridusliselt ja kõlbliselt meid ümbritsevatest kõrgemal seisma.“ Oma kõne lõpus vaatas ta saali kaunistavatele kadakapärgadele ja ütles: „Olgu ja jäägu kadakas selle kooli ja kogu eesti rahva sitkuse sümboliks. Tuuled ja tormid võivad kadaka maani maha painutada, temast võib üle astuda, aga ta ajab end jälle sirgu ja elab edasi.“ Siit kujunes ka kooli juhtlause: „Tulevik on noorte ja julgete päralt“.
1915. aastal tunnistati kool täisõiguslikuks tütarlaste gümnaasiumiks ja kandis alates 1916. aastast nime Viljandi Eesti Haridusseltsi Tütarlaste Gümnaasium. 12. juunil 1920 sai gümnaasiumi esimene lend lõputunnistused. Abiturientide koor laulis oma kooliga jumalaga jättes laulu „Veel kaitse kange Kalev oma lapsi“ (sõnad A. Kaljuvald, viis Miina Härma), millest kujunes kooli laul.
1936. aastal moodustati sihtasutus V.E.H.T. Eragümnaasium. Kooli nimeks sai Viljandi Eesti Haridusselsti Tütarlaste Gümnaasium. Viljandi Eesti Haridusselts andis sihtasutise põhivaraks 2000 kr ja tasuta tarvitamiseks Jakobsoni tän. 3 asunud kinnisvara.
Kool pärast 1940. aastat
1940. aastal nimetati Viljandi Eesti Haridusseltsi Tütarlaste Eragümnaasium ümber Viljandi I Keskkooliks, direktori kohuste täitjaks nimetati Robert Rägastik.
1952. aastal hakkasid koolis õppima ka noormehed ja 1956. aastast sai kool Carl Robert Jakobsoni nime.
2012. aasta koolireformi tulemusel muudeti C. R. Jakobsoni nimeline Gümnaasium 1. juulist 2012 põhikooliks ja sai nimeks Viljandi Jakobsoni Kool.
Podivín
Podivín (saksa keeles Kostel, ka Podiwin) on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Břeclavi ringkonnas. Podivín asub Austria piirist ligi 12 km kagusel, Břeclavist umbes 8 km põhjas.
Podivín on üks Morava vanimaid linnu, ürikutes on Podivíni lossi mainitud juba 1067. aastal. Linnaõigused sai Podivín 1222. aastal.
Ringtee tänav
Tänav kulgeb ringristmikust, kus kohtuvad Sllaotsa ja Tallinna tänav ning Järve tee, kuni Paide läänepiirini. Tänav on osa Rakvere–Pärnu maanteest.
Leningradi koodeks
Aleppo koodeks, mille toel Leningradi koodeks on valminud, on küll vanem, kuid mingid osad sellest on kadunud pärast 1947. aastat. Nii on Leningradi koodeks vanim tänapäevani säilinud käsikiri.
Tänapäeval on Leningradi koodeks olulisim allikas, mille abil on loodud Biblia Hebraica (1937) ja Biblia Hebraica Stuttgartensia (1977).
Kolofooni järgi on Leningradi koodeks ümber kirjutatud Kairos. Masoreedi tekstile ebatüüpiliselt on sama mees kirjutanud nii konsonandid, vokaalid kui masoreedi märkmed.
Koodeks jõudis 1838. aastal Odessasse, hiljem viidi see Venemaale. 1863. aastast hoitakse seda Peterburis Venemaa Rahvusraamatukogus.
Pargi tee
Pargi tee on tänav Rae vallas Peetri alevikus.
Tänav saab alguse Peetri teelt Peetri pargi kõrvalt ja lõpeb ristumisel Küti teega, olles ca 480 meetrit pikk.
Tänava idapoolsel küljel paikneb Peetri lasteaed-põhikool ja Peetri kooli staadion.
STS-99
STS-99 oli NASA Space Shuttle'i programmi 97. missioon.
Augu suurkivi
thumb|Augu suurkivi oktoobris 2008 thumb|Augu suurkivi oktoobris 2008 pisi|Augu suurkivi juulis 2013 Augu suurkivi on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Jõelähtme vallas Haapse küla lähistel.
STS-99
Missiooni teenindas kosmosesüstik Endeavour ja selle peamiseks eesmärgiks oli Shuttle Radar Topography Missioni läbiviimine. Missioon startis 11. veebruaril 2000 ja maandus 20. veebruaril.
Augu suurkivi
Kivi geograafilised koordinaadid on.
Kivi pikkus on 10,5 m, laius 7,2 m, kõrgus 6,9 m ja ümbermõõt 28,3 m. Kivi maapealse osa maht on 230 m³.
Rahn on kandiline, järskude, osalt negatiivse kallakusega külgedega. Selles esineb läbi kivi ulatuvaid lõhesid. Ülemine pind on võrdlemisi tasane (pikkus 10,5 m ja kaldenurk 20°, laius 7,2 m kaldenurgaga 15°). Kirdepoolse madalaima külje kõrgus ulatub 2,3 m-ni ja see on negatiivse kaldenurgaga.
Rahnu nimi on tulnud varem selle lähedal asunud saviaugult.
Kivist umbes 100 m kaugusel asub teine hiidrahn – Kandukivi.
Rahn alates 1959. aastast üksikobjektina looduskaitse all.
Barnardi täht
pisi|Barnardi täht (pildil on lõuna üleval) Barnardi täht on punane kääbus, mis asub Maokandja tähtkujus.
See asub Maast 5,9 valgusaasta kaugusel ja see on neljas Maale lähim täht ning sellest lähemal asub ainult Alpha Centauri kolmiksüsteem. Barnardi tähe tähesuurus on 9,5 ning seda ei saa palja silmaga vaadelda.
Täht on nimetatud Ameerika astronoomi E. E. Barnardi järgi, kes arvutas välja selle omaliikumise. Barnardi tähe omaliikumine on 10,3 kaaresekundit aastas ja see on suurim teadaolev omaliikumine. Täht on umbes 10 kuni 12 miljardit aastat vana.
Paraboloid
Paraboloid on matemaatiline pind, mille võrrand ristkoordinaatides on
Psammophis leopardinus
Psammophis leopardinus on Lamprophiidae sugukonna maoliik.
Levila
Neid madusid võib roomamas kohata Sambias, Namiibias ja Angolas.
Viited
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Psammophis leopardinus seisuga 10.05.2015.
Bugi keel
Arvsõnad 1–10
Arvsõnad 1–10 on:
Grammatika
Bugi keele omapäraks on liited, mis väljendavad grammatilist aspektikategooriat. Need on järgmised:
Näiteid
Tähestik
Bugi tähestik on silbiline tähestik, mis arvatavasti tuleneb kaavi kirjast (kasutusel Jaava saarel) ja peamiselt braahmi tähestikust (päritolumaa India). Bugi tähestiku iga täht koosneb konsonandist ja algsest vokaalist /a/. Erandiks on ainult vokaali /a/ esindav täht, mida kasutatakse ainult sõna alguses.
Bugi tähestik on tähestikuna kasvavas ohus, sest tänapäeval kasutatakse bugi keele kirjutamiseks ladina tähestikku.
Traditsiooniliselt kirjutati bugi keelt tseremoniaaleesmärkidel braahmi tähestikku kuuluvas lontara kirjas, mida kasutatakse ka makassari ja mandari keele kirjutamiseks. „lontara“ tuleneb malaikeelsest sõnast palmyra palmi jaoks (lontar), mille lehti kasutatakse Indias, Kagu-Aasias ja Indoneesias käsikirjade materjalina.
Dialektid
Bugid eristavad end siiani sõltuvalt nende koloniaalpiirkondadest (Bone, Wajo, Soppeng ja Sidenreng) ja väiksematest territooriumidest (Pare-Pare ümbrus, Sinjai ja Suppa). Nende piirkondade keeli, mis erinevad üksteisest vähesel määral, peetakse keeleteadlaste poolt väljakujunenud dialektideks, viimased keeleteaduslikud uuringud on tuvastanud 11 dialekti.
Järgnevalt mittetäielik loetelu bugi keele dialekte: Bone (Palakka, Dua Boccoe, Mare), Pangkep (Pangkajane), Camba, Sidrap (Sidenreng, Põhja-Pinrang, Alitta), Pasangkayu (Ugi Riawa), Sinjai (Enna, Palattae, Bulukumba), Soppeng (Kessi), Wajo, Barru (Pare-Pare, Nepo, Soppeng Riaja, Tompo, Tanete), Sawitto (Pinrang), Luwu (Luwu, Bua Ponrang, Wara, Malangke-Ussu).
Kopli ülemine tulepaak
pisi|püsti|Kopli ülemine tulepaak (2010) Kopli sihi ülemine tulepaak (varem Kopli lahe ülemine tulepaak) on tulepaak Harju maakonnas Tallinna linna Haabersti linnaosas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 14 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 19 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Kopli alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 387 meetrit ja sihi asimuut on 133°.
Tulepaak ehitati 1971. aastal.
Tulepaagi aadress on Paldiski maantee 80d.
Heinrich III (Braunschweig-Grubenhagen)
Heinrich III (1416–1464) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Grubenhageni vürst aastast 1427 kuni oma surmani.
Perekond
Heinrich abiellus enne 27. juunit 1457 Sagani hertsogi Johann I tütre Margaretega (1415/25 – 9. mai 1497). Heinrich oli tema kolmas abikaasa. Neil oli kaks poega:
Balilased
pisi|Bali tantsijad Balilased on austroneesia rahvas Indoneesias. Balilaste üldarv on ligikaudu 4 miljonit. Nad kõnelevad bali keelt ja indoneesia keelt. Põhiliselt elavad nad Bali saarel, kus moodustavad ligi 90% elanikkonnast. Vähemal määral elab balilasi ka Jaava idaosas ja Lomboki lääneosas.
Tantō
Tantō (jaapani keeles 短刀) on traditsiooniline Jaapani pistoda (nihontō). Tantō'de põhiliseks kasutajaks olid samuraid, kohati kandsid neid enesekaitseks ka kaupmehed.
Tantō on traditsiooniliselt kuni 30 cm (1 shaku), tavaliselt umbes 26 cm pikkune. Erinevalt lühimõõgast wakizashist ei ole tantōl käekaitset.
Edo ajastul kujunes välja võitluskunst tantōjutsu, kus võideldakse tantō'd kasutades.
Chikara Fujimoto
Chikara Fujimoto (jaapani keeles 藤本 主税 Fujimoto Chikara; sündinud 31. oktoobril 1977 Ubes) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta 2001. aastal 2 mängu.
UNESCO maailmapärand Mauritaanias
Nimistusse on kantud:
Keskkonnaajalugu
Keskkonnajalugu on ajalugu ja ökoloogiat ühendav teadusharu, mis uurib loodusmuutuste mõju kultuuri ajaloole ja kultuuri toimet ökosüsteemile.
Keskkonnaajalugu laiendab ajaloo käsitlust loodusprotsesside dünaamika lisamisega, vaadates seega kultuuriprotsesse ökosüsteemi raames.
2019. aasta augustis toimus Tallinnas suur poole tuhande osavõtjaga rahvusvaheline keskkonnaajaloo konverents teemal "Boundaries in/of environmental history", mille korraldajad olid Eestist Ulrike Plath, Kati Lindström, Kadri Tüür, Linda Kaljundi, Sirli Peda ja Sirje Vägi.
Georg (Pfalz-Simmern)
Georg sündis pfaltskrahv Johann II pojana.
Aastal 1559 päris tema vanem vend Friedrich Pfalzi kuurvürstkonna ja andis Georgile oma vanad, aastal 1557 isalt päritud territooriumid.
Georg abiellus 9. jaanuaril 1541 maakrahv Wilhelm I tütre Elisabethiga. Pärast Georgi surma päris Simmerni tema noorem vend Reichard.
Lapsed
Elisabethiga:
Suuremeelsus
Suuremeelsus on voorus olla laia süda ja mõistusega. Suuremeelsuse vastand on kitsikus.
Suuremeelne inimene ei mõtle ainult endale ja enda huvidele.
Louise Bourgeois
Louise Joséphine Bourgeois (25. detsember 1911 Pariis – 31. mai 2010 New York ) oli prantsuse päritolu skulptor ja maalikunstnik.
Charlie Lindgren
pisi|Charlie Lindgren Charlie Lindgren (sündinud 18. detsember 1993 Lakeville, Minnesota) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Washington Capitals.
Louise Bourgeois
Elulugu
Bourgeois' vanemad Joséphine Fauriaux ja maastikuarhitekt Louis Bourgeois abiellusid 1905. aastal. Juba enne abiellumist sündis neil kaks tütart: esimene suri, teine sündis 1904. aastal 4. märtsil ja sai nimeks Henriette Marie Louise. Bourgeois' vanemad tegelesid 17.–18. sajandist pärit gobeläänide restaureerimisega. Perekond elas Pariisis. Kui 1911. aasta 25. detsembril sündis Louise Joséphine Bourgeois, sattus ta seega üsna kunstikesksesse õhkkonda. Bourgeois' meenutab autobiograafilises teoses "Album" isa pettumust, et poja asemel sündis juba kolmas tütar. Ta ütleb, et isa meele pehmendamiseks pandi tütrele tema järgi nimi ning nimega kaasnes ka koorem vastata isa ettekujutusele edukast järeltulijast.
1912. aastal kolis pere Pariisist lõuna poole, Choisy-le-Roi linnakesse. Järgmise aasta 24. jaanuaril sündis poeg, kellele pandi nimeks Pierre Joseph Alexandre. Louise'i vend osales hiljem II maailmasõjas, kannatas posttraumaatilise stressihäire all ning viibis suure osa hilisemast elust psühhiaatriakliinikus. Pierre suri 1960. aastal.
1915. aastal mobiliseeriti Louise'i isa I maailmasõtta. Louise'i ema külastas oma abikaasat laagrites ning võttis noorema tütre endaga kaasa. Tüdruku jaoks tähendas sõda isa puudumist igapäevaelust, ahastava emaga kaasaskäimine aga kohtumisi haavatud sõduritega ja lähedast vaadet sõjakoledustele. Sellest sai üks kunstniku esimesi traumaatilisi mälestusi. Isa oli kodust eemal 1918. aastani.
1919. aastal kolis perekond Bièvre'i jõe kaldal asuvasse Antony linna ning jätkas restaureerimistööd. I maailmasõja järel haigestus Louise'i ema Hispaania grippi ning Louise jättis kooli pooleli, et ema eest hoolt kanda.
1922. aastal võtsid Bourgeois'd oma lastele inglise keele koduõpetajannaks Sadie Gordon Richmondi. Sadie oli vaid kuus aastat Louise'ist vanem ja algul armastas Louise seda õpetajat väga. Ent mõne aja pärast selgus, et Sadie on Louise'i isa armuke. Bourgeois on hiljem öelnud, et nii isa kui ka Sadie oleksid ta justkui reetnud, ja ühtlasi kirjeldab, kuidas ta unistas oma isa armukese kaela murdmisest. Sellest kujunes teine suurem trauma Louise'i lapsepõlves ning mõned ta hilisemad kunstiteosed peegeldasid seda – näiteks mitmel pool kasutatav spiraali kujund, mis peegeldas isa armukese kaela kahekorra käänamist ning tähistas seeläbi teatavat katset kontrollida kaost.
Bourgeois'de pere elas võrdlemisi jõukat ja modernset elu. Väike Louise kandis tihti rõivaid, mille disainereiks olid näiteks Sonja Delaunay ja Coco Chanel. Lapsepõlve emotsionaalselt vastuolulisi sündmusi ja traumaatilisi kogemusi pidas Bourgeois oma loometeed kujundavaiks.
1932. aastal astus Bourgeois Sorbonne'i ülikooli. Ta õppis seal matemaatikat ja filosoofiat, keskendudes valgustusfilosoofidele. Samal aastal aga suri Louise'i ema Joséphine pärast pikaajalist haigust; see tekitas Bourgeois's leina ja hirmu.
1933. aastal astus Bourgeois kunstikooli École des Beaux-Arts, ent lahkus peagi, et õppida erinevate kunstnike ateljeedes Montmartre'il ja Montparnasse'il. Õpingud kestsid 1938. aastani ning sel perioodil õppis noor kunstnik näiteks Marcel Gromaire'i, André Lhote'i ja Fernand Léger' juures. Léger'd pidas Bourgeois oma parimaks õpetajaks. Kunstniku sõnul ütles Léger talle juba enne esimeste täiskasvanuea skulptuuride valmimist, et ei mõista, miks Bourgeois maalib, kuna tema arvates on Louise skulptor. 1936. aastal kolis Bourgeois kodust välja ning üüris korterit samas majas, kus asus André Bretoni loodud sürrealistide galerii Gradiva ning kohtus peagi ka mitmete sürrealistide endiga.
1938. aastal avas Bourgeois' isa gobeläänigaleriis kunstigalerii, mis tegeles maalide ja trükiste ostmise ja müümisega. Seal tutvus Bourgeois ameerika kunstiajaloolase Robert Goldwateriga. Nad abiellusid samal aastal ning kolisid varsti New Yorki. 1939. aastal adopteerisid nad oma esimese poja – kolmeaastase prantsuse orvu Michel Olivier'. Bourgeois'l ja Goldwateril sündis veel kaks poega: 1940. aasta 4. juulil Jean-Louis ja 1941. aastal Alain Matthew Clement.
1940.–1950. aastatel New Yorgis elades sai Louise Bourgeois kunstnikukarjäär hoo sisse. Lisaks kohtus ta mitmete oluliste inimestega kaasaegses kunstimaailmas, näiteks kunstiajaloolaste Clement Greenbergi ja Erwin Panofsky, kunstikollektsionäär Peggy Guggenheimi ning kunstnike Marcel Duchampi, Max Ernsti ja Alberto Giacomettiga. 1945. aastal toimus Bertha Schaeferi galeriis Bourgeois' esimene isikunäitus, mis koosnes 12 maalist. Samal aastal osales Bourgeois mitmel grupinäitusel ning kureeris koos Marcel Duchampiga näitust "Documents, France 1940–1944: Art-Literature-Press of the French Underground". Bourgeois otsustas näitusel eksponeerida ka Jean-Paul Sartre'i romaani "Iiveldus", mis on tähenduslik, kuna kümnendi lõpuks oli ta lugenud juba suuremat osa Sartre'i teostest. Bourgeois suhestus eksistentsialistliku filosoofiaga. 1946. aastal mainis Bourgeois esimest korda oma päevikus ka Albert Camus'd, kohtus temaga samal aastal ning tsiteeris edaspidi mitmel pool kirjaniku teoseid "Sisyphose müüt" ja "Võõras".
1951. aastal suri Louise'i isa Louis. Hoolimata vastuolulistest suhetest isaga langes Bourgeois sügavasse depressiooni. Ta leidis abi psühhoanalüüsist ja käis psühhoanalüütiku juures kuni 1985. aastani, mil tema psühholoog doktor Henry Lowenfeld suri. Moodsas kunstis oli psühhoanalüüsiga enne 1950. aastaid tegelenud peamiselt sürrealism. Bourgeois, kes hakkas psühhoanalüüsi teooriaid ka oma kunstis ära kasutama, naeruvääristas sürrealistide suhtumist naistesse, ent kasutas mitmeid nende psühhoanalüütilisi võtteid.
1955. aastal sai Bourgeois USA kodakondsuse.
Bourgeois eksponeeris oma puitskulptuuride sarja veel korduvalt, ent pöördus 1960. aastatel juba uute materjalide (kips, lateks ja kumm) ning orgaanilisemate vormide poole. Tema skulptuure saab seetõttu nimetada hübriidskulptuurideks. 1964. aastal oli Bourgeois'l üle pika aja taas isikunäitus, kus kunstnik esitles esimesi uutest materjalidest valmistatud teoseid. 1960. aastatel käis Bourgeois esimest korda Itaalias, kus ta tegeles marmorist ja pronksist skulptuuride loomisega.
Kunstitegemise juurde naasmise järel tugevnes Bourgeois seos feministliku liikumisega. 1970. aastatel võttis ta osa feminismiga seotud üritustest, feministlik kunstikriitik Lucy Lippard toetas tema loomingut. Bourgeois' sõnul olid nii tema abikaasa kui ka ema feministid. Sellest kõigest hoolimata jäi Bourgeois' suhe feminismiga ambivalentseks. Samal ajal muutusid vägivaldsed ja seksuaalsed toonid Bourgeois' loomingus ilmsemaks.
1973. aastal suri Bourgeois' abikaasa Robert Goldwater.
1974. aastal eksponeeris Louise Bourgeois oma esimest installatsiooni "The Destruction of the Father" ("Isa hävitamine"). Installatsioon kujutas klaustrofoobilist ruumi, milles on abstraktne õhtusöögilaud. Bourgeois' kirjelduste järgi näib see peegeldavat tema lapsepõlve õhtusöögilauda ja türanliku isa hooplemist. Installatsioonid kunstniku loomingus muutusid sellest ajast alates järjest sagedasemaks nähtuseks. 1974. ja järgnenud aastatel pidas Bourgeois kunstiülikoolides loenguid ning 1977. aastal nimetati ta Yale'i Ülikooli audoktoriks.
1980. aastal tutvus Louise Bourgeois Jerry Gorovoyga. Gorovoyst sai Bourgeois' assistent, modell, aga ka lähedane sõber.
Bourgeois soovis taastada 18. ja 19. sajandi prantsuse salongikultuuri ning avas pühapäeviti oma kodu uksed noortele kunstnikele, kirjanikele, muusikutele jne. Ürituse nimi oli "Sunday Salon" – "Pühapäevane salong". Kunstnikel oli võimalus esitleda oma loomingut ja kritiseerida teiste loomingut.
1982. aastal toimus New Yorgi MoMaa Bourgeois' retrospektiiv – alles teine naiskunstnikule pühendatud retrospektiiv MoMAs. Näitus tõi Bourgeois'le rohkelt tuntust. Samal aastal avaldas Bourgeois ajakirjas Artforum illustreeritud teksti "Child Abuse". Tekstis avas kunstnik oma traumaatilist minevikku.
Edasised aastad sisaldasid näitusi nii Euroopas kui ka Ameerikas, elutööauhinda (Lifetime Achievement Award of the International Sculpture Center in Washington D.C. 1991) ja muid kõrgeid tunnustusavaldusi (The National Medal of Arts 1997, Veneetsia Biennaali Kuldlõvi 1999). Bourgeois' esimene retrospektiiv Euroopas toimus aastal 1989 Frankfurter Kunstvereinis.
1993. aastal esindas Bourgeois Veneetsia Biennaalil USA-d installatsioonisarjaga "Cells". "Cells" (mis võis tähendada nii konge kui ka rakke) koosneb installatsioonidest, mis kujutavad endast raudaia või vanade ustega ümbritsetud ruume. Ruume täidavad väga erinevad objektid, alates mööblist ja lõpetades erinevatest materjalidest skulptuuridega. 1993. aastal eksponeeris Bourgeois esimest korda suuremõõtmelist ämbliku skulptuuri. Ämblik figureeris tema loomingus aeg-ajalt veelgi. Kõige tuntum Bourgeois' suurtest ämblikest on ilmselt "Maman" (1999), mis on "ood emale".
Bourgeois' assistendi Gorovoy sõnul tõmbus kunstnik oma elu lõpuaastatel aktiivsest elust tagasi ja "reisis rohkem ajas kui ruumis". Ta ei külastanud enam oma teoste näitusi, pidades kunstiteoseid olulisemaks kui enda kohalolu.
Bourgeois suri 31. mail 2010. aastal Manhattanil südamelihase infarkti tõttu.
Bourgeois' loomingu tõlgendamine
Louise Bourgeois' looming on mitmekesine, alates joonistustest ning lõpetades installatsioonidega. Tema loomingu aineses on kindlasti suur osa mälul ning mineviku taasloomisel. See ja Bourgeois' 30-aastane psühhoanalüüsi kogemus on andnud alust tema loomingu psühhoanalüütilisele tõlgendusele, mis on aga varju jätnud kunstniku loomingu tõlgendamise eksistentsialism vaatenurgast. Bourgeois' suhe eksistentsialistliku filosoofiaga oli samuti pikaajaline ning ta nimetas end mitmel pool ka ise eksistentsialistiks, vastandudes neile, kes teda sürrealistidega ühte voolu püüdsid suruda. Mõned tema teosed peegeldavad otseselt Jean-Paul Sartre'i loomingut – näiteks "No Exit", skulptuur, mis sai nime Sartre'i näidendilt (eesti keeles on näidendi nimi "Kinnine kohus").
Joonistamine
Bourgeois' kunstiteekond algas joonistamisest. Ta aitas oma vanematel seinavaipu restaureerida. Bourgeois ise võrdleb oma joonistusi õhus lendlevat sulgedega, öeldes, et need on ideed, mille ta õhust kinni püüab ja paberile paneb. 1940.–1950. aastatel kannatas Bourgeois unetuse all. Täites unetuid öid joonistamisega, avastas kunstnik, et joonistamisel on ka teraapiline funktsioon. 1990. aastate alguses lõi Bourgeois joonistustesarja "The Insomnia Drawings" (1994–1995), milles tekst ja joon põimuvad omavahel.
Maalimine
Maalimine oli omane Bourgeois' kunstikarjääri algusele. Nii esimene (1945) kui ka teine (1947) Bourgeois' isikunäitus olid maalinäitused. Näitused toimusid pärast New Yorki kolimist ning seal esitletud maalid kajastasid kunstniku suhet kolimisse ja mahajäänud Prantsusmaasse.
"Femme Maison" oli Bourgeois' loomingus pigem teema kui spetsiifiline maalisari, kuna kätkes ka mitut skulptuuri. Ent just maalisarjast see teema Bourgeois' loomingusse tuli. Maalid pealkirjaga "Femme Maison" ("Naine-maja") kujutavad alasti naise alakeha, mille kohal asetseb maja. Teosed on maalitud ajavahemikus 1945–1947. Bourgeois' jaoks on maja ja kodu naiselik koht, antud maalid tekitavad tugeva seose koduse arhitektuuri ja naise keha vahel. Oma loomingus on kunstnik kujutanud erinevaid hooneid, et nende abil uurida naise identiteeti ja kogemust.
Skulptuur
Louise Bourgeois on öelnud, et maalimise kahemõõtmelisus ei rahuldanud teda, tal oli vaja ka kolmandat dimensiooni. Tema skulptuurid on mitmekülgsed nii materjali kui ka omaduste poolest. Bourgeois' esimesed skulptuurid on puidust, ta liigub sealt edasi pronksi, lateksi, plasti, kipsi, vaha ja marmori juurde. Üks osa hilisloomingu skulptuure kujutab endast õmmeldud ja täistopitud nukke. Bourgeois' skulptuurid varieeruvad figuratiivsete, abstraktsete ja keskkonda loovate omaduste vahel enam-vähem kogu kunstnikukarjääri vältel. Tihti on tegu ka biomorfsete skulptuuridega. Samuti on Bourgeois' jaoks oluline skulptuuri loomise protsess. Ta eristab kaht suunda: üks variant on materjali ründamine, teine variant on rahulik kokkusobitamine, mis on iseloomulik pigem assamblaažile. Teine oluline eristus Bourgeois' skulptuuriloomes on kahe erineva skulptuuritüübi vahel. On teosed, mis eksisteerivad iseseisva üksusena, ja teosed, mis koosnevad üksustest, mis suhtlevad omavahel. Mida aeg edasi, seda olulisemaks muutus Bourgeois'le vaataja kaasamine skulptuuri – skulptuur kui keskkond. See on iseloomulik tema hilisloomingu installatsioonidele "Cells".
"Labyrinthine Tower"
"Labyrinthine Tower" (1962) kujutab orgaanilist ja arhitektoonilist vormi sünteesivat torni. Skulptuuri kuju on peaaegu falliline. Samuti sisaldab skulptuur üht Bourgeois' loomingut läbivat motiivi – spiraali.
"Fillette"
"Fillette" (1968) on rippuv skulptuur, mis kujutab fallost. Skulptuuri on tõlgendatud mees- ja naissugupoolt ühendavana, kuna skulptuuri alumine osa munandite vahel meenutab vulvat. Bourgeois on skulptuuri kohta öelnud, et peab mehelikke kehaosi äärmiselt õrnadeks ning skulptuur esindab tema armastust ümbritseva ja oma perekonna vastu. Fillette tähendab prantsuse keeles väikest tüdrukut.
"Nature Study"
"Nature Study" 1984–1994 on Bourgeois' enda sõnul autoportree. Tegu on biomorfse skulptuuriga, mida vaadeldes võib leida viljakuse sümbolismi, ent ka sfinksilikkuvalvuripositsiooni. Alates esmavariandist 1984. aastal reprodutseeris Bourgeois skulptuuri erinevaid materjale kasutades.
"Arch of Hysteria"
"Arch of Hysteria" on sarnaselt "Femme Maisoniga" pigem teema kui üksik skulptuur. Kunstnik on motiivi kasutanud kolm korda: esmalt 1992. aasta teoses "Cell (Arch of Hysteria)", siis 1993. aastal pronksskulptuuris "Arch of Hysteria" ning lõpuks 2000. aastal väikeses õmmeldud nukkskulptuuris "Arch of Hysteria". Esimesed kaks kujutavad mehe keha, vastandudes 19. sajandi arusaamale, et hüsteeriat esineb vaid naistel. Bourgeois' jaoks ei ole hüsteeria piinarikas, vaid pigem rõõm, milles ühinevad mõnu ja valu. Hüsteeriakaares on kunstniku sõnul seksuaalsust, nii pinget kui ka pingelangust.
"Maman"
"Maman" (1999) on umbes kümne meetri kõrgune skulptuur, mis kujutab suurt ämblikku. Ämblikke võib leida kunstniku loomingus juba alates 1940. aastatest. Ämblikud seostuvad Bourgeois' jaoks positiivsete emotsioonide, kasulikkusega ; nad on kaitsjad ja parandajad. Maman tähendab prantsuse keeles ema. pisi|376x376px|"Maman"|alt=|tühi
"Cells"
Tähtsamad installatsioonid Bourgeois' loomingus koondusid sarja "Cells" ('kongid' või 'rakud'). Neile eelnesid mõned varasemad installatsioonid alates 1989. aastast. 1991. aastal esitles Bourgeois kuut esimest "Celli". Kunstniku sõnul soovis ta luua oma ruumid, et sõltuda vähem muuseumi ruumidest. "Cellid" kujutavad Bourgeois' järgi tundeid, nii füüsilisi kui ka vaimseid, peamiselt aga valu. Kunstniku jaoks oli oluline küsimus millal muutub emotsioon füüsiliseks ja millal muutub füüsiline emotsionaalseks. "Celle" vaadates selgub, et need on suletud ruumid, mida täidavad isiklikule ajaloole viitavad esemed. Seega muudab Bourgeois' mälu füüsiliseks.
"Passage Dangereux"
"Passage Dangereux" (1997) on installatsioon, mis sarnaneb "Cellidega". Installatsioon on suur puur, mis koosneb koridorist ja selle kõrval asetsevatest ruumidest. Ruumid on sarnaselt "Cellidega" täidetud mitmesuguste esemete ja mööbliga. Objektid on kulunud välimusega, mis viitab aja möödumisele. Ka pealkiri on seotud aja möödumisega – passage kui liikumine nii ajas kui ka ruumis. Ka selles installatsioonis muutub mälu füüsilisteks objektideks.
Siuru (mütoloogia)
Siuru on muinasjutuline lind eesti vanemates rahvalauludes. Siurulinnu järgi sai nime kirjandusrühmitus Siuru, seda sõna on seostatud soomekeelse sõnaga "kiuru", mis tähendab lõokest. Siuru esineb ka eeposes "Kalevipoeg".
Kalevipoeg
Siuru-lind on müütiline lind rahvuseeposes "Kalevipoeg". Teda on mainitud eepose XIX loos (Sarvik-taadi aheldamine. Õnne-aeg. Pidu ja tarkuseraamat. Sõjateated.), kus Kalevipoeg istub sõpradega peolauas ning laulik laseb laulu lendamaie:
Siuru-lind liugles üle kolme ilma ning lendas Kõue teedel ja vikerkaare vihmateedel. Koju jõudes rääkis ta taadile, et oli kohanud mitmes ilmas kenasid neide kasvamas, kes palju naljatasid, aga ka kurvastasid, sest elasid aina üksi, kosilasteta.
Margit Brokko
Margit Brokko (sündinud 7. jaanuaril 1973 Kiviõlis) on eesti maletaja ja malekohtunik, naiste FIDE meister (2006), rahvusvaheline arbiiter (2004).
Brokko lõpetas 1991. aastal Kohila Keskkooli ja 1997. aastal ärijuhtimise instituudi bakalaureusekraadiga ärijuhtimise erialal. 2008. aastal sai ta Tallinna Ülikoolist magistrikraadi organisatsioonikäitumises.
Maletajana on Brokko võitnud Eesti naiste meistrivõistlustel kaks pronksmedalit (1999, 2004). Ta on osalenud kahel naiste maleolümpial: 2002. aastal Bledis varumängijana (naiskond sai 43. koha) ja 2004. aastal Calviàs varumängijana (naiskond sai 36. koha). 1999. aastal esines ta Bathumis Eesti kaheliikmelise naiskonna koosseisus Euroopa naiste võistkondlikel meistrivõistlustel (mängis teisel laual). Eesti naiskond sai seal 27. koha.
Reakohtunikuna on ta osalenud paljudel turniiridel, sealhulgas Euroopa naiste meistrivõistlustel (2017), naiste maailmameistrivõistlustel kiir- ja välkmales (1997), Riias peetud Euroopa noorte meistrivõistlustel (2018) ning Mani saarel toimunud esimesel FIDE suurel Šveitsi turniiril (2019).
Isiklikku
Brokko on olnud abielus maletegelase Hendrik Oldega.
Walter Cowan
thumb|250px|right|EML "Admiral Cowan" pardavapp.Sir Walter Henry Cowan (1. baronet, KCB, DSO & Barm MVO) (11. juuni 1871 – 14. veebruar 1956) oli Briti Kuningliku Mereväe admiral, kes osales I maailmasõjas, Vabadussõjas ja II maailmasõjas. Hiljem oli ta üks vanemaid tegevteenistuses olevaid Briti sõjamehi.
Scott Wedgewood
pisi|Scott Wedgewood Scott Wedgewood (sündinud 14. august 1992 Brampton, Ontario) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Dallas Stars.
Walter Cowan
Admiral Cowan Eesti vabadussõjas
12. detsembril 1918 jõudis Tallinna reidile Briti mereväe eskaader, mis koosnes viiest kergeristlejast, ühest hävitajast, ühest transpordilaevast, mitmest miinitraalerist ja torpeedopaadist. Noorele ja nõrgale Eesti Vabariigile oli see suureks abiks ja tunnustuseks. Võib liialdamata väita, et see sisuliselt päästis Eesti Vabariigi.
21. detsembril läks Briti eskaader oma esimesele operatsioonile Soome lahes, et tulistada vastase positsioone Kunda, Aseri ja Purtse kandis. 23. detsembril tegi Eesti merevägi oma esimese lahingretke koos Briti eskaadriga, et teha Kundasse dessant. Selles osalesid laev "Lembit", vahilaev "Laine", hüdrograafialaev "Lood". Operatsiooni juhtis Eesti Merejõudude juhataja Johan Pitka. Suurbritannia laevastik toetas dessanti merelt. 26. detsembril arestisid Briti laevad Tallinna lahel Nõukogude miiniristlejad "Spartak" (Eesti Merejõududes nimetati ümber "Vambola") ja "Avtroil" ("Lennuk"), ja andis need üle Eesti Merejõududele. Briti eskaader võttis osa koos Eesti Merejõududega Kroonlinna ründamisest ja Krasnaja Gorka operatsioonist.
Detsembri lõpul lahkus admiral Edwyn Alexander-Sinclair oma laevadega Tallinnast. Kuna Briti valitsus pidas oluliseks oma laevastiku kohalolu Läänemerel, määrati uueks eskaadri ülemaks kontradmiral Walter Cowan, kelle käsutusse anti kaks kergeristlejat ja viis hävitajat. Tema lipulaevaks sai ristleja "HMS Caledon". 28. veebruaril 1919 jõudsid Liepājasse Briti laev "HMS Phaeton" koos kahe ristlejaga. Seal kohtuti ka Eesti Merejõudude juhataja Johan Pitkaga, kes oli "Lennuk"iga tulnud Ventspilsi pommitama. Admiral Cowan naasis Läänemerele taas aprillis.
Mais toetas Cowan oma laevadega Eesti operatsiooni Koporje lahes. Mai lõpus saabus tema laevadele täiendus peal- ja allveelaevade näol. Miinitraalerid puhastasid laevateed miinidest ja allveelaevad jäid vahiteenistusse. Kõige selle tõttu jäi Punalaevastiku tegevus üsna nõrgaks ja harvaks.
Tänu Briti eskaadrile takistati tõhusalt Punalaevastiku tegutsemist Läänemerel. Vabadussõja ajal tegutses merel kokku 274 Briti laeva koos üle 250 eesti alusega. Osutatud teenete eest sai 128 Briti kodanikku Vabadusristi. thumb|right|300px|EML "Admiral Cowan". Väga oluliseks abiks oli Eestile ka Briti laevadega toodud relva-, toidu- ja kütuseabi.
Briti laevastik kaotas otseselt Vabadussõja operatsioonides ühe kergeristleja, kaks hävitajat, ühe allveelaeva, kaks traalerit ja kaheksa torpeedopaati.
Dienestrool
Dienestrool on keemiline aine ja ravim, mis kuulub sünteetiliste östrogeenide hulka.
Dienestrool on ravimi geneeriline nimetus. Ravimi tootenimed on Ortho Dienestrol, Dienoestrol, Dienoestrol Ortho, Sexadien, Denestrolin, Dienol, Dinovex, Follormon, Oestrodiene, Synestrol jmt).
Harilik ingver
Harilik ingver (Zingiber officinale) on ingveriliste sugukonda ingveri perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. pisi|left|Pestud ingveri risoom Hariliku ingveri looduslikuks levilaks on Lõuna-Aasia. Harilikku ingverit kasvatatakse Hiinas, Indias, Indoneesias, Sri Lankal, Austraalias, Lääne-Aafrikas ja Jamaica Barbadosel põhiliselt vürtsi- ja ravimtaimena.
Dienestrool
Ameerika Ühendriikidesse viis selle 1947. aastal Schering kui sünestrooli (Synestrol) ja Prantsusmaale 1948. aastal kui Cycladiene.
Harilik ingver
Harilik ingver on kuni 2,5 m kõrgune püsik. Risoom on harunenud ning sellest kasvavad välja vahelduvalt asetsevate lehtedega võrsed ja ka lehtedeta õisikuvarred. Kollakaspunased õied asetsevad tihedas õisikus. Lõhnavat (sisaldab eeterlikku õli) ja kibeda maitsega vaigust risoomi müüakse koorimata või kooritult ning tarvitatakse värskelt või kuivatatult.
Dienestrool
Dienestrooli on kasutatud Ameerika Ühendriikides ja Euroopas ravimaks menopausiga seotud sümptomeid.
Liāna Langa
pisi|Liāna Langa esinemas Tallinna Raamatumessil toimunud Põhja- ja Baltimaade kirjandusfoorumil Eesti Rahvusraamatukogus 5. aprillil 2013 Liāna Langa (pärisnimi Liāna Bokša; sündinud 23. veebruaril 1960 Riias) on läti luuletaja ja tõlkija.
Harilik ingver
Harilik ingver on hinnatud ravimtaim. Ta soodustab seedimist, tõrjub sooleparasiite, tugevdab südant ja immuunsüsteemi, kaitseb külmetushaiguste eest. Samuti on taimel iiveldus- ja põletikuvastane toime.
Dienestrool
Aleksandr Solženitsõni 1968. aastal ilmunud kaheosalises romaanis "Vähktõvekorpus", mis kirjutatud aastatel 1963–1966, on ravim hormoonravi näol, vähiravi kindel element, kus oodatavaks tulemuseks pidanuks meespatsientidel rinnad kasvama hakkama ja suguiha pidavat see püsivalt supresseerima.
Liāna Langa
Ta on õppinud Läti Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonnas ning töötanud kirjandusajakirja Latvju Teksti toimetajana.
Storey maakond
pisi|Asend Nevada osariigis pisi|[[Derby Diversioni pais]] Storey maakond (Storey County) on maakond USA-s Nevada osariigis. Geograafilised koordinaadid on 39°45' N, 119°53' W.
Liāna Langa
Eestis on ta esinenud enne 2013. aasta Tallinna Raamatumessi ka 2010. aastal Prima Vistal.
Dienestrool
Nimetused ja tähised
CAS-i registreerimisnumber on 13029-44-2.
ATC-kood: G03CB01 ja käesoleval ajal liigitatakse ravim rühma G : urogenitaalsüsteem ja suguhormoonid.
Storey maakond
Maakonna pindala on 684 km². Veekogusid ei ole.
Rahvastik
2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli Storey maakonnas 3399 inimest, 1462 leibkonda ja 969 perekonda.
Rahvastiku tihedus oli 5 in/km².
Elamuühikuid (housing units) oli 1596 (keskmine tihedus 2/km²).
Rassiline koosseis oli järgmine:
Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 5,12%.
1462 leibkonna seas oli
Leibkonnas oli keskmiselt 2,32 inimest ja perekonnas keskmiselt 2,74 inimest.
Elanikud jagunesid ealiselt nii:
Ea mediaan oli 44 aastat.
Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 107,60 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 103,10 meest.
Leibkonna aastasissetuleku mediaan 45 490 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 57 095 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 40 123 dollarit, naistel 26 417 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 23 642 dollarit.
5,80% elanikkonnast ja 2,50% perekondadest elas allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 4,20% alla 18-aastasi ja 4,80 üle 65-aastasi.
Al-Azhari ülikool
pisi|Logo Al-Azhari ülikool on ülikool Egiptuses Kairos; ühtlasi tähtsaim islamiusuliste kõrgem haridusasutus.
Ülikool asutati 972.
Ülikoolis õpib üle 375 000 üliõpilase (2004).
Telefoninumber
Telefoninumber on numbrikombinatsioon, mis tähistab telefonikasutaja kasutuses olevat telefoniliini ning mida kasutatakse teistelt liinidelt (numbritelt) sellele liinile helistamiseks. Vahepeal nimetatakse ka a-numbriks ehk abonendinumbriks.
Telefoninumbris on informatsioon, mis võimaldab üheselt identifitseerida kõne sihtpunktiks oleva liini. Iga telefoninumber telefonivõrgus peab olema unikaalne.
Ühele telefoniliinile võib ühendada ka mitu telefoniaparaati, millel on seega sama number.
Kui telefoninumbrid kasutusele võeti, olid need väga lühikesed, üks, kaks või kolm numbrit. "Numbri valimiseks" tuli see öelda operaatorile, kes ühendas vajalikud liinid.
Baltic Sea Science Center
pisi|Baltic Sea Science Center Baltic Sea Science Center (eesti keeles Läänemere teaduskeskus) asub Skanseni vabaõhumuuseumis Stockholmis.
Skansen ja BalticSea2020 alustasid koostöökõnelusi 2015. aastal ning ehitustegevus algas 2016. aasta sügisel. Keskus avati külastajatele 11. aprillil 2019.
Väinö Järvenpää
Väinö Kalevi Järvenpää (hüüdnimega "Väiski"; sündinud 25. september 1933 Ii vald – 30. jaanuar 1994) oli Soome poksija.
Järvenpää oli aastatel 1959 ja 1961 Soome meister I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg). Ta sai kergekaalus (kuni 60 kg) 1955. aastal ja I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1958. aastal II koha.
Järvenpää osales ühe korra Eesti NSV - Soome sõpruskohtumistel ning võitis oma kohtumise 1960. aastal.
Ernst Adolf Greinert
Ernst Adolf Greinert (26. september 1898 Anseküla – 4. aprill 1982 Vaihingen) oli Eesti vaimulik.
Ta lõpetas 1919. aastal Saaremaa Eesti Segagümnaasiumi. Õppis usuteadust Berliini Ülikoolis (aastatel 1920–1923) ja Tartu Ülikoolis (aastatel 1925–1926). Lõpetas ülikooli teoloogiakandidaadina. Töötas 1923–1928 Kuressaares gümnaasiumiõpetajana. Oli prooviaastal Kuressaares. Ordineeriti vaimulikuks 29. juunil 1930.
Asus aastal 1939 elama Saksamaale. Oli aastatel 1940–1945 pastor Kutnos (praegu Łódźi vojevoodkonnas). 1945–1947 oli Vaihingeni (Ludwigsburgi kreisis Baden-Württembergi liidumaal) linnavaimulik. 1948–1964 oli vaimulik Kleinglattbachi koguduses (Vaihingeni linnaosas), alates aastast 1954 oli Württembergi maakirikupäeva liige. Jäi 1. augustist 1964 emerituuri.
Isiklikku
Tema isa Friedrich Adolf Greinert oli Anseküla Maarja koguduse õpetaja aastatel 1887–1919. Vend Roderich Greinert oli (usuteadusliku haridusega) Kuressaare Saksa Gümnaasiumi direktor. Onu Leberecht Georg Traugott Greinert oli Talsi saksa koguduse ja Äksi Andrease koguduse õpetaja.
Hans Joachim Eichhorn
Ta lõpetas Tallinna Toomkooli. Õppis aastatel 1929–1934 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Pöide ja Tallinna Toompea Kaarli koguduses. Ordineeriti õpetajaks 10. veebruaril 1935.
Oli aastatel 1935–1937 Saaremaa praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1937–1939 oli ta Karja Katariina koguduse õpetaja.
Calvin Pickard
pisi|Calvin Pickard Calvin Pickard (sündinud 15. aprill 1992 Moncton, New Brunswick) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Detroit Red Wings.
III liiga 1998
III liiga 1998 on Eesti jalgpalli tugevuselt neljas liiga III liiga 1998. aasta hooaeg.
Nozomi Hiroyama
Nozomi Hiroyama (jaapani keeles 廣山 望 Hiroyama Nozomi; sündinud 6. mail 1977 Sodegauras) on Jaapani endine jalgpallur, poolkaitsja.
Ta sündis aastal 1977 Sodegauras (asub Chiba prefektuuris).
Koondisekarjäär
Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastal 2001 2 mängu.
Igariai
Igariai (žemaidi Ėgarē) on küla Leedus Skuodase rajoonis Mosėdise vallas Erla ja Šakalė jõgede vahel.
Külla ulatuvad osaliselt Salantai regionaalpark ja Erla geomorfoloogiline kaitseala. Osaliselt ulatub külla ka Natura 2000 ala, Erla ja Salantase jõgede ürgorud. Kaitsealale jääb Igariai kivikülv.
Igariai kujunes enne XVI sajandit, kuid tänapäevase plaani sai see maareformi käigus XVI sajandi teisel poolel. Igariai küla on saanud nime isikunime Igaris järgi. Küla kuulus Mosėdise mõisale. XIX sajandil kujunes Igariai ja Mikulčiai vahele veel Igariai hajaküla. Nõukogude perioodil asus Igariais Mikulčiai algkool. Külas on Igariai kalmistu.
XX sajandi teises pooles oli külas säilinud mitmeid rahvaliku arhitektuuri näiteid. 1980. aastani olid kaks selle küla majapidamishoonet, votiivkabel, kaks tulpkabelit, rist, mitmed skulptuurid ja Kristuse ristilt võtmist kujutav skulptuurigrupp muinsuskaitse all. Tänapäevaks on need hävinud või eri muuseumidesse viidud.
Muinsuskaitse all on sealsed Mosėdise tumulused, mis jäävad osaliselt Baksčiai külla. Rahvasuus räägitakse, et need rajati teoorjuse ajal mõisa heinamaadele kui alused, millele heina kuivama asetada. Üks külas asunud lohukivi on viidud Mosėdise kivimuuseumisse. Külla on jäänud kaks muinsuskaitse all olevat Šilalė lohukivi ja Šilalė rahn.
Elanikkond
pisi|tühi|Mosėdise tumulused
Graafi semioos
Graafi semioos kujutab endast graafi lokaalsete invariantide kindlaksmääramise, süstematiseerimise ja tõlgendamise protsessi. Lokaalne invariant on märk, mis ütleb midagi graafi kohta. Nende märkide süsteem – graafi semiootiline mudel – kirjeldab ja tuvastab graafi struktuuri ja sümmeetria omadusi. Seda moodust on kasutatud juba 20. sajandi lõpus.
Semiootika ja matemaatika on valdkonnad mille baasil lahendatakse mitmesuguseid probleeme, kuid oma vahenditelt ja tulemustelt on nad väga erinevad. Osa matemaatikat on välja töötatud semioosi matemaatilise kirjeldamise eesmärgil (nagu mittelineaarsete süsteemide analüüs, John von Neumanni isepaljundavate automaatide tagasiside mudelid, Lotfi Zadeh’i hägusad hulgad, Hermann Hakeni sünergeetika, René Thom’i katastroofide teooria jt). Semiootika sees on olnud mõningaid katseid arendada matemaatilise semiootika alamvälja arvutisemiootika ja algebralise semiootika nime all.
Toomas Kerem
Toomas Kerem (27. veebruar 1939 Tallinn – 29. aprill 2000 Loo, Harjumaa) oli eesti orienteeruja ja kergejõustiklane.
Haridus
1957. aastal lõpetas Tallinna Polütehnikumi metallide lõiketöötlemise eriala. 1962. aastal lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna masinaehitustehnoloogia, metallilõikepinkide ja instrumentide eriala.
Töö
Töötas Tallinna Ekskavaatoritehases konstruktorina.
Sporditegevus
Aastatel 1963–1970 võitis orienteerumise Eesti meistrivõistlustel 2 kulda (1966 suusaorienteerumise märkesuusatamises ja 1970 orienteerumisjooksu teates Tallinna Polütehnilise Instituudi meeskonnas koos Ülo Saare ja Jaan Miljaniga), 2 hõbedat ja 2 pronksi.
Toomas Kerem oli 11. juunil 1964 Kloostrimetsas toimunud esimese Tallinna orienteerumisneljapäevaku peakorraldaja.
Ta oli Uku Annuse orienteerumistreener.
Jean-Baptiste Vuillaume
pisi|Jean-Baptiste Vuillaume Jean-Baptiste Vuillaume (7. oktoober 1798 – 19. märts 1875) oli auhinnatud prantsuse keelpillimeister. Ta valmistas üle 3000 pilli ning oli ka ärimees ja leiutaja.
Elulugu
Vuillaume sündis Mirecourtis, kus tema isa ja vanaisa olid pillimeistrid.
1818. aastal kolis Vuillaume Pariisi François Chanot' juurde töötama. Kolm aastat hiljem liitus ta Simon Lété, François-Louis Pique' väimehe meistritöökojaga Rue Pavée St. Sauveur' tänaval. Vuillaume'ist sai Lété partner ning 1825. aastal koliti uude töökohta Rue Croix des Petits-Champs' tänaval. Töökoja nimeks sai Lété et Vuillaume. Vuillaume'i esimesed sildid pärinevad 1823. aastast.
1827. aastal, uusgootika kõrgajal, hakkas Vuillaume järgi tegema vanu pille. Samal aastal võitis ta hõbemedali Pariisi universuminäitusel ning aasta hiljem hakkas ta pidama oma äri.