cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harilik sibul
Sibulakaubandus, -turg ja toodang
Harilik sibul on toiduainetetööstuse tooraine ja sibulast valmistatakse mitmeid valmistooteid, nagu sibulapulber, sibulahelbed, sibulasool, sibula purgisupp, sibulasupi pulber, marineeritud sibulad, sibulaküpsised, sügavkülmutatud hakitud sibul, sügavkülmutatud sibulapealsed, sügavkülmutatud sibularõngad jpt.
Sibula kui toidutoorme (põllukultuuri) tehastes (process manufacturing, toiduainetetööstus jne) töötlemise (dehüdreerimine, hoidistamine (moosid, supid, marineeritud sibulad) purkidesse, metalltoosidesse jne) tulemusel tekib tootmisprotsessis hulgaliselt, Euroopas hinnanguliselt 500 000 tonni aastas, sibulajäätmeid, mille hulka arvatakse sibulakoored ja välimine soomuste kiht. Euroopa peamised jäätmetootjad on Hispaania, Suurbritannia ja Holland.
Sibul (toiduaine)
Sibul on taimset päritolu toiduaine. Sibulasaadused toiduainena (nii kaubanduslik kui ka koduaia saak) saab jaotada kaheks, sibulaks ja rohelisteks pealseteks.
Jaan Ehlvest
thumb|Jaan Ehlvest (2011) Jaan Ehlvest (sündinud 14. oktoobril 1962 Tallinnas) on Eesti, Nõukogude Liidu ja USA maletaja.
Harilik sibul
Sibul (toiduaine)
Söögisibula all peetakse tavaliselt silmas hariliku sibula küpsenud ja puhkeseisus jämenenud lühivõsu, teda nimetatakse mitmeti nii sibulateks (värske sibul, tarbesibul, köögisibul, müügisibul, aiasibul, säilitussibul jm).
Ivar Ivask
Ivar Vidrik Ivask (17. detsember 1927 Riia – 23. september 1992 Fountainstown, Iirimaa) oli eesti päritolu USA luuletaja ja kirjandusteadlane.
Harilik sibul
Sibul (toiduaine)
Roheliste pealsete ehk värskete sibulapealsete, nemad arenevad sibulapunga lehekimbust, kultiveerimiseks võidakse kasutada spetsiaalselt aretatud sibulasorte (kellel kasvab rohkem pealseid, või on laiemad sibulalehed jm) või ka sibulakultuuri kasvuperioodil kogutavat pealsesaaki, ka siseruumides (tubastes oludes) lillepottides ajatavaid sibulaid.
Ivar Ivask
Ta ema oli lätlane, isa eestlane (pärit Rõngust), kodune keel oli saksa keel.
Harilik sibul
Sibul (toiduaine)
Inimeste toiduks tarvitatakse sibula sibulat kas toortoiduna või kulinaarselt sibulatoit]]udeks töödelduna aga süüakse ka sibulalehti (kas eraldi või koos sibula ebavarrega) ja neid nimetatakse sibulapealseteks.
Ivar Ivask
Ta põgenes 1944. aastal Saksamaale, kus ta 1946–1949 õppis Marburgi ülikoolis germanistikat. Alates 1949. aastast elas ta Ameerika Ühendriikides ning alates 1991. aastast Iirimaal.
Harilik sibul
Sibul (toiduaine)
Söögisibul ja sellest valmistatud sibulatoidud on kuulunud mitmete muistsete rahvaste toidulauale.
Kreeka ajaloolane Herodotos Halikarnassosest (umbes 484 eKr – umbes 425 eKr) olevat üles kirjutanud, et egiptlased maksid püramiidiehitajatele söögiks ostetud sibula, küüslaugu ja redise eest 1600 hõbetalenti.
Ivar Ivask
Ta sai 1953 Hugo von Hofmannstalist kirjutatud töö eest doktorikraadi.
Harilik sibul
Sibul (toiduaine)
George Julius Drews (1873–1945) saksa-ameerika medical nutritionist, tropho-therapy edendaja arvates on sibul (1912) talvetoitude hulgas sama loomulik kui kapsas, kuid spetsiifilisel volatiilsel õlil on ka suurem roll kui puhtalt maitse ja see peaks sibula positiivsele loomusele lisanduseks olema. Sibul on positiivne toit ja see on näidustatud osadele negatiivseid haigusi põdevatele inimestele. Soovitavad on pehme ja magusa maitsega sordid nagu 'Teneriffe', 'Barletta' ja 'Rocca'.
Jaan Ehlvest
Tema treener aastail 1986–1990 oli Aleksander Veingold. Ta täitis suurmeistri normi 1987. aastal.
Ivar Ivask
Aastatel 1953–1966 Minnesotas Northfieldis saksa keele ja kirjanduse õppejõud, 1967–1991 Oklahoma ülikooli professor. Uuris peamiselt saksakeelset kirjandust ning tegeles võrdleva kirjandusteaduse ja maailmakirjandusega.
Ta oli ajakirja World Literature Today peatoimetaja. Ta oli Wellesto liige.
Mälestuse jäädvustamine
Ivar Ivaski lesk Astrid Ivask asutas 2002. aastal Eesti Rahvuskultuuri Fondi juurde Ivar Ivaski Mälestusfondi, mille eesmärk on kord kahe aasta jooksul stipendiumiga toetada parima luule-, essee- või kriitikaraamatu autorit.
Isiklikku
Ta oli abielus läti luuletaja ja tõlkija Astrid Ivaskiga (1926–2015). Ta suri Iirimaal, kuid tema põrm on maetud Rõngu kalmistule.
Jaan Ehlvest
1988. aastal tuli ta maailma karikaturniiril Belfortis Garri Kasparovi ja Anatoli Karpovi järel kolmandaks.
Ehlvest oli pikka aega Eesti esimaletaja, kuid konfliktide tõttu Eesti Maleliidu juhatusega esindab ta 2006. aastast Ameerika Ühendriike.
2010. aasta märtsi seisuga on ta ELO-reiting 2598. USA maletajatest on ta 8. kohal.
2008. aastal valmis temast dokumentaalne portreefilm "Mängija" (režissöör Kaupo Kruusiauk).
Isiklikku
Jaan Ehlvesti vend oli Jüri Ehlvest. Nende isa Juhan Ehlvest ja ema Maret Ehlvest on arstid.
Harilik sibul
Sibul (toiduaine)
Söögisibulat (ka lihtsalt sibulat) ja tema pealseid peetakse paljude inimeste jaoks väärtuslikuks toiduaineks. Selle all peetakse silmas sibula kultiveerimise lõpptoodet ehk müügisibulaid, mida inimesed kasutavad toiduks.
Ivo Schenkenberg
Ivo Schenkenberg (ka Iwan, Iwen, Iven või Ifen; umbes 1549 – 1579) oli saksa päritolu Tallinna käsitöölise poeg, kes Vene-Liivi sõjas juhtis Vene vägede vastu sõdinud eestlaste väesalka.
Lihvimine
pisi|Liivapaberiga puitdetaili lihvimine Lihvimine on materjalide lõiketöötlemine abrasiivlõikeriistaga, mille lõikavateks elementideks on abrasiivmaterjalide terad. Teravate servadega terad on suure kõvaduse (2200–3100 kg/mm2) ja soojuskindlusega. Terad on ühendatud sideainega kindlakujuliseks kehaks, mida kutsutakse abrasiivtööriistaks. Enamasti on lihvimine lõplikuks viimistlusoperatsiooniks, millega saavutatakse suur täpsus ja pinnasiledus, kuid lihvimist kasutatakse ka koorimistöödel (näiteks malmvalandite puhastamiseks).
Harilik sibul
Sibul (toiduaine)
Sibulatoitudeks loetakse neid toite, kus sibul on oma maitseomadustega kujundab toidu maitse ja/või sisaldub toidus ülekaalukas koguses, näiteks prantsuse sibulasupp või lihtsalt sibulasupp.
Ivo Schenkenberg
Väesalga juhina
1576 hõivasid Liivimaale tunginud Vene väed Pärnust põhja pool olevad alad, kaasa arvatud Koluvere lossi ja Haapsalu. Rootslaste käes oli vaid Tallinn koos lähema ümbrusega. Juulis jõudsid Vene väed Tallinna lähistele, raad ja kohalikud Rootsi võimud kindlustasid linna ja varusid laskemoona. Ivo Schenkenberg moodustas Tallinna põgenenud talupoegadest linna kaitseks väesalga. Tema maameeste lipkond sai oma julge ja kavala tegutsemise tõttu kiiresti tuntuks, Ivo pälvis hüüdnime "Liivimaa Hannibal" ja tema salka kutsuti Hannibali rahvaks.
Harilik sibul
Sibul (toiduaine)
Eesti toiduainena peetakse silmas Veterinaar- ja Toiduameti heakskiidu saanud Peipsi sibulat (koondnimetus 'Peipsiäärne' ja 'Jõgeva 3')
Kuni 2 nädalat enne kirurgilisi protseduure soovitatakse sibula söömist vältida, kuna seni tuvastamata ained evivad vere hüübimise vastast toimet.
Ivo Schenkenberg
Väesalga juhina
13. märtsil taandusid Vene väed Tallinna alt. Põhjuseks oli tatarlaste sissetungi oht Venemaal, eelseisev teede lagunemine ja raskused sõjaväe varustamisega. Schenkenbergi salk röövis vaenlase tagalas Rakvere, Laiuse, Pärnu, Haapsalu, Koluvere ja Lihula all ning sisendas oma sissitegevusega vaenlasesse suurt hirmu.
Harilik sibul
Sibul (maitsetaim)
Harilik sibul maitsetaimena leiab kasutust koduköökides ja kokanduses ning toiduainetetööstuses toitude ja toodete maitsestamisel. Selget piiri toiduaine ja maitsetaime vahel on raske tõmmata, paljude rahvast rahvusköökides kasutatakse sibula sibulat ja lehti maitsetaimena toitude maitsestamiseks ja lisandina (värske sibula rõngad heeringaga) toorelt, praetult, keedetult, marineeritult, kuivatatult.
Toiteväärtus ja biokeemiline koostis
Söögisibul sisaldab rohkelt inimese jaoks väärtuslikke toitaineid (sh mikrotoitaineid, rohkesti suhkruid).
Toiteväärtus on varieeruv ja sõltub tema kultiveerimisaegsetest, säilitamisest, sibulasööja füsioloogiast jpt teguritest, ka sibulasordist ja söödavast sibulaorganist, nii näiteks sisaldavad sibulapealsed C-vitamiini ja karoteeni tunduvalt rohkem kui sibulamugul, kuid teisi vitamiine ja mineraalaineid enam-vähem samas koguses.
USA Põllumajandusministeeriumi riiklikus toitainete andmebaasis on tabelid värske (toore) sibula toitainete sisalduse kohta:
Ivo Schenkenberg
Väesalga juhina
Balthasar Russowi Liivimaa kroonika: "Moskoviitide äramineku järel aprillkuus anti Tallinnas kõigile sõjameestele, nimelt mõisameestele, tingisõduritele, linnakodanikele ja vabadikele vaba voli venelase alla kuuluvaid Liivimaa maid rüüstata. Siis läksid teistega koos välja ka tänavasandid, lombakad ja vigased, kes ei saanud käia ja kellel ei olnud jalgugi ja keda pidi hobustele kantama ja tõstetama, ja rüüstasid ning riisusid Läänemaad, Järvat, Virumaad, tervet Tartu piiskopkonda ja üldse kõiki eesti maid vahet pidamata /.../ Talupoegadel oli aga selle röövimise juures parem olukord kui saksa mõisameestel ja palgasõduritel, sest nad olid maal sündinud ja kasvanud ja teadsid kõiki maa ja talupoegade olukordi, peale selle kõiki salajasi radasid ja teid läbi heinamaade, tihnikute, võsastikkude ja soode. Ja paljud neist olid elanud ja teeninud venelaste all ja teadsid, kus venelased pidasid harilikult oma täkkusid ja loomi ja ka ise tavaliselt ümber liikusid, mispärast nad ka hea luure tõttu oma heade sõprade ja sugulaste kaudu pärisid sagedasti suurema võiduhinna koos saagi ja vangi võetud venelastega, nõnda et saagi pärast tekkis mõningane vihkamine ja kadedus saksa mõisameeste ja mittesaksa talupoegade vahel ja oli karta, et sakslastel tuleb nendesamaste talupoegadega talitada nagu šotlastega Wesenbergi all."
Harilik sibul
Sibul kui allergiataim
Kuigi sibula sibulat peetakse üldiselt ohutuks toiduaineks (Generally regarded as safe GRAS) võib seespidine tarbimine vastuvõtlikel inimestel haiguslikke seisundeid, näiteks bronhiaalastma, rinokonjuktiviit ja kontaktdermatiit (IgE-spetsiifilised antikehad sibula vastu nahatestis ja in vitro) esle kutsuda.
Sibul kui mürktaim
Osade imetajate (nagu hobused, kassid, koerad jt) suhtes liigitatakse taim bioloogiliste toimete tõttu mürktaimeks, kuna tema söömine võib sibulamürgistuse tekitada. Kõiki laukude perekonna taimi peetakse kassidele sobimatuks toiduaineks. On vähetõenäoline, et kassid sööksid toorest sibulat, kuid valmistoitudes sisalduva sibulafragmentide tõttu võib neil sibulas leiduvate keemiliste ainete tõttu tekkida erütrotsüütide, Heinz body anemia. Sama võib juhtuda ka hobuste, koerte, merisigade ja ahvidega, eksperimentaalselt on aneemiat esile kutsutud ka lammastel.
Ivo Schenkenberg
Väesalga juhina
1577. aasta suvel suundus Vene tsaar Ivan IV Julm suure sõjaväega Pihkvast Väina suunas, et Rzeczpospolita Liivimaalt välja suruda ning sõda lõpule viia. Koos "Liivimaa kuninga" Magnuse vägedega liikusid tsaari väed Liivimaal kiiresti edasi, alistades ühe kindluse teise järel. Septembris oli Schenkenberg sunnitud vaenlase jõudude suurenemise tõttu sissisõjast ajutiseks loobuma. Sügiseks oli kogu Liivimaa mandriosa, välja arvatud Kuramaa, Riia ja Tallinn, Vene vägede võimu all.
Harilik sibul
Sibul kui mürktaim
hobustel <32%)
Arvatakse, et koertel, kes põevad pärilikku (inimestel seostatakse G-6-PD-puudulikkusaneemiat X-kromosoomiga, erütrotsüütides ei toodeta glükolüüsi spetsiaalse raja pentoosfosfaaditsüklis (PFT) piisavas koguses NADPH-d mis hoiab glutatiooni redutseeritud vormis glutatiooni, takistab hemoglobiini denaturatsiooni, redutseerib methemoglobiini tagasi hemoglobiiniks, ega saa toimuda vesinikperoksiid detoksikatsioon) hemolüütilist glükoos-6-fosfaat-dehüdrogenaasi vaeguse tekkelist aneemiat, mille korral erütrotsüütide geeni glükoos-6-fosfaat dehüdrogenaasi ja ensüümi glükoos-6-fosfaat dehüdrogenaasi aktiivsus erütrotsüüdi normaalse eluea tagamisel on häirunud, on sibulamürgistusele vastuvõtlikumad.
Ivo Schenkenberg
Väesalga juhina
1578. aastal Ivo Schenkenberg jätkas oma talupoegadega röövimist ja põletamist vaenlase maa-alal. 4. juunil rüüstas ja põletas Ivo Schenkenbergi lipkond koos Põltsamaa Rootsi sõjameestega põhja pool Emajõge asuva Tartu vene eeslinna.
Harilik sibul
Sibul kui mürktaim
Raske sibulamürgistus võib olla letaalse lõppega.
Sibul kui jääde
Hariliku sibula tahketest jäätmetest (lamandunud sibulapealsed ja sibulakoored, müügiks mittesobivad haiged või sibulakorjamise käigus vigastatud sibulad) saab bioetanooli toota, selleks töödeldakse need kõigepealt sibulamahlaks.
Ivo Schenkenberg
Surm
Juulis 1579 varitsesid Schenkenbergi sissid tatarlasi, kes olid Harjumaal röövretkel käinud ning Rakvere linnusesse varjunud. Ivo plaanis vaenlased linnusest välja meelitada, kuid tema vend Christoffer Schenkenberg nimetas teda araks ning tormas koos mõne mehega hulljulgelt linnuse peale, sundides teisi endale järgnema. Rünnak ebaõnnestus, Christoffer langes ja Ivo koos 59 mehega võeti vangi. Osa vangivõetuist poodi, osadel õnnestus põgeneda ning Tallinna pääseda. Ivo Schenkenberg ühes 30 kaaslasega viidi Pihkvasse, kus ta sealviibivale tsaarile pakkus kolme vangistatud bojaari enda lunastushinnaks. Ettepanek lükati tagasi ja Ivo Schenkenberg hukati, kuulujuttude järgi valati talle suhu sulatina. Kõike seda vaatas pealt vene tsaar Ivan IV Julm. Schenkenbergi surmaga ei hajunud siiski kohe tema salk, vaid tegutses omapead edasi, võttes veel oktoobris osa Haapsalu piiramisest.
Harilik sibul
Sibul kui jääde
Alkohoolsel fermentatsioonil, pärmseeneliigi Saccharomyces cerevisiae abiga, valmistatakse sibulamahlast sibulalikööri ja hiljem sibulaäädikat.
Sibul ja umbrohud
Sibulaid ei peeta konkurentsivõimeliseks taimeks, teda võivad kasvuperioodil tihti ümbritsevad, inimeste poolt umbrohtudeks liigitatud, taimed.
Selleks, et sibulad saaksid kasvueelise, võidakse mitmel pool maailmas kasvu- ja/või hoiualadele manustada mitmesuguseid umbrohutõrjevahendeid.
Ivo Schenkenberg
Popkultuuris
Eesti laiem üldsus tunneb Ivo Schenkenbergi eeskätt Grigori Kromanovi poolt Eduard Bornhöhe jutustuse "Vürst Gabriel ehk Pirita kloostri viimased päevad" ainetel ja Arvo Valtoni stsenaariumi järgi lavastatud filmist "Viimne reliikvia", kus teda mängis Peeter Jakobi. Mõlemas on Ivot aga kujutatud ebaajalooliselt venemeelsest seisukohast ja väga suure kunstilise vabadusega.
Harilik sibul
Sibul kui in vitro kultuur
Sibula in vitro-kultuure võib saada enamikust sibula organitest, kudedest.
In vitro kultuure valmistatakse õisikust, juuretippudest, lehtedest, soomustest, juurtest, embrüost, seemnealgest, emakatest ja tolmukapeadest.
Hariliku sibula test
Hariliku sibula test (The Allium cepa test) on katsetaime hariliku sibula (2n = 16) in vivo standardi kandidaatmudel hindamaks keemiliste ainete ja bioloogiliste materjalide võimalikke genotoksilisi toimeid kromosoomide seisunditele. Hariliku sibula testsüsteemi, harilikus sibula juure meristeemi kromosoomide põhjal, esitles A. Levar 1938. aastal.
Testiks hangitakse herbitsiidide ja fungitsiidide-vabad sibula sibulad ja testitakse neid erinevate ainetega.
Sibul kui katse- ja kontrolltaim
Eesti Taimekasvatuse Instituudi laboris uuritakse Peipsi äärset pesasibula põlissorti 'Peipsi sibulat'.
Sibula laboratoorsetes uuringutes kasutatavad laboriseadmed ja meetodid:
Botaanikaaia eksponaat
Harilik sibul on mitmete botaanikaaedade kollektsioonides kas konserveeritud või ka elusa eksponaadina.
Hariliku sibulataime kodumaa
Nikolai Ivanovitš Vavilov liigitab hariliku sibula kultiveerimisalad mitmeks levikupiirkonnaks.
Sibula kodustamine sai alguse tõenäoliselt 4000 aastat tagasi Lähis-Idast (Hanelt, 1990).
Botaanikud usuvad, et sibulataim pärineb Iraanist ja Pakistanist. Ka Kesk-Aasiat ja Palestiinat on kodustatud sibulataime päritolumaaks loetud.
Ain Raali andmetel pärineb taim Pärsiast, kust levis inimeste kaudu Egiptusse ja Kreekasse ja hiljem peaaegu kogu maailma.
Müügisibula päritolumaa
Sibulaäris ei ole oluliseks aspektiks mitte ainult sibulamugul, vaid sibula tarbijale võib ostuotsustusel vajalikuks osutuda ka päritolumaal kasutavate sibulataime kasvuaegsete kultuuripraktikate tundmine, nii näiteks võidakse/kasutatakse Floridas sibulate teraapias liigispetsiifilsite ümarusside vastu nematotsiide: Telone II, Telone C-17 , Telone C-35 , Pic-Clor 60 , Vapam HL , KPam HL , seni pole selge, kui suured kogused ja nende bioaktiivsus sibulamugula sööjale osaks saab, kuid arvatakse, et mullaveestiku toimel jõuavad need pigem põhjavette.
Heraldikas ja sümboolikas
Sibula idanema hakkavat sibulat on kujutatud ka Nižni Novgorodi oblasti Arzamassi rajooni, Hispaania Valencia autonoomse piirkonna Benaguasili valla vapil ja Burgose provintsi Cebollerose vapil ja lipul.
Sibula sibulat koos lehtedega on kujutatud Hispaania Kataloonia, Girona provintsi Sant Climent Sescebesi valla ja Soome, Lapi maakonnas Tervola valla vapil.
Valminud sibulat on kujutatud Colombia, Boyacá departemangu Aquitania linna ja Prantsuse Vabariigi Gardi departemangu Saint-Jean-de-Valériscle vapil.
Ajaloolist
Sibul on üks vanemaid kultuurtaimi, kelle metsikuid esivanemaid tarvitas inimene juba kiviajal. Kultuurtaimena hakati teda viljelema kõigepealt Kesk- ja Edela-Aasias umbes 5000–6000 aastat tagasi. Esialgsetelt viljelusaladelt levis sibul kõigepealt Egiptusse ning sealt Vana-Kreeka ja Rooma riigi valdustesse. Roomlaste vallutusretkede tulemusena sai ta peagi laiemalt tuntuks ka mujal Euroopas.
Vanad egiptlased pidasid sibulavõrset universumi sümboliks. Sibul kuulus neil kunstiobjektide ja rituaalsete ohvriandide hulka, neid lisati igaviku sümbolina ka surnutele hauapanuseks.
Charles Frederick Partingtoni (1837) kirjelduste kohaselt oli levinud aiataim, kuid Vana-Egiptuse preestrid võisid usulistel kaalutlustel egiptuse sibula söömisest hoiduda.
Söögina oli sibul Egiptuses siiski vaid lihtrahva ja orjade menüüs, sibulasöömisega püüti madusid eemal hoida.
Kirjandus
NUMA THE LAW-GIVER, [1930, copyright not renewed]
Surnud 1914
''Siin on loetletud 1914. aastal surnud tuntud inimesi ja loomi.
Aboisso
pisi|Palmiõlitehas Aboissos
Aboisso on linn Elevandiluuranniku kaguosas Ghana piiri ning Guinea lahe lähedal Lõuna-Comoé piirkonnas, Aboisso departemangu keskus. Geograafilised koordinaadid on 5° 28′ N, 3° 12′ W.
Rahvastik
Elanike arv oli 2007. aasta hinnangul 40 400. Aastal 1978 oli elanikke 21 348.
Linna põhielanikonna moodustavad akanite hulka kuuluvad anjid, täpsemalt sanvid, kes on pärit praeguse Ghana alalt.
Nimi
Linna nimi tuleneb nähtavasti anjikeelsest väljendist Eboué Nyansou ('kivi peal').
Haldus
Linnapea on alates 2001. aastast Manouan Ayébi (Elevandiluuranniku Demokraatlik Partei). Tema eelkäija oli Konan Kramo, kes oli ametis alates 1995. aastast.
Transport
Linnas on Aboisso lennujaam.
Ajalugu
Linn asub kunagise Krindjabo kuningriigi alal. Seal oli Elevandiluuranniku ühe esimese uurija Marcel Treich-Laplène'i baas.
Kultuur
Aboisso linnas on sündinud laulja Soum Bill.
Ringhalsi tuumaelektrijaam
thumb Ringhalsi tuumaelektrijaam on Rootsi suurim elektrijaam, mis kuulub riigifirmale Vattenfall.
See asub Hallandi läänis Varbergi vallas, umbes 20 km Varbergist põhja pool ja 60 km Göteborgist lõuna pool. Jaamas on neli reaktorit koguvõimsusega 3550 MW. Jaama aastatoodang 24 TWh elektrit vastab umbes 20 protsendile Rootsi aastasest elektrienergiakulust. Jaamas töötab 1300 inimest.
Reaktorid pandi tööle aastatel 1975, 1976, 1981 ja 1983.
14. novembril 2006 põles jaamas transformaator ja üks reaktor seiskus.
Ringhalsi tuumajaam on kavas sulgeda aastal 2022 ja lammutada seejärel 8 aasta jooksul.
Rummu Jüri
pisi|Rummu Jüri, 1880 Rummu Jüri (õieti Jüri Rummo; 2. august (21. juuli) 1856 – surmaaeg teadmata) oli eesti seikleja, varas ja röövel. Ta sündis Kehtna vallas talurentniku Jaan Rummo ja tema naise Anne esimese lapsena.
Rummu Jüri oli noorukina toapoisiks Kehtna mõisas (Kechtel), kus ta õppis pisut saksa keelt. Kord varastas ta mõisast oma haige isa jaoks tüki liha (teiste andmete järgi pudeli veini), mille eest härra lasi talle tallis ihunuhtlust anda. Mõni aeg hiljem mõistis Harju maakohus talle 6 kuud vangistust kauba varguse eest vene rändkaupmehelt.
Vabanedes hakkas ta mõisaid röövima. Tema lähemad kaaslased röövretkedel olid Mats Salm ja Ado Antrep, kes aga peagi tabati. Korduvalt peeti ka Rummu Jüri peale ajujahti, mitu korda tabatigi, aga iga kord õnnestus tal põgeneda. Seda isegi Tallinna lossivanglast, kus ta ronis läbi lae ning lõpuks laskus lossitornist köit mööda alla. Selleaegsed saksa ja saksameelsed maakeelsed ajalehed (Tallinna Sõber) kurtsid, et "mõistmata rahvas" hoidvat teda "läike pärast, mis tema kelmipea ümber hiilgab", ja nimetasid teda sealjuures "Eestimaa Rinaldo Rinaldiniks", "meie provintsi Fra Diavoloks" ja et "naesterahvad olla teda siin ja seal põgenemiste juures aidanud ehk teda peitnud ja kaitsnud", siis ka "Eestimaa Don Juaniks". Samad ajalehed tõid näiteid, kus ta "uhket meelt" üles näitas ning vaeseid abistas. Nii maksis ta vaesele lesele söögiks tapetud põrsa (teiste andmete järgi kana) eest 25 rubla jne. Teatati ka tema "isesugusest kirjavahetusest, kus ta kõik kirjad hoolega nummri alla paneb, nagu ametlikud kohtukirjad". Eestimaa mõisnikekogu lubas tema tabajale autasuks 100 rubla, millele Tallinna linnavalitsus veel 75 rubla lisas.
27. detsembril (15. detsembril) 1879 tabati Jüri Rummo lõpuks oma koduvallas Kehtna vabadiku Jaan Seimanni juures. Jüri Rummo oli siis 23-aastane. Ka seekord oli ta kinnipidamisel haagikohtuniku juures oma rauad juba läbi viilinud ja ühe seinapalgigi läbi lõiganud. Selle eest ja "trotslikkuse pärast" lasi haagreht talle 30 hoopi anda. Tallinna toodi ta raudus, kahe kõrval istuva saatja vahel saani külge seotult. Tallinna lossivanglas kohandati tema jaoks eriline kamber kahekordse lae ja põrandaga ning rautatud uksega, mille võti oli vangla inspektori enda käes. Algul kinnitati Jüri raudus käed veel raudlati külge, nii et ta ise süüagi ei saanud, vaid valvurid söötsid teda "nagu väikest last" – nii teatas Revalsche Zeitung kahjurõõmsalt. Jüri kuulutas välja näljastreigi. Siis teatas vangla inspektor samas ajalehes, et latt olnud vaid seni, kuni kambrit viimistleti, nüüd olevat Rummol ainult käed raudus. Päevapiltniku juurde viidi raudus Jüri 9 valvuri saatel, nendest üks ratsa. Sellest käigust pärineski foto, mis trükitud ka Aarne Vinkeli "Eesti Rahvaraamatus" (1966). Näeme sellel sõbraliku, kuid tahtekindla ja pisut iroonilise vaatega noormeest. Harju maakohus mõistis Jürile 6 aastat sunnitööd vabrikutes, kuid Ülemmaakohus tõstis karistusmäära 15 aastale, arvestades eriti röövimist Sausti mõisas, kus ta oli ähvardanud kõik Eestimaa mõisad paljaks röövida.
Pärast Jüri Siberisse saatmist ilmus mõnes ajalehes sõnum tema põgenemise kohta teel, misjärel Eestimaa mõisates algas paanika. Sõnum osutus aga ekslikuks, nähtavasti valvati Rummot ka teel erilise hoolega. Tema käekäigust Siberis tõi oma mälestustes usaldatavaid andmeid vaid sunnitööliste laagrite ülevaataja krahv Alfred Keyserling. Tema kohanud Rummot Aleksandrovskoje vanglas (praeguses Irkutski oblastis), kus see teda vihelnud ja masseerinud. "Ma võtsin rikastelt ja andsin vaestele," rääkinud vang. "Ma võisin minna kuhu tahes, kui vaid ütlesin, kes olen. Igal pool võeti mind vastu, pandi paremad söögid ja joogid ette, naised rippusid mul kaelas. Jüri Rummot Eestimaal ei unustata."
1894. aastal täitus Rummu Jüril karistusmäär 15 aastat. Ta oli siis 38-aastane.
Kultuuris
Rummu Jürist on tehtud filmid "Jüri Rumm" (1929) ja "Jüri Rumm" (1994).
Rummu Jüri on antagonist Lydia Koidula näidendis "Kosjaviinad".
Leo Normet ja Edgar Arro on kirjutanud opereti "Rummu Jüri" (1954), mis on olnud Vanemuise ajaloo menukaim lavateos.
Luisa Rõivas
Luisa Rõivas (sünni- ja esinejanimi Luisa Värk; sündinud 6. veebruaril 1987 Elvas) on eesti poplaulja ja seltskonnategelane, XV Riigikogu liige.
Haridustee
Luisa Värk hakkas laulmist õppima 1994. aastal Elva huvikoolis, 1995. aastal alustas ta ka klaveriõpinguid Elva Lastemuusikakoolis. Ta õppis kuni 2002. aasta kevadeni Elva Gümnaasiumis. Lõpetas 2006. aastal Tallinna Muusikakeskkooli dirigeerimise alal. Sügisest 2006 õppis Luisa Tallinna Ülikooli Balti Filmi- ja Meediakoolis filmi ja video õppetoolis filmi helirežii erialal, mille lõpetas 2009. Pärast Elva Huvikooli oli Luisa Värgi lauluõpetaja estraadilaulja Heidy Tamme.
Muusikaline tegevus
Luisa Värgi bändi kuuluvad Tarvi Kull (klahvpillid), Laur Joamets (elektrikitarr), Kristjan Kallas (trummid), Henno Kelp (basskitarr) ja Elmar Liitmaa (akustilised kitarrid).
"Eesti otsib superstaari"
Luisa Värk sai 2007. aastal saates "Eesti otsib superstaari" teise koha Birgit Õigemeele järel. Läbi saate Jõhvi eelvooru jõudis ta välja stuudiovooru esimesse saatesse, kust pääses edasi kaks lauljat – Mariann Saar ja Birgit Õigemeel. Luisa jäi tihedas konkurentsis kaheksast lauljast neljandaks. Kohtunikud andsid Luisale aga võimaluse osaleda lohutusvoorus, kust ta ainsana ülisuure televaatajate toetusprotsendiga edasi finaali pääses.
Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoor
Ta osales konkursil "Eurolaul 2008" koos Trafficuga, esitades loo "It's Never Too Late", mille demo on sisse laulnud Eda-Ines Etti. Veel laulab ta koos Margus Vaheriga loos "God Inside Your Soul". Laulu on kirjutanud Elmar Liitmaa ja Liis Lass. Margus Vaheriga esitatud lugu "God Inside Your Soul" sai võistlusel "Eurolaul 2008" 2399 punktiga 5. koha; Trafficuga esitatud lugu "It's Never Too Late" sai 866 punktiga 8. koha.
Albumid
thumb|[[Birgit Õigemeel ja Luisa Värk võistluse "Eesti otsib superstaari" finaalis, 2007]]
Isiklikku
Tema vend on Emer Värk.
2009. aastal sündis tema ja ta elukaaslase Taavi Rõivase tütar Miina Rihanna. 29. detsembril 2016 sündis poeg Herman. Luisa Värk ja Taavi Rõivas abiellusid 19. augustil 2017. 2019 aasta mais sündis pere kolmas laps, tütar Uma.
My World
"My World" on Justin Bieberi esimene album. Selle esimene osa ilmus 17. oktoobril 2009. Teine osa on plaanis avaldada märtsis 2010.
Sellel on muu hulgas laulud "One Time", "One Less Lonely Girl" ja "Love Me".
Pierce Brosnan
thumb|Pierce Brosnan Pierce Brendan Brosnan (sündinud 16. mail 1953) on iiri näitleja, filmiprodutsent ja keskkonnakaitsja.
Tema ema oli meditsiiniõde ja isa puusepp, kuid isa lahkus pere juurest, kui Brosnan oli väike poiss. Brosnanil on nii Iirimaa kui ka Ameerika Ühendriikide kodakondsus.
Lahkus koolist 16-aastaselt. Näitekunsti õppis Londonis Drama Centre'i koolis. Esimese telefilmirolli tegi 1980. aastal 27-aastaselt.
Tema läbimurderolliks sai krimisari Remington Steele (1982–1987). 1993. aastal kehastas ta filmis "Mrs. Doubtfire" Stuart Dunmeyerit. 1997. aastal mängis ta filmis "Dante's Peak", kehastades vulkanoloogi.
Aastatel 1995–2002 kehastas ta James Bondi filmides "Agent 007: Kuldsilm" (1995), "Agent 007: Igavene homne" (1997), "Agent 007: Liiga kitsas maailm" (1999) ja "Agent 007: Surra veel üks päev" (2002).
Aastatel 1977–1991 (kuni naise surmani) oli ta abielus Austraaliast pärit näitleja Cassandra Harrisega. 2001. aastast on ta abielus Keely Shaye Smithiga. Brosnanil on viis last.
Loreto piirkond
Loreto piirkond on Peruu 1. järgu haldusüksus (piirkond). Loreto on Peruu põhjapoolseim ja pindalalt suurim piirkond. Piirneb põhjas Ecuadori ja Colombiaga, idas Brasiiliaga. Piirkonna suurim jõgi on Amazonas.
Valdav osa piirkonnast on kaetud vihmametsaga.
Haldusjaotus
Piirkond on jagatud seitsmeks provintsiks:
Välislingid
🇵🇪
Šõmkent
Šõmkent (kasahhi Шымкент, ladina kirjaviisis Şımkent; varasemad nimed Tšimkent, Tšernjajev, Nedžiket) on linn Kasahstanis, keskalluvusega linn. 2018. aastani oli Lõuna-Kasahstani oblasti keskus.
Linna läbib Turkestani-Siberi raudtee.
Linna elanikest on 55,7% kasahhid, 15,7% venelased ja 15% usbekid.
Välislingid
🇰🇿
Nurgik
pisi|Laia alusega nurgikud pisi|Tasapinnaline nurgik
Potsdami konverents
pisi|Suurbritannia peaminister [[Clement Attlee (vasakul esireas), USA president Harry Truman (keskel) ja NSV Liidu valitsusjuht Jossif Stalin Potsdami konverentsil]] Potsdami konverents toimus 1945. aasta 17. juulist 2. augustini Potsdamis Cecilienhofis. Konverentsil arutasid teise maailmasõja kolm võitjariiki – Ameerika Ühendriigid (mida esindas president Harry Truman), Nõukogude Liit (NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu esimees Jossif Stalin) ja Suurbritannia (peaminister Winston Churchill ning hiljem värske peaminister Clement Attlee), Saksamaa sõjajärgse korraldamise küsimusi, määrasid kindlaks poliitilised ja majanduslikud põhimõtted Saksamaa sõjaaegsete liitlaste kontrollimiseks, saavutasid kokkuleppe anda sõjaroimarid rahvusvahelise kohtu alla ning esitasid Jaapanile ultimaatumi tingimusteta kapituleerumise nõudega.
Aluseta lause
Aluseta lause on lause, mis ei sisalda alust.
Eesti keel
Aluseta lause on kas lünklause või vaeglause.
Lünklauses ei ole aluse puudumise põhjused sisulised ning aluse puudumine vajab seetõttu kompenseerimist. Aluse puudumist võivad kompenseerida näiteks 1. ja 2. pöörde tunnus või lause kontekst: Ø tahan sind näha. Lünga esinemine lauses ei ole kohustuslik, v.a juhul kui öeldis on käskiva kõneviisi mitmuse 1. pöördes.
Immuunsus
Immuunsuseks ehk nakkuskindluseks ehk tõvekindluseks (ladina immunitas, immunis) nimetatakse paljude loomade spetsiifilist kaitset ja vastupanuvõimet või ka vastuvõtmatust näiteks mikroobide, teiselt organismilt pärinevate kudede või toksiinide ning organismile ohtlikena tunduvate ainete vastu.
Aluseta lause
Eesti keel
Aluseta vaeglauses pole alust sisulistel põhjustel – subjektisiku sisulise ebamäärasuse tõttu. Selliseid lauseid nimetatakse ka vaegisikulisteks lauseteks. Vaegisikulised laused on
Üld-ja umbisikulistes lausetes kehtib predikatsiooniseos, isikuta lausetes mitte. Isikuta lauses puudub alus öeldisverbi leksikaalse tähenduse tõttu ning perdikatsiooniseos puudub.
Immuunsus
Immuunsus avaldub immuunvastuse mehhanismide ja vahendite ning tõenäoliselt ka immuunjärelevalve kaudu.
Immuunsuse ülesanne on tagada organismile stabiilne sisekeskkond ning eristada oma võõrast.
Immuunsuse areng ja mehhanismid, vahendid ning immunopatoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi ja ka arenguastmeti. Immuunsust mõjutavad lisaks ka väliskeskkonna tingimused.
Immuunsus on ka võime neutraliseerida organismile võõraid, kõrgmolekulaarseid, peamiselt valgulisi ühendeid. Immuunsuse aluseks on võõrühendi antigeensus. Kui ühend ei ole piisavalt antigeenne, siis immuunsüsteem ei reageeri võõrühendile.
Liigitus
Immuunsuse liigitus pole seni päris selge. Kaitsemehhanisme (immuunsust) esineb ka taimedel kuid vaatamata sellele omistatakse immuunsus immuunsüsteemiga loomadele.
Tunnistatakse peamiselt kahte liiki immuunsust: Omandatud immuunsuse hulka võib liigitada ka vaktsiini-indutseeritud immuunsuse.
Võidakse eristada ka aktiivset ja passiivset immuunsust, antiparasiitset ja antitoksilist immuunsust.
Antiparasiitne resistentsus
Antiparasiitne immuunsus on mittesteriilne immuunsus ja tekib pärast parasiitidega nakatumist või ka pärast parasiitidevastast immuniseerimist.
Antiparasiitne immuunsus koosneb liigi-, ea- ja tõuresistentsusest.
Antiparasiitne immuunsus sõltub vastavates lümfoidkudedes toimuvatest humoraalsetest (antikehade vahendatud) ja tsellulaarsetest (T-lümfotsüütide, dendriitrakkude ja makrofaagide vahendatud) immuunvastustest.
Antiparasiitne immuunsus võib kesta üksnes niikaua kui haigustekitajad peremeesorganismis alles on.
Antiparasiitset immuunsust suruvad maha parasiitide tugevad immuunvastused, mis suudavad peremeesorganismi immuunvastust vältida.
Maolistel
Arvatakse, et osad maosööjad mürkmaod on immuunsed alamseltsi kaaslaste toksiinina toimiva sülje suhtes.
Inimestel
Inimestel seostatakse immuunsusega immunosupressiooni; omandatud immuunsusega autoimmuunsust ja ka mitmeid haiguslikke seisundeid.
Kasvajavastase immuunsuse supressioon või immuunjärelevalve häirumine võib soodustada kasvaja arengut.
Sündinud 25. märtsil
''Siin loetletakse 25. märtsil sündinud tuntud inimesi.
Sergio Ramos
Sergio Ramos García (sündinud 30. märtsil 1986 Camases, Sevilla provintsis) on Hispaania jalgpallur, kaitsja.
Aastatel 2005–2021 mängis ta Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Real. Ramos on jalgpalliklubi Sevilla FC kasvandik ja teda peetakse üheks maailma parimaks kaitsjaks. Ta on tuntud oma täpsete söötude, parema ääre sööstude ja tugeva kaitsemängu poolest.
2021. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Paris Saint-Germain.
Sevilla
Ramos alustas oma karjääri Sevilla FC meeskonnas parema äärekaitsjana, kuid mõneaastase kogemuse tagajärjel muutus ta üheks parimaks ja väärtuslikumaks kaitsjaks mistahes positsioonil La Ligas.
Sevilla meeskonnas peetud 44 mängus lõi Ramos 3 väravat.
Madridi Real
2005. aastal sõlmis Ramos 25 miljoni eurose lepingu üleminekuks Sevilla FC meeskonnast Real Madridi, mis tegi temast üheksanda mängija, kes on lahkunud Sevillast Real Madridi klubisse. Samuti tegi see temast kolmandaks kalleima noore mängija Euroopa liigades ja kalleimaks noore mängija tehinguks Hispaania La Ligas. Real Madridis anti noorele mängijale särginumbriks 4, mis vabanes pärast kuulsa Fernando Hierro lahkumist meeskonnast.
Realis lõi ta oma esimese värava 6. detsembril 2005 UEFA Meistrite Liiga kohtumises Kreeka klubi Olympiakósi vastu, mille aga Real kaotas 1:2.
Realis on Ramos hinnatud mängija nii oma kaitse- kui ka rünnakuoskuste poolest. 2008. aastal tuli ta Realiga klubi ajaloo 31. Hispaania La Liga meistriks.
Hispaania meistriks on ta klubiga tulnud hooaegadel 2006–07, 2007–08 ja 2011–12, Hispaania karikavõitjaks hooaegadel 2010–11 ja 2013–14 ning Hispaania meistri ja karikavõistluste võitja vahelise Supercopa de España võitjaks aastate 2008 ja 2012.
Juunis 2008 avaldas Inglismaa kõrgliiga tippklubi Manchester United oma huvist Ramose ostmiseks ning pakkus mängija eest 25 miljonit naela.
Meistrite Liiga 2013/2014 hooajal lõi Ramos poolfinaalis Müncheni Bayernile Bayerni koduväljakul kaks väravat. Meistrite Liiga finaalis Madridi Atléticoga lõi ta üleaja kolmanda minutil värava nurgalöögist, mis viis mängu lisaajale ja kus Real tuli kümnendat korda Meistrite Liiga võitjaks. Ramos valiti fännide poolt mängu parimaks mängijaks.
Meistrite Liiga 2015/2016 hooajal lõi ta finaalis Madridi Atléticoga mängu esimese värava ja tuli penaltiseeria järel klubiga teist korda Meistrite Liiga võitjaks.
Rahvusmeeskond
2004. aastal tuli ta Hispaania U-19 meeskonnaga Euroopa meistriks. Samal aastal oli ta üheks võtmemängijaks Hispaania U-21 meeskonnas, mille koosseisus tegi ta kuus mängu. Täiskasvanute koondises tegi Ramos debüüdi 19-aastaselt Hiina vastu, mis tegi temast noorima Hispaaniat esindava jalgpalluri. Paraku võttis mõni aeg hiljem selle au endale noor Arsenali mängija Cesc Fàbregas.
Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 13. oktoobril 2005, kui ta lõi 2006. aasta MM-i valikmängus San Marino vastu kaks väravat. Ramos valiti maailmameistrivõistlustele sõitvasse meeskonda, kus ta oli Michel Salgado vahetusmängijaks.
2008. aasta Euroopa meistrivõistluste valikmängudes oli Ramos aga juba algkoosseisus ning aitas meeskonnal võita D-valikgrupi Rootsi ees. Valikmängudes lõi ta 11 kohtumises kaks väravat.
One Time
"One Time" on Kanada laulja Justin Bieberi esimene singel.
Sergio Ramos
Rahvusmeeskond
2010. aasta maailmameistrivõistlustel oli ta igas mängus algkoosseisus. Ta tuli Hispaania meeskonnaga maailmameistriks ja valiti turniiri sümboolsesse koosseisu.
One Time
Singel ilmus 18. mail 2009. See oli Bieberi debüütalbumi "My World" esimene lugu.
Sergio Ramos
Rahvusmeeskond
2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel mängis ta kõigis mängudes. Poolfinaalis Portugaliga lõi ta penaltiseerias Antonín Panenka stiilis penalti. Finaalis Itaaliaga tuli Hispaania teist järjestikust korda Euroopa meistriks ja Ramos valiti sümboolsesse koosseisu.
22. märtsil 2013 pidas ta mängus Soomega oma sajanda mängu Hispaania rahvuskoondises. Samas mängus lõi ta ka värava.
Ateljee
pisi|Maalikunstnik töötoas. [[Adriaen van Ostade autoportree, 1663]] pisi|Õmblusateljee [[Kadrinas]] Ateljee on kunstniku või fotograafi tööruum. Ateljee iseloomulikuks tunnuseks on hea ning vajaduse järgi muudetav valgus. Ateljee on paiknenud tavaliselt suurte akendega ruumis. Tänapäeval, et mitte sõltuda loomulikust päikesevalgusest, võib ateljee asuda ka akendeta ruumis.
Moeateljee on rätsepa-, õmbleja- või kübarsepatöökoda (kübaraateljee).
Vaata ka
Taller Atelier
Marius Nilsen
Marius Nilsen (sündinud 24. detsembril 1963) on Norra poliitik (Norra Töölispartei).
Ta oli aastatel 2007–2011 Gamviki valla vanem.
Tööpartei sai 2007. aasta vallavalimistel 66,8% häältest.
Välislingid
Selle artikli kirjutamisel on kasutatud norrakeelset Vikipeediat seisuga 31.3.2009.
Nekrut
Nekrut (vene keelest некрут < prantsuse keelest récruter 'sõjaväkke värbama') oli ajalooliselt äsja väeteenistusse võetud isik.
Põhjasõja ajal võeti nekruteid Eesti-ja Liivimaal talupoegade hulgast Rootsi kuningas Karl XII korraldusega alates 1701. aastast. Igalt 1,5 adramaalt tuli talupoegadel anda ja varustada üks maasõduriks üles kirjutatud noor nekrut ning maksta talle aastapalk. Eesti ja läti maasõduritest moodustati rahvuslikult homogeensed ja struktuurilt regulaarsed jalaväeosad – Eestimaal maarügemendid, Liivimaal maapataljonid. Kui maasõdur rivist välja langes, siis tuli talupoegadel palgata uus maasõdur. Kokku võeti väeteenistusse umbes 7000 eesti ja läti nekrutit. 1706. aastal moodustati pärast kaks aastat varem toimunud Narva langemist Järva, Läänemaa ja Viru maarügementide jäänustest ning Läänemaa nekruteist Tallinna garnisonipataljon major C. J. Hüene juhtimisel. See väeosa pidi jääma Tallinna linna alaliseks garnisoniväeosaks ka pärast Põhjasõja lõppu.
Balti kubermangudest hakati nekruteid liisuga võtma 1797. Taluperemehed, vallaametnikud, koolmeistrid ja mõisateenijad olid nekrutiteks minekust vabastatud. Samuti olid sõjaväeteenistusest vabastatud postiametnikud. Alates 1838 ka Liivimaa kubermangu ja 1855. aastast Eestimaa kubermangu postipoisid.
Viited
Gradi dell'esercito svizzero
K2
pisi|[[Andrzej Bargiel ronis ilma lisahapnikuta K2 tippu ning oli esimene, kes sealt suuskadel laskus. 8-kilomeetrisele laskumisele kulus seitse tundi.]] K2 (ka Godwin Austeni mägi ja Chhogori) on mägi Aasias Karakoramis Hiina ja Pakistani piiril, viimase kõrgeim tipp, maailmas Džomolungma järel teine.
Asub raskesti ligipääsetavas ja inimeluks kõlbmatus paikkonnas. Orgudest pole teda näha, sest teda varjavad ümbritsevad madalamad tipud.
Kõrgus 8611 meetrit.
6. märtsil 1987 teatasid uudisteagentuurid, et tehissateliidi abil tehtud K2 mäetipu mõõdistused näitasid, et K2 kõrgus jääb vahemikku 8858–8908 m. See aga tähendas, et tegemist on kõrgeima mäega maailmas. Uurimisgruppi juhtis USA astronoom George Wallerstein. 13. augustil lükkasid Hiina topograafid need mõõdistustulemused ümber. Nad said kordusmõõtmisel Džomolungma kõrguseks 8848 ja K2 kõrguseks 8611 m.
Tõusud K2 tippu
Naisalpinistidest jõudis esimesena K2 tippu 1986. aastal poolatar Wanda Rutkiewicz. Venemaa ja Ukraina alpinistid tõusid esmakordselt tippu 1992. aastal. Tuntuim USA alpinist Ed Viesturs käis tipus 1992. aastal, Soome tuntuim alpinist Veikka Gustafsson 1994. aastal. Vene päritolu tippalpinistid Anatoli Bukrejev ja Deniss Urubko ronisid tippu vastavalt 1993. aastal ja 2007. aastal. 2012. aastal juhtis edukalt lõppenud rahvusvahelist ekspeditsiooni K2-le noor šerpa alpinist Chhang Dawa Sherpa. 2014. aastal korraldas ameerika mägigiid Garrett Madison ajaloo esimese kommertsekspeditsiooni K2 tippu.
Ohvriterikkaim päev mäe K2 ajaloos oli 1. august 2008, mil hukkus 11 alpinisti rahvusvahelisest ekspeditsioonist. Õnnetuse põhjustas murduv jääkamakas, mis kiskus lahti 8200 meetri kõrgusel, järsul Pudelikaela-nimelisele nõlvale pandud turvaköied.
pisi|left|150px| Esimese [[Eestlased|eestlasena, tõenäoliselt ka esimese baltlasena, tõusis Andras Kaasik K2 tippu (2018). Jaan Künnapi foto ]] K2 tipputõusude ajaloos kõige edukam hooaeg oli 2018. aastal, kui ainuüksi kahe järjestikuse juulipäeva jooksul käis tipus 63 mägironijat. 21. juulil tõusis tippu 31 ja 22. juulil 32 alpinisti (teiste seas Eesti alpinist Andras Kaasik ). Esimese alpinistina maailmas laskus K2 tipult baaslaagrisse suuskadel 22. juulil poola alpinist Andrzej Bargiel. Pärast seda on tipuskäijate koguarv tõusnud 466-ni.
2015. aasta seisuga on K2 tippu jõudmiseks läbitud 10 erineval marsruudil.
Liivimaa ordu maameister
100px|right|thumb|Liivi ordu maameistri pitsat
Taimo Toomast
pisi|Taimo Toomast ja [[Vilja Savisaar-Toomast Euroopa Parlamendi valimiste eel Reformierakonna valimistelgi juures Tammsaare pargis Foto: Ave Maria Mõistlik, 15. mai 2014 ]] Taimo Toomast (sündinud 17. mail 1962 Pärnus) on eesti ooperilaulja.
Haridus
Taimo Toomast lõpetas 1989. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Teo Maiste lauluklassis ja Frieda Bernsteini kammerlaulu klassis. Ta on täiendanud end Savonlinna (1987) ja Kangasniemi (1988) suvekursustel, Viini Riigiooperi stuudios (1990–1991), Viini Konservatooriumis (Margarethe Bence'i klass ja David Lutzi Liedi klass 1990–1992) ning hiljem Saksamaal Athe Parsi ja Georg Fortune juures.
Töökäik
Ta on esinenud solistina Viini Riigiooperis ja Viini Kammerooperis, olnud Saksamaal Coburgi Landestheateri ja Dessau Anhaltisches Theateri solist (kokku 12 aastat). Taimo on esinenud külalissolistina paljudes teistes Saksamaa teatrites (Gera, Bauzen, Osnabrück, Passau). 2004–2008 elas ja töötas Hispaanias ning teinud koostööd Alicante Sümfooniaorkestriga, osalenud kontserditurneel USAs.
Alates 2009. aastast on Taimo Toomast lauluosakonna õppejõud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias. 2010. aastast on Taimo Toomast taas külalissolist Eesti Rahvusooperis ja teatris Vanemuine.
Isiklikku
Taimo Toomastil on kolm last (Elisabeth Leach (neiupõlves Toomast), Sophie-Marie Toomast ja Tristan-Tobias Toomast).
Ta on 2010. aastast abielus Vilja Savisaar-Toomastiga.
Liivimaa ordu maameister
Liivimaa ordu maameister oli Saksa ordu Liivimaa haru (Liivi ordu) kõrgeim kohalik juht aastatel 1237–1562. Esialgu määras ordumeistri Saksa ordu kõrgmeister, alates 14. sajandi teisest poolest valiti ta kohapeal. 15. sajandi teisel poolel muutus Liivi ordu Saksa ordust sisuliselt sõltumatuks, seetõttu kasvasid ka maameistri võimupiirid. Ordumeister Wolter von Plettenbergi ajal, kui Saksa ordu Preisimaa haru 1525. aastal sekulariseeriti ja Plettenbergist 1530. aastal Saksa-Rooma keisri vasall sai, muutus Liivi ordumeistri alluvussuhe toonase kõrgmeistri kohusetäitjaga puhtalt formaalseks. 1562 likvideeris viimane Liivi ordu maameister Gotthard Kettler orduharu ja sai Kuramaa hertsogiks.
Saksa ordus olid lisaks Liivi maameistrile kohalike orduharude juhtideks ka Preisi maameister (1324. aastal ühendati tema ametikoht kõrgmeistri omaga) ja Saksa meister.
K2
Alpinistid, kes tõusnud Džomolungma ja K2 tippu
pisi|150px| [[Reinhold Messner, esimene, kes tõusis kahe kõrgema mäe tippu. Jaan Künnapi foto ]] Neid alpiniste, kes on tõunud maailma kahe kõrgema mäe (Džomolungma ja K2) tippu, on umbes 200 inimest (2018. aasta juuli seisuga). Nende seas Eesti alpinistid Andras Kaasik (2018) ja Krisli Melesk (2022).
Esimene, kes käis mõlemas tipus oli Reinhold Messner (Everest, 1978; K2, 1979). Järgmisel aastal sai sellega hakkama jaapanlane Tsuneo Shigehiro (1980) ning 1983. aastal lisandusid nimekirja ameeriklane Louis Reichardt ja kolm jaapanlast. 9. alpinistina tõusis mõlema mäe tippu poolatar Wanda Rutkiewicz (1986). 2010. aasta mai seisuga oli prestiižses nimekirjas 148 mägironijat.
Kapiti
thumb Kapiti on saar Uus-Meremaa Põhjasaare rannikust 8 km kaugusel. Saare pindala on 19,65 km², pikkus 10 km ja laius kuni 2 km, kõrgus kuni 520 m.
Saar on osa looduskaitsealast. Seal pesitseb palju linde, kellest paljud on saarele taasasustatud. Saare algset ökoloogilist seisundit on üritatud taastada. 1998. aastaks hävitati saarelt rotid.
Trimeer
Trimeer on keemias kolme identse molekuli (monomeeri molekuli) ühinemisprodukt, tihti on selleks tsükliline ühend.
Näiteks on teada, et formaldehüüd HCHO esineb ka tsüklilise trimeeri trioksaanina C3H6O3 ja polümeeri paraformaldehüüdina HO(-CH2-O)n-H.
Märt Laarman
Märt Laarman (õieti Martin Laarman; 22. veebruar 1896 Õisu mõis Viljandimaal – 18. aprill 1979 Tallinn) oli eesti graafik (viljeles vabagraafikat ja kujundas raamatuid) ja maalikunstnik.
Elukäik
Märt Laarman oli masinameister Kusta Laarmani ja tema naise Reeda esimene poeg. Tal oli kaks õde – Linda (tõlkija Linda Viiding) ja Leili – ning vend Peeter. Ta sündis Õisu mõisa saeveskis.
Märt Laarman õppis aastail 1904–1907 Araku (Kääriku) koolis Kaarlis ja 1908–1912 Otepää Haridusseltsi Progümnaasiumis. 1912. aastal astus Märt Laarman Rakvere Õpetajate Seminari, kus omandas Karl Friedrich Schnelli (Merilaidi) juures esimesed kunstioskused. Pärast seminari lõpetamist 1914. aastal õppis ta Tartu Ülikoolis Lauri Kettuneni ning Johann Voldemar Veski täienduskursustel. 1920. aastal omandas ta gümnaasiumi eesti keele ja kirjanduse õpetaja hariduse ning pidas seda ametit peamiselt Tallinna koolides 1945. aastani.
Samal ajal ei loobunud ta kunagi kunstist, harides ennast näiteks 1920. aastatel Ants Laikmaa ateljeekoolis. Kõige selle kõrvalt jõudis Märt Laarman aastail 1926–1927 toimetada Eesti Kunsti aastaraamatut, 1928. aastal Eesti Kunstnikkude Rühma programmilist almanahhi Uue Kunsti Raamat, aastail 1928–1929 noorsooajakirja Taie ning avaldada kunstikriitikat ajalehtedes ja ajakirjades Olion, Looming ning Kunst ja Kirjandus.
1923. aastal loodi Eesti Kunstnikkude Rühm, millega Märt Laarman samal aastal ühines ning oli seal nii juhtiv kunstnik kui ka teoreetik. 1925. aastal vahetas ta kui põhimõttekindlamana ja suuna propageerijana sõnaosavamana rühma juhatuse esimehe kohalt välja Jaan Vahtra. 1924. aastal esitas ta Eesti ja Läti kubistide ühisnäitusele (ametliku pealkirjaga "Balti riikide vaheline kunstinäitus") Tallinnas oma puulõigete mapi "7" (1923), millele oli ise teinud paspartuud ja kaaned. Neis puulõigetes kõlas kaasaegse linna ja uudse tehniseeruva ühiskonna teema. Rühmituses valitses kubistlik-konstruktivistlik stiil, mis avaldub ka Laarmani 1923. aastal loodud puulõikes "Sadam". Kui ta noore kunstnikuna 1920.–1930. aastail eelistas kubismi ning suhteliselt kainet ja ratsionaalset stiili, siis hiljem tõi Märt Laarman eesti raamatukunsti tagasi emotsionaalse mõjujõu ja tundesügavuse. Tõestuseks võib tuua tema loodud Tuglase teoste puulõikeid, kus iga pisemgi detail on hingestatud, muutes need eriti kütkestavateks.