cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Peeter II
Kihlus Jekaterina Dolgorukovaga
Seejuures puudus ühtsus ka Dolgorukovite endi seas: Aleksei Dolgorukov vihkas oma poega Ivani. Oma venda ei sallinud ka Jekaterina, kes ei andestanud Ivanile seda, et viimane ei lubanud tal endale võtta keisri surnud õe väärisesemeid. 1730. aasta jaanuari alguses kohtus Peeter II salaja Ostermanniga, kes püüdis veenda keisrit abielust loobuma, paljastades talle Dolgorukovite riigivara vargused. Sellel kohtumisel osales ka keisri tädi Jelizaveta Petrovna, kes rääkis endale osaks saanud halvast kohtlemisest Dolgorukovite poolt, kuigi Peeter II isiklikult oli käskinud oma tädi kohelda austusega. Tõenäoliselt ei sallinud Dolgorukovid teda seetõttu, et vaatamata kavandatavale abielule Jekaterina Dologorukovaga oli keiser väga kiindunud ka Jelizavetasse.
Välispoliitika
Vaatamata Peeter II lühikesele valitsusajale oli Venemaa välispoliitika tema valitsusajal küllaltki aktiivne. Välispoliitika eest vastutas Heinrich Johann Friedrich Ostermann, kes pani kõik lootused liidule Austriaga. Keiser ei kahelnud selles poliitikas, sest tema emapoolne onu oli Austria keiser Karl VI, nõbu aga tulevane Austria keisrinna Maria Theresia. Venemaa ja Saksa-Rooma riigi huvid langesid kokku mitmel suunal, eriti oluline oli ühise vaenlase, Osmanite riigi olemasolu.
Venemaa suhted Poolaga halvenesid oluliselt seetõttu, et poolakad pidasid Anna Ivanovna valitsetavat Kuramaa hertsogiriiki oma valduseks ja rääkisid avalikult kavast jagada see vojevoodkondadeks. Poola kuninga August II abieluvälise poja Moritz von Sachseni taotlused abielluda Anna Ivanovna ja Jelizaveta Petrovnaga lükati tagasi.
Hiinat valitseva Qingi dünastiaga olid keerulised suhted territoriaalsete vaidluste tõttu, mille tulemusel suleti ka piir mõlema riigi kaupmeestele. Hiina tahtis endaga liita Siberi lõunaosa kuni Tobolskini, kus oli palju hiinlastest elanikke, Venemaa ei olnud aga sellega nõus. 31. augustil (vkj 20. augustil) 1727 sõlmis krahv Savva Raguzinski-Valdislavitš lepingu, mille kohaselt jäi Hiina-Venemaa piir muutmata ja kahe riigi vaheline kaubavahetus koondati Kjahtasse.
Peeter II võimuletulekut peeti positiivseks uudiseks Taanis, kus kardeti tema tädi Anna Petrovna troonile pääsemist. Anna Petrovna oli abielus Holstein-Gottorfi hertsogiga, kes soovis oma valdustega liita ka Taanile kuuluva Schleswigi. Aleksei Bestužev kandis Peetrile Kopenhaagenist ette: "Kuningas loodab pälvida Teie sõpruse ja on valmis seda taotlema kõikvõimalike vahenditega, isegi keisri vahendusel."
Suhted Rootsiga olid esialgu täiesti vaenulikud: Venemaa saadikusse suhtuti külmalt, samal ajal kui Osmanite saadik võeti vastu erakordselt lahkelt. Rootsile oli vaja, et Venemaa alustaks sõda – sel juhul oleks saanud Venemaad süüdistada vaenulikus käitumises ning paluda abi Prantsusmaalt ja Suurbritannialt. Jätkusid vaidlused Põhjasõja tulemuste üle: Rootsi ähvardas, et ei tunnista Peeter II keisrina, kui Venemaa ei tagasta Rootsile Viiburi linna. Kui rootslastele sai hiljem selgeks, et Venemaa armee ja laevastik on siiski veel võitlusvõimelises olukorras, nendest nõuetest loobuti. Vaatamata sellele jäid suhted ka edaspidi pingelisteks: Rootsis ei meeldinud paljudele Menšikovi pagendamine, lisaks sellele aga kavandati Rootsi ja Osmanite ühist sissetungi Venemaale Prantsusmaa ja Suurbritannia toetusel. Varsti siiski need suhted paranesid ja Venemaa põhivaenlane krahv Arvid Horn hakkas taotlema liitu keisriga. Peeter II valitsusaja lõpuks püüdis juba ka Rootsi kuningas Fredrik I ise Venemaaga liitu otsida.
Sündmused Balti kubermangudes
Peeter II lühikese valitsusaja jooksul ei toimunud Balti kubermangudes palju märkimisväärseid sündmusi. Peamised muutused olid administratiivsed, põhimõttelisi muudatusi halduskorralduses, õigussüsteemis ega luterlikus kirikukorralduses ei tehtud.
1728. aastal kinnitati Liivimaa kubermangus ametnike normkoosseis, mis määras ära kubermangu riigiametnikkonna struktuuri. Eestimaa kubermangus oli vastav koosseis kinnitatud juba kolm aastat varem, 1725. aastal. Oluliste muudatusteta jäid need dokumendid ja nende alusel moodustatud struktuur kehtima kuni 1783. aastani. 1729. aastal määrati Liivimaa kuberneriks iiri päritolu Venemaa sõjaväelane Peter Lacy, kes jäi sellesse ametisse kuni 1751. aastani ja sai 1740. aastal Liivimaa kindralkuberneri ametinimetuse.
Mis puudutab aadelkonna omavalitsust, siis 1727. aastal sai Liivimaa rüütelkond ja 1728. aastal Eestimaa rüütelkond võimudelt loa hakata koostama aadlimatrikleid.
Kiriku- ja kultuurielust võiks esile tõsta 1728. aasta Eestimaa konsistooriumi otsust anda välja terviklik eestikeelne Piibel, mis ilmus Anton thor Helle tõlkes ja toimetamisel 11 aastat hiljem, 1739. aastal. Õigeusu kogukonna asjaajamise lihtsustamiseks asutati 1727. aastal Riias Pihkva ja Porhovi piiskopkonna vaimulike asjade kontor või amet, kuhu kuulus küll ainult üks ametnik – Riia peakiriku esipreester. Samuti jõudsid just Peeter II ajal 1729. aastal Balti kubermangudesse esimesed hernhuutlased.
Keisri surm
thumb|Peeter II haud.
Issanda ristimise pühal 17. jaanuaril (vkj 6. jaanuaril) 1730 võttis Peeter II koos kindralfeldmarssal von Münnichi ja Ostermanniga vaatamata kohutavale külmale vastu Moskva jõel toimunud veepühitsuse auks korraldatud paraadi. Kui ta koju tagasi pöördus, tõusis tal palavik; kolme päeva pärast ilmnesid aga rõugete sümptomid. Tõsise pöörde võttis haigus 28. jaanuaril (vkj 17. jaanuaril) ja siis mõistsid lähikondsed, et keiser ei pruugi seda haigust üle elada.
Kartes oma kaitsja surma, otsustas Ivan Dolgorukov suguvõsa positsiooni säilitamiseks aidata troonile oma õe Jekaterina. Ta võttis kasutusele äärmuslikud meetmed, võltsides keisri allkirja ülemsalanõukogus valmis kirjutatud testamendil. Ta oskas kopeerida Peeter II käekirja, millega oli viimast juba lapsepõlves lõbustanud. Ülemsalanõukogu ei olnud siiski võltsinguga kaasa minema ja leidis, et troonipärija peab tulema Romanovite seast.
30. jaanuari (vkj 19. jaanuari) öösel kella ühe paiku tuli 14-aastane valitseja teadvusele ja ütles: "Rakendage hobused ette. Ma sõidan oma õe Natalja juurde." Haige nooruk oli unustanud, et ta õde on surnud. Mõne minuti pärast suri ta ka ise, jätmata endast maha järeltulijaid või määramata troonipärijat. Temaga lõppes Romanovite dünastia meesliin.
Viimase Venemaa valitsejana maeti Peeter II Moskva Kremli Arhangelski katedraali. Tema hauaplaadil (see asub katedraali kirdesamba lõunaservas) on järgmine epitaaf:
Isehakanu
18. sajandil oli Venemaa ajaloos rohkelt talupoegade ja sõdurite seast tõusnud "tsaare" – nii loomulikku surma surnud kui ka paleepöörete käigus tapetud monarhid ja nende pereliikmed leidsid alatihti "jäljendajaid". Erandiks ei olnud ka Peeter II. Tema äkiline surm noores eas tekitas samuti kuulujutte lurjustest-õukondlastest, kes kiirustasid vabanema "ebasoodsast" valitsejast; valitseja aga oli kõigest soovinud oma alamaid õnnelikuks teha. Kulus siiski ligi 20 aastat, enne kui surnud keiser "üles tõusis".
Kuuldused sellest, et Peeter "vahetati välja ja suleti vangikongi" hakkasid ringlema peaaegu kohe pärast tema surma. Ühes salakantselei toimikus on säilinud kahe anonüümse talupoja vestluse üleskirjutus. Neist üks rääkis teisele, et haiguse ajal kõrvaldasid lurjustest õukondlased keisri ja "müürisid ta seina sisse", kuid pärast pikka vangistust õnnestus tal vabaneda ja varjata ennast vanausuliste kloostrites. Isehakanu ilmus välja Volga ääres. Tema enda jutustuste kohaselt suundus ta veel troonipärijana koos vürstide Golitsõni ja Ivan Dolgorukovi ning krahv von Münnichiga mingipärast võõrale maale koertega jahti pidama. Tee peal haigestus ta rõugetesse, vahetati edukalt välja ja toimetati Itaaliasse, kus teda hoiti kivist samba sees, kus oli vaid üks aknake toidu ja joogi andmiseks. Vangistuses veetis ta 24,5 aastat ja suutis lõpuks põgeneda. Veel üheksa aastat eksles ta võõrastel maadele, enne kui koju tagasi pöördus. Isehakanu ei koonerdanud lahkete lubadustega – näiteks lubas ta pärast võimuletulekut usuvabadust vanausulistele ja talupoegade vabastamist maksudest. Vale-Peeter arreteeriti üsna kiiresti ja tunnistas ülekuulamisel, et tema nimi on Ivan Mihhailov. Tema edasised jäljed on ajaloos kaduma läinud.
Peeter II iseloom
Peeter II paistis silma oma laiskusega – õppida talle ei meeldinud, kuid see-eest jumaldas ta meelelahutusi ja oli lisaks sellele ka väga kangekaelne. Ajaloolane Nikolai Kostomarov on kirja pannud ajaloolise seiga tema elust:
Paljude arvates ei olnud vaimne tegevus ja huvid Peetrile hingelähedased, ta ei osanud ennast seltskonnas hästi üleval pidada, ta oli kapriisne ja käitus lähikondsetega jultunult. Selle põhjuseks võis päritud halvast iseloomust enam olla tema kasvatus, sest kuna ta ei olnud otsene troonipärija, oli see üsna keskpärane.
Diplomaatide teadete kohaselt oli ta väga isepäine, kaval ja mõneti isegi julm. Nii kõneles Saksimaa saadik Lefort:
Austria saadik Hohenholz märkis:
Teine Austria saadik Venemaal, krahv Vratislav kirjutas:
Ja lõpuks Hispaania saadiku James Fitz-James Stuarti arvamus:
Peeter II kujutamine kultuuris
Peeter II on kujutatud mitmetes vene kirjandusteostes, filmides, teleseriaalides ja teatrilavastustes.
Kirjandus
Siin on esitatud valik trükis ilmunud materjale Peeter II kohta, mida võib leida Eesti raamatukogudest:
Eevi Nerva
Eevi Nerva (endine perekonnanimi Silliksaar, sünninimi Nerva, sündinud 1935 Vigalas) on Eesti tekstiili- ja kollaažikunstnik. Eevi Nerva elab Tartus.
Tehnika
Eevi Nerva on välja töötanud unikaalse sidumisbatika tehnika. Selles tehnikas on ta valmistanud mitusada pilti. Selline pilt on loodud puuvillasele tekstiilile, üldjuhul raamitud koos mahulise paspartuupapiga ja klaasi all. Eevi Nerva on teadaolevalt ainus, kes on kasutanud piltide loomisel sidumisbatika tehnikat.
Uue millenniumi aastatel tegeleb ka kollaažide loomisega. Kollaaži algmaterjalina kasutab vanu ajakirju ja raamatuid, kleepides neid kõikvõimalikele vormidele (tasapinnad, kastid, korvid, vaasid, tünnid, pudelid, vanad käsitöövahendid jne). Seni suurim kollaažide komplekt (u poolsada plaati) valmis kaardifirma Regio 5. korrusel asuva kontori uste jaoks. Nendel plaatidel kasutas ta peamiselt vanadest raamatutest väljalõigatud must-valgeid fotosid, millele lisas eredavärvilisi aktsente, vastavalt iga konkreetse ruumi sisekujundusele. Kollaažid lakkis kunstnik soojatooniliseks, et toetada kontori üldist "intiimset ja sooja toimingut".
Isiklikku
Ta on kunstnik Nerva ema.
Alates 2008. aastast kannab Eevi taas neiupõlvenime Nerva.
Koerte loend
''Siin on loetletud tuntud koeri. Koeratõuge on loetletud koeratõugude loendis.''
Alessandro Del Piero
Alessandro Del Piero (sündinud 9. novembril 1974 Coneglianos) on Itaalia endine jalgpallur, ründaja.
Lorraine
Lorraine [lor'ään] oli piirkond (1. järgu haldusüksus) Prantsusmaa kirdeosas. Ta piirnes Belgia, Luksemburgi ja Saksamaaga.
Piirkond jagunes neljaks departemanguks: Meurthe-et-Moselle, Meuse, Moselle ja Vosges.
2016. aastal liideti Lorraine'i, Alsace'i ja Champagne-Ardenne'i piirkond Grand Esti piirkonnaks.
Alessandro Del Piero
Koondisekarjäär
Itaalia jalgpallikoondises debüteeris Del Piero 25. märtsil 1995 Eesti jalgpallikoondise vastu. Esimese värava Itaalia koondises lõi ta 15. novembril 1995 Leedu jalgpallikoondise vastu. Esimest korda lõi ta Itaalia koondises kaks väravat samas kohtumises 8. juunil 1997 Brasiilia jalgpallikoondise vastu 3:3 viigiga lõppenud mängus. Kolme väravat samas mängus pole ta Itaalia koondises löönud. Kõige rohkem väravaid, 3, on ta löönud Leedu ja Walesi jalgpallikoondise vastu.
Ta mängis Itaalia rahvuskoondises aastatel 1995–2008 kokku 91 korda ja lõi 27 väravat. Ta kuulus Itaalia rahvuskoondisse kolmedel maailmameistrivõistlustel (1998, 2002 ja 2006).
1996. aasta Euroopa meistrivõistluste valikturniiril loositi Itaalia samasse alagruppi koos Eestiga, kes kaotas kõik mängud. Alagrupi võitis Horvaatia jalgpallikoondis tänu paremale väravate vahele, aga teisest kohast piisas. Finaalturniiril Inglismaal osales Del Piero ühes mängus: esimeses alagrupimängus Venemaa jalgpallikoondise vastu algrivistuses. Poolajal seisul 1:1 vahetati ta välja. Itaalia võitis Venemaad 2:1, kuid siis kaotas Tšehhi jalgpallikoondisele 1:2 ja viigistas Saksamaa jalgpallikoondisega 0:0. Itaalia jäi alagrupis Saksamaa ja Tšehhimaa järel kolmandaks ning langes välja.
1998. aasta maailmameistrivõistluste valikgrupi läbis Itaalia kaotuseta, kuid see ei taganud võitu. Alagrupi võitis Inglismaa jalgpallikoondis, hoolimata kodukaotusest Itaaliale. Itaalia pidi pidama lisavalikmängu Venemaaga ning võitis napilt (1:1 võõrsil ja 1:0 kodus). Finaalturniiril Prantsusmaal viigistas Itaalia avamängus Tšiili jalgpallikoondisega 2:2, Del Piero ei mänginud. Teises kohtumises Kameruni jalgpallikoondise vastu vahetati Del Piero sisse 65. minutil seisul 1:0 ja Itaalia võitis 3:0. Lõpuks Austria jalgpallikoondise vastu mängis Del Piero esimesed 72 minutit ja võeti välja seisul 1:0. Austria lõi kõigis kohtumistes üleminutitel värava, kuid Itaalia võitis ikkagi 2:1 ja sellega ka alagrupi. Teisena läks edasi Tšiili. Seejärel alistas Itaalia Norra jalgpallikoondise 1:0, Del Piero mängis esimesed 78 minutit ja lahkus, kui värav oli löödud. Veerandfinaalis mängis Del Piero esimesed 67 minutit ja sai kollase kaardi. Väravaid ei löödud ja Prantsusmaa võitis penaltiseerias.
pisi|Alessandro Del Piero ja Francesco Totti 2000. aasta EM-finaalis 2000. aasta Euroopa meistrivõistluste valikgrupis mängis Del Piero kõigest 3 mängus ja neistki ühes vahetusmängijana, aga lõi 2 väravat, mõlemad Šveitsi jalgpallikoondise vastu. Itaalia võitis alagrupi 15 punktiga Walesi ja Šveitsi ees (mõlemal 14). Finaalturniiril võitis Itaalia alagrupi täiseduga. Türgi jalgpallikoondis võideti 2:1, Del Piero sekkus vahetusest ja lõi 25 m kauguselt vabalöögi latti. Belgia jalgpallikoondis võideti 2:0 ja Rootsi jalgpallikoondis 2:1. Viimases mängus lõi Del Piero 88. minutil võiduvärava. Veerandfinaalis alistas Itaalia Rumeenia jalgpallikoondise 2:0 ja Del Piero vahetati sisse 75. minutil, kui väravad olid löödud. Poolfinaalis Hollandi jalgpallikoondise vastu mängis ta kogu kohtumise. Gianluca Zambrotta sai juba 34. minutil punase kaardi ja ülejäänud mängu pidas Itaalia vähemuses. Kuid Holland jättis selles mängus realiseerimata 5 penaltit, 2 mängus ja 3 penaltiseerias, ning Itaalia võitis pärast väravateta lõppenud normaal- ja lisaaega penaltitega 3:1. Finaalis Prantsusmaa jalgpallikoondise vastu vahetati Del Piero platsile 53. minutil seisul 0:0. Marco Delvecchio viis Itaalia 55. minutil juhtima, kuid 4. üleminutil Sylvain Wiltord viigistas ja viis mängu lisaajale, kus David Trezeguet lõi 103. minutil Prantsusmaa võiduvärava.
2002. aasta maailmameistrivõistluste valikgrupis oli Del Piero Fabio Cannavaro kõrval ainus Itaalia pallur, kes kõigis 8 valikmängus osales, ainult kui Cannavaro mängis kõik kohtumised kaasa algusest lõpuni, siis Del Piero alustas 7 korda algrivistuses ja vahetati 5 korda teisel poolajal välja. Filippo Inzaghi ja Del Piero lõid kahe peale enamuse Itaalia väravaist (vastavalt 7 ja 5 16-st). Itaalia võitis valikgrupi Rumeenia ees, kes ei saanud lisavalikmängudelt finaalturniirile. Finaalturniiri alustas Itaalia 2:0 võiduga Ecuadori jalgpallikoondise üle ja Del Piero vahetati mängu 74. minutil, kui väravad olid löödud. Teises mängus kaotas Del Pierota mänginud Itaalia 1:2 Horvaatiale. Mehhiko jalgpallikoondise vastu sekkus Del Piero 78. minutil seisul 0:1 ja lõi 85. minutil viigivärava. Mehhiko võitis alagrupi Itaalia ees. Järgnes kohtumine Guus Hiddinki juhitud Lõuna-Korea jalgpallikoondisega, milles Del Piero mängis esimesed 61 minutit ja lahkus eduseisul 1:0. 88. minutil Lõuna-Korea viigistas ja lõi 117. minutil võiduvärava.
2004. aasta EM-valikgrupis osales Del Piero 6 mängus 8-st, iga kord algrivistuses. Jällegi lõid Inzaghi ja Del Piero enamuse Itaalia väravatest (vastavalt 6 ja 5 17-st). Nad olid ka valikgrupi edukaimad väravalööjad. Itaalia võitis valikgrupi Walesi ees, kes lisavalikmängudelt edasi ei pääsenud. Finaalturniir toimus Portugalis. Avakohtumises viigistas Itaalia 0:0 Taani jalgpallikoondisega, Del Piero mängis 64 esimest minutit. Siis viigistas Itaalia 1:1 Rootsiga ja Del Piero võeti välja 82. minutil, kui Itaalia oli eduseisus. Viimases mängus Bulgaaria jalgpallikoondise vastu oli Del Piero kapten ja mängis kogu kohtumise. Bulgaaria läks 45. minutil juhtima, kuid teise poolaja alguses Simone Perrotta viigistas ja 4. üleminutil lõi Antonio Cassano võiduvärava. Siiski jäi Itaalia alagrupis Rootsi ja Taani järel surnud ringiga kolmandaks.
pisi|Alessandro Del Piero (2006) 2006. aasta MM-valikgrupi võitis Itaalia Norra ees, kes lisavalikmängudelt edasi ei pääsenud. Finaalturniir toimus Saksamaal. Esimese alagrupimängu Ghana jalgpallikoondise vastu võitis Itaalia 2:0 ja Del Piero vahetati sisse 82. minutil seisul 1:0. Teises alagrupimängus USA jalgpallikoondise vastu mängis Itaalia alates 47. minutist arvulises ülekaalus ja Del Piero vahetati platsile 54. minutil, aga Itaalia ei suutnud lüüa väravat ja mäng lõppes 1:1 viigiga. Viimases mängus, kus Del Piero ei osalenud, võitis Itaalia 2:0 Tšehhimaa ja ühtlasi alagrupi. Ghana läks teisena edasi. Austraalia jalgpallikoondise vastu mängis Del Piero 75 esimest minutit ja vahetati välja seisul 0:0. Kuigi Itaalia mängis alates 50. minutist vähemuses, ei suutnud Austraalia skoorida ja lõpuks anti üleajal Itaalia kasuks penalti, mille Francesco Totti realiseeris. Veerandfinaalis, kus Del Piero ei mänginud, alistas Itaalia Ukraina jalgpallikoondise 3:0. Poolfinaalis Saksamaa jalgpallikoondise vastu pandi Del Piero sisse alles lisaajal 104. minutil seisul 0:0. Lõpuks võitis Itaalia 2:0, kusjuures viimase värava 1. üleminutil lõi Del Piero. Finaalis Prantsusmaa vastu lõi kumbki meeskond esimese poolaja alguses värava. Del Piero vahetati mängu 86. minutil, aga lisaaja lõpuks oli seis ikka 1:1. Penaltiseerias eksis ainult üks mees, see oli prantslane David Trezeguet. Ka Del Piero realiseeris 4. penalti ja Itaalia tuli maailmameistriks.
pisi|Alessandro Del Piero (2008) 2008. aasta EM-valikgruppi loositi äsjased MM-finalistid Itaalia ja Prantsusmaa kokku. Hoolimata sellest, et Itaalia viigistas Prantsusmaaga kodus ja kaotas võõrsil, suutis Itaalia alagrupi võita, kuid Prantsusmaagi pääses finaalturniirile. Nad loositi ka Šveitsis toimunud finaalturniirile samasse alagruppi. Esimeses mängus Hollandi vastu vahetati Del Piero sisse 64. minutil seisul 0:2 ja Itaalia kaotas 0:3. Teises mängus Rumeenia vastu oli Del Piero kapten. Ta mängis esimesed 77 minutit ja vahetati välja seisul 1:1, mis jäigi lõpptulemuseks. Kolmandas mängus Prantsusmaaga pidid nad selgitama, kumb neist ei pääse alagrupist edasi (halval juhul võisid mõlemad välja langeda). Ilma Del Piero abita võitis Itaalia 2:0 ja pääses täiseduga esinenud Hollandi järel edasi. Veerandfinaalis Hispaania jalgpallikoondise vastu saadeti Del Piero mängu lisaajal 108. minutil, aga väravaid ei sündinud. Ka penaltiseerias lõid kaks itaallast, Daniele De Rossi ja Antonio Di Natale, väravavahile pihta ja Hispaania pääses poolfinaali. Hispaania tuli Euroopa meistriks ja Itaalia oli ainus, kes mängis nendega normaalaja viiki.
Isiklikku
Alessandro Del Piero on 173 cm pikk ja kaalub 73 kg.
Ta on 2005. aastast abielus Sonia Amorusoga, kes on jalgpallur Nicola Amoruso õde. Sonia tutvus Alessandroga, kui ta vend mängis Juventuses. Neil on kolm last: poeg Tobias (2007), tütar Dorotea (2009) ja poeg Sasha (2011).
François Bozizé
pisi|François Bozizé
François Bozizé (sündinud 14. oktoobril 1946) oli Kesk-Aafrika Vabariigi president alates 15. märtsist 2003 kuni 24. märtsini 2013.
Käntu kraav
Käntu kraav (ka Turu kraav) on kraav Läänemaal Lääne-Nigula vallas Kastja külas, Lääneranna vallas Rumba külas ning Raplamaal Märjamaa vallas Läti külas.
Kraavi pikkus on 5,8 km ning see suubub vasakult Kasari jõkke (25,6 km suudmest). Kraavi valgla on 9,3 km².
Kraavi lähe on Kastja ja Läti küla piiril ning suue Rumba külas. Suudmest umbes 1,2 km kagusse jääb Käntu soo ja umbes 1,1 km edelasse Keskküla raba.
Kraav on tehislik mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Käntu kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1110300.
Erki Silvet
Erki Silvet (kuni 7. jaanuar 1937 Sulsenberg; 10. mai 1922 Tallinn – 29. september 2006) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane ning Eesti jurist ja õiguskeele arendaja.
Ta oli Saksa okupatsiooni ajal aastatel 1941–1944 Nõukogude tagalas.
Ta lõpetas 1952. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.
Tegevus NLKP-s
Erki Silvet suri 29. septembril 2006 ja maeti 9. oktoobril 2006 Rahumäe kalmistule.
Artikleid
Ta on kirjutanud ja koostanud õigusartikleid, peamiselt pärimisõiguse ja valimiskorra teemadel.
Lieksa linn
Lieksa on linnaks nimetatav haldusüksus Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Karjala maakonnas. Piirneb idas Venemaa Karjala Vabariigiga.
Naabervallad on Ilomantsi vald, Joensuu linn, Juuka vald, Kontiolahti vald, Kuhmo linn ja Nurmes.
Linna asutas aastal 1653 Per Brahe. 1973. aastal ühines Lieksa alev Pielisjärvi vallaga ja nimetati linnaks.
Rene Aljas
Rene Aljas (sündinud 18. detsembril 1986 ) on eesti jalgpallur, kes mängib Eesti meistriliiga klubis FC Kuressaare.
Kaaliumkloriid
thumb|220px thumb|220px Kaaliumkloriid on keemiline aine valemiga KCl.
Kaaliumkloriidi leidub maakoores mineraalide sülviini ja karnalliitna ning mineraali sülviniiti koosseisus; kaaliumkloriidi on ka mere- ja soolajärvede vees.
Tootmine ja kasutamine
Laboris toodetakse kaaliumkloriidi kaaliumhüdroksiidi ja vesinikkloriidhappe ühinemisel: KOH + HCl → KCl + H2O
Kaaliumkloriid on kõige levinum kaaliumväetis.
Kaaliumkloriid on tooraineks kaaliumhüdroksiidi tootmisel.
Mõnikord kasutatakse toidulisaainena (E508) keedusoolaga, nn naatriumi vähenenud sisaldusega soola.
Kaaliumkloriidi kristallidel saab kujundada hologrammi.
Mõnes Ameerika Ühendriikide osariigis kasutatakse surmanuhtluse läbiviimiseks kaaliumkloriidi süsti.
Rõhk (keeleteadus)
Rõhk on suurenenud hääldusintensiivsus, mis avaldub sõna teatud silpide hääldamisel.
Rõhu peaülesanne on muuta kõne rütmiliseks, sest rütmilist kõnet on kergem artikuleerida ja tajuda.
Rõhk võimaldab silpi hääldada kahel viisil – rõhuliselt või rõhutult.
Rütm ja rõhu koht
Rõhk võib olla fikseeritud, vaba või tooniline.
Fikseeritud rõhu puhul eristatakse keeli, kus
a) rõhk on peaaegu alati esimesel silbil (eesti, soome, mokša, ungari, läti ja muudes keeltes);
b) rõhk on peaaegu alati viimasel silbil (armeenia, tadžiki, pärsia, udmurdi ja muudes keeltes);
c) rõhk on peaaegu alati eelviimasel silbil (ketšua, poola, esperanto ja muudes keeltes);
d) rõhk on tagant kolmandal silbil (makedoonia keeles).
Vaba rõhk on rõhk, mis saab olla ükskõik millisel silbil, olenedes konkreetsest sõnast. Vaba rõhuga keeltes võib rõhust sõltuda sõna tähendus. Vaba rõhk on järgmistes keeltes: inglise, saksa, rootsi, hispaania, portugali, itaalia, leedu, vene, ukraina, valgevene, kreeka ja teistes keeltes.
Tooniline rõhk on rõhk mitme erineva tooniga, rõhk on sõna igal silbil. Tooniline rõhk on omane jaapani, korea, hiina ja teistele keeltele.
Rõhk eesti keeles
Eesti keeles on tavaliselt rõhk esimesel silbil.
Rõhu ülesandeks on tähistada sõna algus.
Kui sõna on pikem, siis 3. või 5. silbil võib olla kaasrõhk. Samuti võivad kaasrõhud olla liitsõna iga osa esimesel silbil.
악센트 Naglasak アクセント Naglas
Abu (täpsustus)
Abu on Saaremaa rahvarõivaste liistik.
Eesti talude loend
''Siin on loetletud Eesti talusid, millest on artikkel või millest peaks olema artikkel
Aloja raudteejaam
Aloja raudteejaam oli raudteejaam Lätis Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Alojas. Jaam asus Riia raudteejaamast 114,3 km kaugusel.
Jaam rajati aastal 1936. Praegune jaamahoone valmis pärast sõda aastal 1956. Reisirongiliiklus Aloja jaamani toimis kuni aastani 1997. Aastatel 2005–2006 võeti metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Jaama likvideerimisel kuulusid sealsete ehitiste hulka jaamahoone, kaks aita, platvormid, veepaak, käimla ja kaev. Jaamas oli 11 pööret ja 24 foori. Jaamahoone on tänapäeval kasutusel elumajana.
Burgundia
Burgundia (prantsuse keeles Bourgogne) oli piirkond (1. järgu haldusüksus) Prantsusmaa keskosas. Ajalooline Burgundia on peamiselt põllumajanduslik piirkond ja tuntud veinipiirkond. Piirkond jagunes neljaks departemanguks: Yonne, Côte-d'Or, Nièvre ja Saône-et-Loire.
2016. aastal liideti Burgundia ja Franche-Comté piirkond Bourgogne-Franche-Comté piirkonnaks.
Nimi
Nimi tuleb burgundidelt, Bornholmilt pärit olevalt iidselt germaani rahvalt, kes asusid piirkonda varakeskajal. Vanapõhjakeelne nimi Bornholmile oli Burgundaholmr. Näiteks samaväärne nimi tänapäeva Skandinaavias on Borgund Norras.
Geograafia
Burgundia piirkond oli suurem kui vana Burgundia hertsogkond ja väiksem kui Burgundia hertsogite poolt valitsetud ala tänapäeva Hollandist kuni Auvergne'i piirini. Tänapäeval koosneb Burgundia järgmistest vanadest provintsidest:
Kliima
Selle piirkonna kliima on sisuliselt mereline (Cfb Köppeni kliimaklassifikatsioonis), kontinentaalse mõjuga ("pool-kontinentaalne kliima").
Ajalugu
pisi|Teise Burgundia hertsogkonna ja hiljem Prantsusmaa Burgundia provintsi [[vapp]] pisi|Burgundia tekkimine – piirkond tervikuna koosnes peaaegu kogu oma ajaloo jooksul aladest, mis näidatud kui Bourgogne ja Provence, paiknedes Lombardiast Põhja-Itaalias läänes. Siiski sisaldasid Burgundia valdused meesliini hääbumise ajal palju maid frankide piirkonnas Neustrias – läksid pärast seda [[Felipe II-le, ala sai tuntuks kui Hispaania Madalmaad, reformatsiooni ajal toimus Hollandi mäss]]
Burgundiat asustasid järgemööda keldid, roomlased (galloroomlased) ja 4. sajandil Rooma liitlased burgundid, võib-olla Bornholmilt (Läänemeri) pärit germaani rahvas, kes asus siia ja rajas oma kuningriigi. See burgundide kuningriik vallutati 6. sajandil ühe teise germaani hõimu, frankide poolt, kes jätkasid Burgundia kuningriigiga oma võimu all.
Burgundid olid üks germaani rahvas, kes täitis Rooma riigi lääneosa kokkukukkumisega jäetud võimuvaakumi. Aastal 411 ületasid nad Reini jõe ja rajasid kuningriigi Wormsis. Keset korduvaid kokkupõrkeid roomlaste ja hunnide vahel hõlmas burgundide kuningriik lõpuks ala, mis tänapäeval on piiriala Šveitsi, Prantsusmaa ja Itaalia vahel. Aastal 534 alistasid frangid viimase burgundide kuninga Godomari ja neelasid territooriumi oma kasvavasse impeeriumisse.
Burgundia tänapäevane olemasolu põhineb Frangi riigi lagunemisel. 880. aastatel oli neli Burgundiat:
Ülem- ja Alam-Burgundia kuningriigid taasühendati aastal 937 ja neelati aastal 1032 Konrad II ajal Saksa-Rooma riiki kui Arles'i kuningriik. Burgundia hertsogkonna annekteeris Prantsusmaa aastal 1004. Burgundia krahvkond jäi Saksa-Rooma riigiga lõdvalt seotuks (vahelduvalt sõltumatu, sellest nimi "Franche-Comté") ja liidendati Nijmegeni lepinguga aastal 1678 lõplikult Prantsusmaaga.
Keskajal oli Burgundia mõne väga tähtsa läänekiriku ja kloostri asukoht, nende seas Cluny, Cîteaux ja Vézelay.
pisi|left|Burgundia 14. sajandi Prantsusmaal, [[William Robert Shepherdi kaart]] pisi|Burgundia hertsogkonna (Bourgogne) territoorium aastal 1477 kollasega
Saja-aastase sõja ajal andis Prantsusmaa kuningas Jean II hertsogkonna oma nooremale pojale Philippe Julgele, mitte ei jätnud seda oma järglasele Prantsuse troonil. Varsti muutus hertsogkond troonile suurimaks rivaaliks, kuna Burgundia hertsogitel õnnestus koostada riik, mis ulatus Šveitsist Põhjamereni, suures osas abielude kaudu. Burgundia territooriumid koosnesid arvukatest läänidest mõlemal pool (siis suuresti sümboolset) piiri Prantsusmaa kuningriigi ja Saksa-Rooma riigi vahel. Selle majanduslik süda oli Madalmaades, eriti Flandrias ja Brabantis. Õukond Dijonis varjutas Prantsuse õukonda nii majanduslikult kui ka kultuuriliselt. Belgias ja Hollandi lõunaosas tähendab "Burgundia elustiil" nüüdki "elu, hea toidu ja pillava vaatemängu nautimist".
Burgundia sõdade ajal tapeti Nancy lahingus aastal 1477 viimane hertsog Charles Südi ja hertsogkond ise annekteeriti Prantsusmaa poolt. 15. sajandi lõpul ja 16. sajandi algul pakkusid teised Burgundia territooriumid võimubaasi Habsburgide tõusuks, pärast seda, kui Austria Maximilian abiellus hertsogi ainsa tütre Mariega. Pärast viimase surma viis tema abikaasa õukonna algul Mecheleni ja siis Coudenbergi lossi Brüsselis ning valitses siit riigi jäänuseid, Madalmaid (Burgundia Madalmaad) ja Franche-Comtéd, mis oli veel keiserlik lään. Viimase territoorium loovutati Prantsusmaale Nijmegeni lepinguga aastast 1678.
Kultuur
pisi|Karjamaa Burgundias
Vein
pisi|[[Chardonnay viinamäed Côte de Beaune lõunaosas Meursault linna ümbruses]]
Burgundia on üks Prantsusmaa peamisi veinitootmise piirkondi. See on hästi tuntud nii punaste kui ka valgete veinide poolest, mis enamasti tehtud vastavalt Pinot Noir ja Chardonnay viinamarjadest, kuigi leidub ka muid viinamarjasorte, sealhulgas Gamay, Aligote, Pinot Blanc ja Sauvignon Blanc. Piirkond jaguneb Côte-d'Oriks, kus leiduvad kõige kallimad ja hinnatumad burgundia veinid, ning Beaujolais'ks, Chablis'ks, Côte Chalonnaise'iks ja Mâconiks.
Tippveinide maine ja kvaliteet koos faktiga, et neid toodetakse sageli väikese partiina, viib kõrgele nõudlusele ja kõrgetele hindadele, kus mõned burgundia veinid on kõige kallimate veinide hulgas maailmas.
Centre-Val de Loire
Centre-Val de Loire (varem Keskpiirkond) on Prantsusmaa piirkond (1. järgu haldusüksus) riigi keskosas.
Piirkond jaguneb kuueks departemanguks: Cheri, Eure-et-Loiri, Indre'i, Indre-et-Loire'i, Loir-et-Cheri ja Loiret' departemang.
Anote Tong
thumb|Anote Tong Anote Tong (sündinud 11. juunil 1952) on Kiribati poliitik, kes oli 10. juulist 2003 kuni 11. märtsini 2016 Kiribati president.
Banská Bystrica maakond
Banská Bystrica maakond on 1. järgu haldusüksus Slovakkia keskosas.
Suuremad linnad on Banská Bystrica, Zvolen, Lučenec ja Rimavská Sobota.
11,7% maakonna elanikest on ungarlased.
Viited
🇸🇰
Nursultan Nazarbajev
Nursultan Äbišulõ Nazarbajev (kasahhi Нұрсұлтан Әбішұлы Назарбаев; sündinud 6. juulil 1940 Šamalganis Almatõ oblastis Kasahstanis) on Kasahstani poliitik, kes oli Kasahstani president aastatel 1991–2019.
Kasahstani iseseisvumise eel, aastatel 1989–1991 tegutses Nazarbajev Kasahstani Kommunistliku Partei Keskkomitee esimese sekretärina.
Aastatel 1984–1989 oli Nazarbajev Kasahhi NSV Ministrite Nõukogu esimees.
Presidendiamet
Kasahstani presidendiks valiti Nazarbajev 1991. aastal, vastaskandidaate polnud. 1995. aasta referendum pikendas tema ametiaega 2000. aastani. Nazarbajev valiti uuesti presidendiks 1999. aastal toimunud valimistel ja uuesti 2005. aastal. Põhiseadust, mis lubab presidendil olla ametis kuni kaks ametiaega, parandati 2007. aastal nii, et esimene president Nazarbajev saaks presidendiametisse kandideerida, kuni soovib. Kõigile teistele kehtib endiselt kahe ametiaja piirang.
2011. aasta aprillis toimunud ennetähtaegsetel valimistel valiti Nazarbajev järjekordselt presidendiks, ametiajaga 2016. aasta detsembrini. Keskvalimiskomisjoni andmetel kogus Nazarbajev 95,5% häältest.
2007–2021 juhtis ta võimuparteid Nur Otan.
19. märtsil 2019 teatas Nazarbajev presidendi ametikohalt tagasiastumisest.
Tema auks on asutatud Nazarbajevi orden. Aastatel 2019 kuni 2022 oli Kasahstani pealinn Astana ümber nimetatud Nur-Sultaniks.
Nazarbajev külastas aprillis 2011 Eestit, kus ta kohtus president Ilvese ja peaminister Andrus Ansipiga. Seoses riigivisiidiga Eesti Vabariiki andis president Toomas Hendrik Ilves Kasahstani Vabariigi presidendile Nursultan Nazarbajevile Maarjamaa Risti keti.
Isiklikku
Nursultan Nazarbajevi abikaasa nimi on Sara. Neil on kolm tütart: Dariga, Dinara ja Alija. Dariga oli abielus endise asevälisministri Rahhat Älijeviga, kes hiljem pages riigist. Dinara on abielus suurärimees Timur Kulõbajeviga. Alija oli abielus Askar Akajevi poja Ajdar Akajeviga ja abiellus hiljem Danijar Hassenoviga.
Bill Monroe
Bill Monroe (õieti William Smith Monroe; 13. september 1911 Rosine, Kentucky osariik – 9. september 1996 Springfield, Tennessee osariik) oli USA bluegrass 'i laulja, laulukirjutaja ja muusik. Teda nimetatakse ka "bluegrass 'i isaks".
Nimetus "bluegrass" on tulnud Bill Monroe bändi Blue Grass Boys nimest.
Eragon
Christopher oli raamatu valmimisel vaid 14-aastane. Kui "Eragon" 2003. aasta sügisel ilmus, sai sellest kohe menuk. Raamat oli üle 40 nädala New York Timesi raamatumüügi edetabelis ja vaid kuue kuuga müüdi ainuüksi USA-s üle miljoni eksemplari. Raamatut on avaldatud juba rohkem kui 30 riigis. Müüdud on ka raamatu filmiõigused, filmivõtted algasid suvel 2005 ja film esilinastus detsembris 2006 USA-s.
Lugu
Kui lihtne talupoiss Eragon leiab metsast sileda sinise kivi, peab ta seda õnnelikuks avastuseks: võib-olla saab selle eest oma perele talveks liha varuda. Ent kui kivist koorub ilus safiirsinine lohe, mõistab Eragon, et on leidnud pärandi, mis on peaaegu sama vana kui Impeerium ise... Üleöö võtab tema lihtne elu onu Garrow` talus sootuks teistsuguse pöörde ja ta leiab end hukatuslikust uuest maailmast, mis on täis ootamatusi, võlukunsti, vaenlasi ja uusi sõpru. Teejuhiks vaid iidne mõõk ja vana jutuvestja Bromi nõuanded, peavad Eragon ja noor lohe Saphira pääsema eemale ohtlikest vaenlastest Impeeriumis, mida valitseva kuninga kurjusel pole piire.
Biotervendus
Biotervendus ehk bioloogiline tervendamine ehk bioremediatsioon on mikroorganismide kasutamine eesmärgiga hävitada või vähendada ohtlike jääkide kontsentratsiooni reostatud kohas.
Biotervenduseks võib lugeda ka veekogu õlilaikude likvideerimist, kus nitraadi ja/või sulfaadiühendite viimine reostunud keskkonda soodustab toornaftat lagundavate bakterite hulka. Sageli kasutatakse organisme kindlate saasteainete degradeerimiseks, näiteks teatud bakterid lagundavad kloororgaanilisi ühendeid.
Bioremediatsiooni eelised on madal hind, võimalus looduslikke protsesse ära kasutada ja võimalus toksilisi aineid kohapeal lagundada, vähendamaks puhastustööliste hulka ja elanikkonna kokkupuudet ohtlike jääkidega. Halb omadus bioremediatsioonil on spetsiifilisus erinevate kemikaalide suhtes ja aeganõudvus nende lagundamisel. Kemikaalide lagundamise kiirus ja määr on samuti varieeruv.
Bioremediatsiooni tehnoloogiaid saab üldjoontes jagada kaheks: in situ (saastunud aine lagundamine leiukohas) ja ex situ (saastunud aine eemaldamine, et seda mujal töödelda). Mõned näited bioremediatsioonist on kompostimine, fütoremediatsioon, bioreaktor ja biostimulatsioon. Bioremediatsioon võib toimuda kas iseseisvalt või väliste stimulantide, nagu väetiste või hapniku lisamisel, mis toetavad bioremediaatorite kasvu (biostimulatsioon).
Paiseleht
Paiseleht (Tussilago farfara) on mitmeaastane rohttaim korvõieliste sugukonnast paiselehe perekonnast.
Biotervendus
Geneetiline muundamine
Geneetiliselt muundatud organismide kasutamine looduslike keskkondade puhastamisel toksilistest ühenditest omab suurt potentsiaali. Deinococcus radiodurans, mis on maailma kõige vastupidavam bakter, on modifitseeritud lagundamaksradioaktiivsetest jäätmetest tolueeni ja ioonset elavhõbedat. Pseudomonas putida lagundab naftaleeni ja salitsüülhapet, kuid eelistab toiduks glükoosi metaboliseerida. Kui P. putida glükoosi metabolismirada häirida, lagundab see glükoosi asemel energia saamiseks varasemast suuremates kogustes naftaleeni ja salitsüülhapet.
Geneetiliselt muundatud organismide jälgimine looduses on väga keeruline ja seetõttu on nende loodusesse vabastamine rangelt reguleeritud. Bakterite leviku jälgimise hõlbustamiseks kasutatakse ühe abimeetodina bioluminestsentsi põhjustavate geenide sisestamist bakteri genoomi.
Paiseleht
Levila ja kasvukoht
Taim kasvab sageli jäätmaadel, teeservadel ja paljudes niisketes kohtades.
Kirjeldus
pisi|left|Viljunud paiseleht Roomava ja haruneva risoomiga, õitsemise ajal 10–20 cm ja hiljem kuni 40 cm kõrge. Õitsevad varred on võrkvillased, väikeste soomusjate varrelehtedega. Lehed on algul püstised, hiljem longus. Juurmised lehed ilmuvad pärast õitsemist. Lehed on pikarootsulised, kujult südajas-ümmargused, hambulise servaga. Pealmine pool on tumeroheline ja nahkjas, alakülg valgeviltjas ning pehme.
Paiselehe erksad kollased õied puhkevad aprillis–mais. Väikesed korvõisikud asuvad üksikult varre tipus. Viljaks on seemnis, mis on varustatud lendkarvadest pappusega.
Väliselt sarnaneb taim võilillega, kuid enamasti õitseb ta võilillest varem.
Paiseleht paljuneb seemnete ja risoomi abil. Sageli kasvavad nad kolooniates.
Ravimtaim
Paiselehte on kasutatud meditsiinis köha ravimisel, samuti astma korral. Purustatud õisi on kasutatud ka naha seisundi parandamiseks.
Ajalooliselt on taime tarvitatud söögiks. pisi|Paiseleht
Ameerika Hääl
pisi|VOA uus logo Ameerika Hääl (inglise keeles Voice of America, lühendina VOA) on USA riiklik, valitsuse ametlikult rahastatav välismaale saateprogramme edastav ringhäälingu raadio, mis tegutseb aastast 1942.
Bratislava maakond
Bratislava maakond on 1. järgu haldusüksus Slovakkias. Piirneb läänes Austria ja lõunas Ungariga.
Edelas voolab läbi maakonna Doonau.
Viited
🇸🇰
Henn Pai
Henn Pai (29. mail 1937 – 2. juuni 2021) oli eesti laulja (bariton) ja laulupedagoog.
Ameerika Hääl
Aastal 2005 edastati ringhäälingusaateid 44 keeles ultralühi-, lühi- ja kesklainel, samuti telesaateid satelliidi ja interneti vahendusel.
Aastatel 1951–2004 edastas Ameerika Hääl regulaarselt ringhäälingusaateid ka eesti keeles. Eestis on kuulajate tähelepanu pälvinud ka Ameerika Hääle muukeelsed saated, eriti inglise ja vene keeles (1947–2008).
Eesti toimetus asutati Ameerika Hääles kevadel 1951 ja suleti kevadel 2004. Eestikeelseid saateid tehti New Yorgis, Münchenis ja Washingtonis paiknevates toimetustes. Ameerika Hääle eesti osakonda on juhtinud Kaarel Robert Pusta juunior, Jaan Kitzberg, Karl Laantee, Voldemar Veedam, Ilmar Mikiver, Jüri Täht, Markus Larsson jt.
Henn Pai
Pai oli aastatel 1961–1965 ETV ja Raadio segakoori laulja ning aastal 1965 sai temast Tartu Vanemuise teatri ooperi- ja operetisolist, kus ta on üles astunud rohkem kui neljakümnes ooperis. Elu hilisemal perioodil õpetas ta juba ise klassikalist laulu Tartu muusikakoolis.
Biotervendus
Mükoremediatsioon
Mükoremediatsioon on bioremediatsiooni vorm, kus kasutatakse toksiliste ainete lagundajana seenemütseeli. Seened moodustavad mullamikroobide kogumassist umbes 75%, parandavad oma elutegevusega mulla struktuuri ja ei sõltu levikul nii palju veefaasidest kui bakterid. Seened dekomposteerivad mullas orgaanilist ainet, lagundades erinevate hapete ja ensüümide abiga taimeraku peamisi komponente: ligniini ja tselluloosi. Näiteks seeneliigid perekondadest Cladophialophora ja Exophiala assimileerivad tolueeni ning erinevad Aspergillus'-e ja Penicillium-i liigid lagundavad alifaatseid süsivesinikke, klorofenoole ja polütsüklilisi aromaatseid süsivesinikke (PAH).
Fütoremediatsioon
Fütoremediatsioon (vanakreeka keeles φυτο (füto), mis tähendab "taim" ja ladina keeles remedium, mis tähendab "tasakaalu taastama") viitab keskkonna puhastamisele ohtlikest jäätmetest hüperakumulaatorite abil. Hüperakumulaatorid on taimed, mis suudavad läbi viia fütoremediatsiooni.
Fütoremediatsiooni puudused on järgmised:
Küdema laht
Küdema laht on Saaremaa loodeosas Ninase ja Panga poolsaare vahel asuv laht. Laht on umbes 18–25 km pikk ja 3–5 km lai. Lahe keskel asub Laidu saar. Lahte suubuvad Tirtsi jõgi ning kaks oja. Lahes on ka Saaremaa_sadam.
Da Vinci kood (film)
"Da Vinci kood" (inglise The Da Vinci Code) on 2006. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide film mõrvamüsteeriumist, mis põhineb Dan Browni samanimelisel romaanil.
Alizée
Alizée [aliz'ee] (sünninimega Alizée Jacotey, 2016. aastast Alizée Lyonnet; sündinud 21. augustil 1984 Korsikal Ajaccios) on prantsuse laulja.
Tema eesnimi on naissoo vorm sõnast alizé, mis tähendab passaattuult; nimelt armastasid tema vanemad väga purjelauaga sõita.
Juba 4-aastaselt hakkas ta võtma tantsu-, näitlemis- ja laulutunde, kuid tuntuks sai ta hoopis sellega, et võitis 11-aastaselt Air France'i korraldatud laste lennukijoonistamisvõistluse. Tema joonistuse järgi värviti üle ka üks lennuk ja sellele anti tema nimi.
1999 osales ta televisioonis talendiotsimissaates "Graines de Star". Esialgu kavatses ta osaleda tantsijana, kuid tantsukategooriasse üksiktantsijaid ei lubatud. Siis pani ta end kirja lauluvõistlusele, esitades Axelle Redi laulu "Ma prière". Sellega võitis ta talendisaate lauljate kategoorias.
Tema esitust nägid lauljatar Mylène Farmer ja Laurent Boutonnat, kes otsisid oma laulule "Moi... Lolita" ("Mina... Lolita", Farmeri sõnad ja Boutonnat' viis) esitajat. Veel samal, 2000. aastal ilmus Alizée debüütalbum "Gourmandises", mille kõik lood on samade autorite kirjutatud. Kohe oma esikalbumiga sai Alizée Prantsusmaa läbi aegade müüduimaks naislauljaks: seda albumit müüdi Prantsusmaal 788 100 eksemplari ja üle maailma enam kui 4 miljonit eksemplari (2002. aastaks). See on tänapäevani Alizée edukaim album.
Oma muusikas jätab Alizée seksika ja lolitaliku mulje, aga väljaspool seda on ta tagasihoidlik ja kinnine ning ta pole osalenud mingites skandaalides.
Alizée abiellus 2003. aasta lõpus prantsuse laulja Jérémy Chatelainiga. Neil on tütar Annily. Pärast abiellumist tõmbus Alizée avalikust elust kaheks ja pooleks aastaks täielikult tagasi, võttes maha isegi oma saidi. Jérémy ja Alizée lahutasid 2012. aastal. 2016. aastal abiellus ta Grégoire Lyonnet'ga.
2013. aastal võitis Alizée telesaate "Danse avec les stars" (Prantsuse versioon saatest "Tantsud tähtedega"). Tema tantsupatneriks oli Grégoire Lyonnet.
Brian Cusworth
Brian Cusworth (sündinud 9. märtsil 1984) on Ameerika Ühendriikide endine elukutseline korvpallur, kes tuli hooajal 2007/08 Tartu Ülikool/Rocki koosseisus Eesti meistriks ning valiti nii põhihooaja kui ka finaalseeria kõige väärtuslikumaks mängijaks.
Nooruspõlv
Cusworth hakkas korvpalli mängima 9-aastaselt 1993. aastal Saint Louises. Pärast keskkooli astus Cusworth Harvardi ülikooli ja mängis ka seal korvpalli. Harvardis olid tema keskmised näitajad 17,4 punkti, 9,1 lauapalli ja 1,5 resultatiivset söötu mängus.
Profikarjäär
Pärast nelja aastat Harvardis teenis Cusworth lepingu Eesti klubi Tartu Ülikool/Rockiga, kus ta sai juba algusest koha põhiviisikusse. Enamiku oma punktidest korvi alt ja pealt pannes visanud Cusworth võitis Tartu fännide seas suure populaarsuse. Üheks suuremaks punktiskoorijaks oli Cusworth ka tähtsates mängudes Permi Ural Greati vastu, kui mängiti EuroCupi Final Fouri koha peale. EuroCupi finaalturniiril ei näidanud aga Cusworth ootuspärast mängu ning jäi suhteliselt kahvatuks.
Eesti korvpalli meistriliiga finaalis mängiti BC Kalev/Cramo vastu. Cusworth näitas kogu finaalseeria jooksul väga head mängu. Esimeses mängus hankis ta 19 lauapalli, teises viskas aga üle 30 punkti. Tartu alistas Kalevi mängudega 4 : 0 ning Cusworth valiti Eesti Meistriliiga põhihooaja ja finaalseeria kõige väärtuslikumaks mängijaks.
2008/09. hooajaks siirdus Cusworth Hispaaniasse, kus mängis esiliigaklubis CB Breogán ning hooaegadel 2009/10 ja 2010/11 kõrgliigaklubis Manresa.
2012. aastal sõlmis Cusworth lepingu NBA tütarliiga G League'i klubiga Maine Red Claws, misjärel liitus 2013. aastal Saksamaa kõrgliigaklubiga Ulmi Ratiopharmiga.
Varia
Peale korvpalli harrastab Cusworth klaverimängu. Vaba aega veedab Cusworth põhiliselt magades, süües või korvpallist mõeldes.
Nahhimovi orden
Nahhimovi orden (vene keeles oрден Нахимова) oli Nõukogude Liidu autasu, mida anti mereväeohvitseridele ja väeosadele.
Vene admirali Pavel Nahhimovi järgi nimetatud orden asutati 3. märtsil 1944 ning seda anti kahes järgus.
Ordeniga autasustati mereväeohvitsere ja -üksusi sõjaliste operatsioonide kavandamise ja läbiviimise eest.
Ordenit kanti paremal pool rinnas.
1. järk
Kokku anti välja 82 Nahhimovi 1. järgu ordenit.
2. järk
2. järgu Nahhimovi orden valmistati üleni hõbedast ning rubiinide asemel kasutati punast kuumemaili.
Kokku anti välja 469 Nahhimovi 2. järgu ordenit.
Timo Lomp
Timo Lomp (sündinud 26. juulil 1988) on Eesti jalgpallur, kes mängib Eesti meistriliiga klubis Paide Linnameeskond.
Aastatel 2004–2007 õppis Lomp Audentese Spordigümnaasiumi Otepää filiaalis ja tegeles suusatamisega. Jalgpalli kasuks otsustas ta lõplikult 2009. aastal.
Puikule raudteejaam
pisi|Jaamahoone sisevaade Puikule raudteejaam oli raudteejaam Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Limbaži piirkonna Brīvzemnieki ja Katvari valla piiril Puikules stacija külas. Jaam asus Riia raudteejaamast 102,5 km kaugusel ja Heinaste raudteejaamast 39,4 kilomeetri kaugusel
Köömen
Köömen (Carum) on kahe- või mitmeaastane rohttaimede perekond sarikaliste sugukonnast.
Puikule raudteejaam
Jaam rajati aastal 1912. See jäi toona Volmari kreisi Dikļi kihelkonda, jäädes valdavalt Aloja kihelkonnas asuva Puikule mõisa maadele. Algselt läbis seda Ainaži–Valmiera–Smiltene kitsarööpmeline raudtee ja jaam kandis nime Puiķele. Sellel raudteel eelnes jaamale Ārciemsi raudteejaam ja järgnes Ozoli raudteejaam, Puikules asus aga kahe jaama vaheline peatus. Kui rajati Ruhja viiv raudtee, ristus uus tee just selle jaama juures vanaga, nii et Puikulest sai aastal 1935 tähtis sõlmjaam. Ruhja teel eelnes jaamale Pociemsi raudteepeatus ja järgnes Purezersi raudteepeatus. Toona ehitati sinna ka kaks jaamahoonet – üks laiarööpmelise ja teine kitsarööpmelise raudtee tarvis. Ühtlasi nimetati jaam ka ümber Puikuleks. Laiarööpmelise jaama hoone oli kahekorruseline ja see valmis aastal 1939. Selle juurde rajati ka pagasi hoiuruum, veetorn ja pumbajaam. Aastal 1944 lasid taganevad Saksa väed need õhku. Uus jaamahoone valmis pärast sõda, aastal 1958 valmis jaamast Ruhja poole ka turba laadimise platvorm.
Aastal 1998 lammutati kitsarööpmelise raudtee hoone. Reisirongiliiklus Puikule jaamani lõpetati selsamal aastal. Aastatel 2005–2006 võeti metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Tänapäeval seisab jaam tühjalt, turba laadimiseks mõeldud plats on aga võsastunud. Jaama likvideerimisel kuulusid sealsete ehitiste hulka jaamahoone, pagasihoidla, platvormid, pumbajaam, veetorn, kaks pööranguposti, diiselagregaat AD-3OCT 400, kaks arteesia kaevu ja viis kaevu. Jaamas oli 8 pöörangut ja 9 foori.