cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Senegal
Senegali Vabariik on riik Lääne-Aafrikas, Senegali jõest lõunas. Senegali põhjapoolne naaberriik on Mauritaania, idas piirneb Senegal Maliga, lõunas Guinea ja Guinea-Bissauga, lisaks ümbritseb Senegal idast, põhjast ja lõunast Gambiat.
Demograafilised näitajad
2010. aastal elas Senegalis 12 323 252 inimest.
Sündimuse üldkordaja oli 37,27 ja suremuse üldkordaja 9,49 promilli. Keskmine eluiga oli 59,38.
Religioon
94% rahvastikust on moslemid ja 5% kristlased.
Asustus
42% elanikkonnast elab linnades.
Senegali pealinn ja suurim linn on Dakar.
Haldusjaotus
pisi|280px|Senegali piirkonnad
Senegal on jagatud 14 piirkonnaks. Igaüht neist haldab piirkonnanõukogu (conseil régional), milles ringkonnad (arrondissement) on esindatud proportsionaalselt elanike arvuga. Riik jaguneb veel 45 departemanguks, 113 ringkonnaks (kummalgi pole haldusfunktsiooni) ja collectivités locales'ideks, mis valivad haldusametnikke.
Kõik 14 piirkonda on nimetatud samanimelise keskuse järgi.
Majandus
Senegali 2010. aasta sisemajanduse kogutoodang oli 23,86 miljardit USA dollarit. Sellega on ta maailmas 116. kohal.
Väliskaubandus
Senegali suurimad ekspordiartiklid on kala, maapähklid, naftatooted, fosfaadid ja puuvill. Senegali tähtsaimad ekspordipartnerid on Mali 20,12%, India 9,84%, Gambia 5,58%, Prantsusmaa 5,02% ja Itaalia 4,23% (2009).
Konguta vald (Puhja kihelkond)
Konguta vald (ka Suure-Konguta vald, saksa keeles Gross-Kongota) oli vald Tartumaal Puhja kihelkonnas. Valla pindala oli 58 km² ja elanikke oli 1392 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866 –1939.
Senegal
Väliskaubandus
Senegali suurimad impordiartiklid on toit ja joogid, kapitalikaubad ning kütused. Senegali tähtsaimad impordipartnerid on Prantsusmaa 19,58%, Suurbritannia 9,64%, Hiina 8,08%, Holland 5,64%, Tai 4,75% ja Ameerika Ühendriigid 3,97% (2009).
Konguta vald (Puhja kihelkond)
Vallas oli 255 talundit ja elamut ning need kasutasid 5123 ha maad. Vallamaja asus tänapäeva Annikoru küla aladel.
Vallas asus Konguta asundus.
Senegal
Rahvatervis ja tervishoid
Risk haigustesse nakatuda on väga suur.
Konguta vald (Puhja kihelkond)
1899 liideti Suure-Konguta vallaga Väike-Konguta vald.
Senegal
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia
Esimene Ebola viirushaiguse haigusjuhtum leidis Senegalis kinnitust 29. augustil 2014, ebolahaige tervenes.
17. oktoobri seisuga on WHO andmetel Ebola viirushaiguse puhang Senegalis lõppenud.
Koke
Koke on küla Tartu maakonnas Kastre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haaslava valda.
Külas asub Kiigeoru hiiesalu ja ohvriallikas.
Kuulub ajaloolisse Võnnu kihelkonda.
Frédéric Beigbeder
thumb|Frédéric Beigbeder (2014)
Frédéric Beigbeder (sündinud 21. septembril 1965 Neuilly-sur-Seine'is) on prantsuse kirjanik, kirjanduskriitik, filmilavastaja ja telesaatejuht.
Ta on Flore'i kirjandusauhinna asutaja ja juhib selle žüriid. Samuti on ta meesteajakirja Lui toimetuse juht.
Kirjanikuna on ta võitnud 2003. aastal romaani "Windows on the World" eest Interallié auhinna ja 2009. aastal autobiograafilise romaani "Un roman français" eest Renaudot' auhinna.
Eesti keelde on siiani tõlgitud kolm tema teost: "Armastus kestab kolm aastat" (2008), "17,90 €" (2011) ning "Oona ja Salinger" (2015).
Päritolu
Frédéric Beigbeder sündis Béarnist pärit perekonnas. Tema ema Christine de Chasteigner de La Rocheposay on tõlkija (ta on muuhulgas tõlkinud prantsuse keelde Barbara Cartlandi teoseid) ja isa Jean-Michel Beigbeder on värbaja (nn "peakütt").
Beigbeder' vanemad lahutasid 1970. aastal. Seejärel elas ta oma venna Charlesiga vaheldumisi ema ja isa juures, peamiselt aga ema juures, kes abiellus 1974. aastal parun Pierre Richard de Soultrait'ga.
Haridus
Üldhariduse sai Beigbeder Pariisis Montaigne'i lütseumis ja Louis-le-Grandi lütseumis. 1987. aastal lõpetas ta Pariisis Sciences Po nime all tuntud ülikooli avaliku teenistuse teaduskonna ning sai seejärel CELSA-st diplomi turunduse ja reklaami alal (DESS, võrdsustatud praeguse magistrikraadiga).
Sciences Po's õppides asutas ta üliõpilasühenduse Caca's Club, mis oli akronüüm sõnadest Club des analphabètes cons mais attachants ('lollpeadest, kuid võluvate analfabeetide klubi'). Selle tegevuses osalesid kuulsamatest isikutest veel Jean-François Copé ja Édouard Baer ning seal jäi ta silma Thierry Ardissonile, kes kutsub teda tihti oma telesaadetesse.
1990. aastal avaldas ta 25-aastaselt kirjastuses Éditions de la Table ronde oma esimese romaani "Mémoires d'un jeune homme dérangé".
Karjäär
1990. aastal alustas ta karjääri reklaami alal, töötades 10 aastat reklaamikirjutajana eri agentuurides. Tema esimene töökoht oli reklaamiagentuur CLM-BBDO. 1991. aastal läks ta tööle mainekasse reklaamiagentuuri TBWA, kust liikus 1995. aastal edasi agentuuri Young & Rubicam. Seal töötas ta üle viie aasta.
Reklaamitöö kõrval jätkas ta kirjanduslikku tegevust, samuti tegi kolumnisti ja kirjanduskriitikuna kaastööd Prantsuse ajakirjadele Elle, Paris Match, Voici ja VSD.
Pärast reklaamitööstusest lahkumist on Beigbeder tegutsenud peamiselt trüki- ja teleajakirjanduse valdkonnas ning keskendunud kirjanduslikule loomingule.
Aastatel 2003–2006 töötas ta ka kirjastuses Flammarion kirjastajana. Kolme aasta jooksul toimetas ja andis ta seal välja 25 raamatut. Tema esimene kirjastatud raamat oli Lola Lafoni "Une fièvre impossible à négocier". Tuntumatest autoritest kirjastas ta veel Pierre Mérot', Simon Liberati, Bénédicte Martini ja Guillaume Dustani teoseid.
Stiil
Frédéric Beigbeder' kirjanduslik stiil järgib dändismi põhimõtteid, kasutades huumorit ja enesepilget. Teostes väljendab ta väga rõhutatult oma lembust kirjanduslike vormelite vastu. Beigbeder ise on oma romaani "Armastus kestab kolm aastat" kirjeldanud kui "romaaniks maskeeritud aforismide kogu".
Mõjud
Frédéric Beigbeder on samavõrra lugeja kui kirjanik, teda on elu jooksul mõjutanud mitmed eri stiile ja žanreid esindavad autorid. Lapse ja noorukina luges ta palju ulmekirjandust, eelistades ameerika kirjanikke nagu Norman Spinrad, Philip K. Dick ja William Gibson.
Samuti võib teda pidada 20. sajandi alguse ameerika kirjandustraditsiooni lapseks, keda rebestavad ühelt poolt kirjanduslikud ambitsioonid, teiselt poolt aga teda endasse haarav elunautlemine. Selles kontekstis võib mõelda eelkõige Ernest Hemingway jutustusele "Pidu sinus eneses" või Francis Scott Key Fitzgeraldi romaanile "Suur Gatsby".
Žanrid
Frédéric Beigbeder' kirjandusteosed võib jagada kolme peamisse rühma:
Beigbeder filmikunstis
26. septembril 2007 esilinastus Jan Kouneni mängufilm "99 francs", mis oli lavastatud Beigbeder' samanimelise romaani põhjal. Beigbeder osales ka ise stsenaariumi kirjutamises ja tal oli filmis ka väike kõrvalosa.
2012. aastal tegi ta oma debüüdi filmilavastajana, tuues ekraanile oma samanimelise romaani põhjal valminud filmi "L'amour dure trois ans" ("Armastus kestab kolm aastat"). Filmis mängisid peaosi Gaspard Proust, Frédérique Bel, Jonathan Lambert ja Louise Bourgoin.
2015. aastal alustas ta oma teise filmi "L'Idéal" võtteid, mis põhineb tema romaanil "Au secours pardon" ja millele ta kirjutas ise ka stsenaariumi.
Lisaks on ta kirjutanud veel mõned stsenaariumid, tuntuima neist dokumentaalfilmile "L'Attrape-Salinger", ja on astunud näitlejana üles episoodilistes rollides enam kui 10 filmis.
Trükimeedia
2012. aastal sai temast François Nourissier' asemel ajakirja Le Figaro kirjandusrubriigi "Feuilleton littéraire" toimetaja.
2013. aastal asus ta ette valmistama meesteajakirja Lui uue versiooni väljaandmist. Esimene number tema peatoimetamisel ilmus 4. septembril 2013.
Televisioon
Televisioonis astus Beigbeder esmalt üles 1990. aastal muusikakanalil MCM saatega "La dolce Beigbeder".
Aastatel 1997–2001 osales ta telekanali Paris Première Thierry Ardisoni saates "Rive droite / Rive gauche" kirjanduskolumnistina. Seejärel juhtis ta samal kanalil aastatel 2001–2003 oma kirjandussaadet "Des livres et moi".
Hiljem on Beigbeder teinud koostööd peamiselt telekanaliga Canal+. 2002. aastal oli seal eetris lühiajaliselt tema ja Jonathan Lamberti saade "L'Hypershow". Aastatel 2005–2007 oli ta samal telekanalil saate "Le Grand Journal" (saatejuht Michel Denisot) regulaarne kirjanduskolumnist. Alates septembrist 2007 juhib Beigbeder telekanalil Canal+ Cinéma iganädalast kirjandus- ja filmikriitika saadet "Le Cercle".
Kirjanduse ja filmikunsti tunnustamine
Frédéric Beigbeder on kahe kirjandusauhinna asutaja. 1994. aastal asutas ta Flore'i auhinna, mille žüriid juhib ta siiani. 2001. aastal asutas ta koos Lionel Araciliga Sade'i auhinna.
Lisaks enda asutatud auhindadele on Beigbeder kuulunud mitmete muude kirjandus- ja filmiauhindade žüriisse. 2011. aastani oli ta Prix Décembre'i žüriis, alates 2011. aastast on ta Renaudot' auhinna, Fitzgeraldi auhinna ja Françoise Sagani auhinna žürii liige. Aastatel 2011–2013 osales ta ka Saint-Germaini auhinna žüriis.
Teosed
thumb|Frédéric Beigbeder (2004)
Filmid
Lisaks on Beigbeder episoodilistes rollides astunud üles ka näitlejana, kokku 13 filmis.
Isiklikku
Tema vend Charles on ettevõtja ja poliitik, kes asutas veebimüügi keskkonna Self Trade ning elektri- ja gaasivõrkude ettevõtte Poweo.
17. mail 1991 abiellus ta Diane de Mac Mahoniga. See abielu lahutati 1996. aastal. Lapsi neil ei ole.
1999. aastal sündis tal kooselust Delphine Valette'iga tütar Chloé.
17. juunil 2003 abiellus ta teist korda. Tema teine naine oli Amélie Labrande, kellega tal samuti lapsi ei ole. Ka see abielu lõppes lahutusega.
Kiviõli poolkoksimäed
pisi|Kiviõli uus mägi, 2010 pisi|Vana mägi, juuli 2005
Frédéric Beigbeder
Isiklikku
28. jaanuaril 2008 arreteeriti Beigbeder Pariisi VIII linnaosas, kui ta manustas ööklubi ukse ees auto kapotikaanelt kokaiini. Ta pidi veetma 48 tundi arestikambris ja läbima kuus nõustamisseanssi narkomaanide rehabilitatsioonikeskuses. Sellest vahejuhtumist sai ta inspiratsiooni autobiograafilise teose "Un roman français" kirjutamiseks.
Kiviõli poolkoksimäed
Kiviõli poolkoksimäed ehk Kiviõli tuhamäed on põlevkivi poolkoksi kuhjamisel tekkinud mäed Kiviõli loodeosas. Mägesid nimetatakse sageli ekslikult tuhamägedeks.
Vana poolkoksimäe absoluutne kõrgus on 138 meetrit ja uue mäe kõrgus on 135 meetrit.
Mäed on tekkinud Kiviõli ja Kohtla-Järve keemiatehase poolt põlevkiviõli tootmisel tekkinud poolkoksi ladustamisel.
Benue jõgi
Benue (inglise; prantsuse Bénoué) on jõgi Aafrika läänes. Jõgi algab Adamaoua mägismaalt. Ülemjooksul voolab mägijõena põhja. Seejärel laskub laia orgu, kus voolab rahulikult läände. Suubub vasakult Nigerisse.
Pikkus 1400 km. Suurim lisajõgi on Kébi.
Nikola Žigić
pisi Nikola Žigić (serbia keeles Никола Жигић; sündinud 25. septembril 1980 Bačka Topolas Vojvodinas) on Serbia jalgpallikoondise endine ründaja.
2007. aastal valiti ta Serbia aasta jalgpalluriks.
Koondisekarjäär
Žigić valiti kaks korda Serbia ja Montenegro parimaks mängijaks (2003, 2005). Hoolimata heast esinemisest liiga mängudes pääses ta rahvuskoondisse alles 2004. aastal.
Rahvuskoondises debüteeris Žigić 31. märtsil 2004, kui mängiti Norra meeskonnaga. Kokku mängis ta koondises 57 korda ja lõi 20 väravat.
Isiklikku
Nikola Žigić on 202 cm pikk ja kaalub 96 kg.
Sajaani-Šušenskoje hüdroelektrijaam
pisi|Sajaani-Šušenskoje hüdroelektrijaama vaade vaateplatvormilt pisi|Vaade hüdroelektrijaamale tammilt
40. aastad eKr
40. aastad eKr
Sajaani-Šušenskoje hüdroelektrijaam
Sajaani-Šušenskoje Pjotr Neporožni nimeline hüdroelektrijaam asub Jenissei jõel Venemaal Hakassias Sajanogorski lähedal, seismiliselt aktiivses piirkonnas.
40. aastad eKr
40. aastad eKr on aastad 50–41 eKr.
Sajaani-Šušenskoje hüdroelektrijaam
Sajaani-Šušenskoje hüdroelektrijaam oli Venemaa suurim elektrijaam ja maailmas energiatoodangult neljas hüdroelektrijaam, kuni see 2009. aasta augustis avarii tagajärjel seiskus. Pärast remonti pandi turbiin number 6 uuesti tööle 24. veebruaril 2010.
40. aastad eKr
Sajandid: 2. sajand eKr - 1. sajand eKr - 1. sajand
Sajaani-Šušenskoje hüdroelektrijaam
Jaama rajamine algas ametlikult 4. novembril 1961. Hüdroelektrijaama esimene turbiin hakkas täiskoormusega tööle 1978 ja 1988 oli hüdroelektrijaam põhiosas valminud. Jaamas töötas kümme РО-230/833-0-677 marki vertikaalturbiini 194-meetrise veesamba (umbes 19,4 atmosfääri) survel. Iga turbiini võimsus oli 640 MW. Jaama keskmine aastane elektrienergiatoodang oli 23 500 GWh. Jaama väljundpinge oli 500 kV. Peamised energiatarbijad olid ümbruskonna alumiiniumitehased.
40. aastad eKr
Kümnendid: 80. aastad eKr - 70. aastad eKr - 60. aastad eKr - 50. aastad eKr - '''40. aastad eKr''' - 30. aastad eKr - 20. aastad eKr - 10. aastad eKr - 0. aastad eKr - 0. aastad - 10. aastad
Sajaani-Šušenskoje hüdroelektrijaam
Hüdroelektrijaama tamm on eri andmetel 242–245 meetrit kõrge ja 1066–1074,4 meetrit pikk. Tammi laius on alusel 105,7 ja harjal 25 meetrit ning ta moodustab harjal 600-meetrise raadiusega segmendi, mille nurk on 102°. Tamm on projekteeritud taluma maavärinaid tugevusega kuni 8 palli ja on selle poolest kantud Guinnessi rekordite raamatusse. Tammi ehitamiseks kulus umbes 10 miljonit kuupmeetrit betooni. Umbes 30 miljoni tonnisest veesurvest 40% antakse tammi servade kaudu edasi looduslikele kaljudele, ülejäänu tasakaalustab tamm oma kaaluga. Tammi sees on eri kõrgustel 10 galeriid, millest alumised on imbvee ärajuhtimiseks, ülemised tammi seisukorra jälgimiseks. Loodud veehoidla on 621 km² suurune ja 31,3 km³ mahuga ning kannab nime Sajaani-Šušenskoje veehoidla ehk Sajaani meri. Jaamast allavoolu asub Majna hüdroelektrijaam, mille peaülesanne on Sajaani-Šušenskoje jaama veetarbe kõikumistest põhjustatud Jenissei vooluhulga muutuste vähendamine.
40. aastad eKr
Aastad: 50 eKr 49 eKr 48 eKr 47 eKr 46 eKr 45 eKr 44 eKr 43 eKr 42 eKr 41 eKr
Kiia – Vääna-Viti tee
Kiia – Vääna-Viti tee (registrinumber 11410) on kõrvalmaantee Harku ja Saue vallas. Tee pikkus on 13,6 km.
Sajaani-Šušenskoje hüdroelektrijaam
Jaama omanik on osaliselt riigile kuuluv ettevõte RusHydro, mille elektritoodangust andis jaam umbes 25%.
Kiia – Vääna-Viti tee
Tee saab alguse Tallinna–Paldiski maantee 19. kilomeetril Püha ja Kiia küla piiril. Tee kulgeb läbi Püha, Kiia, Vahi, Vääna, Vaila, Liikva, Viti ja Suurupi küla. Tee lõpeb Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee 17. kilomeetril Viti ja Suurupi küla piiril. Tee ületab kaht silda (Vahioja sild üle Pihuoja tee 3. kilomeetril, Vaila sild üle Vääna jõe tee 9. kilomeetril) ja kaheksat truupi. Teele jääb 10 bussipeatust: Kiia, Uuevälja, Vahiküla, Kruusaaugu, Vääna kool, Vääna, Vaila, Liikva, nimeta.
Sajaani-Šušenskoje hüdroelektrijaam
Tammi olukord
Eksperdid on mitu korda juhtinud tähelepanu elektrijaama tammi ohtlikule olukorrale. Tammi seisukord on suure surve all oleva vee filtratsiooni tõttu sedavõrd halvenenud, et ta ei pruugi enam taluda kevadiste suurvete, mis viimastel aastatel on olnud eriti suured, survet.
Kiia – Vääna-Viti tee
Teega ristub 6. kilomeetril Vääna – Keila-Joa tee ja 11. kilomeetril Liikva–Rannamõisa tee.
Kuni Vaila külani on tee mustkattega, edasi kuni Liikva–Rannamõisa teeni asfaltkattega, tee lõpuosa katte kohta andmed puuduvad. Tee klass on alates Liikva–Rannamõisa teest kuni lõpuni V, tee alguses andmed tee klassi kohta puuduvad. Kuni Vääna – Keila-Joa teeni on liiklussagedus 1000–3000 autot ööpäevas, edasi kuni Liikva–Rannamõisa teeni 500–1000 autot ööpäevas ning tee lõpuosas andmed liiklussageduse kohta puuduvad. Kiiruspiirangud on tee alguses ja Vääna – Keila-Joa teeristi piirkonnas (50 ja 70 km/h). Teevalgustus on Vääna – Keila-Joa teeristi piirkonnas.
Sajaani-Šušenskoje hüdroelektrijaam
Tammi olukord
Algselt nii gravitatsiooniliselt (60% koormusest) kui horisontaalselt (40% koormusest) kaarena ehitatud tammi vundamendi nõrgenemine ja deformatsioon on põhjustanud olukorra, kus tamm võtab enamuse survest vastu kaarena. Suurenenud horisontaalkoormus ületab tammi projekteeritud tugevusvaru ja tamm on seega purunemisohtlik. Purunemine tekitaks suuri üleujutusi, sealhulgas Krasnojarskis.
Tähelepanu on juhitud sellele, et turbiinid nr 1 ja 2 paigaldati 1978 ja 1979 ja on oma ressursi ammendanud. Turbiinid tootnud Leningradi tehase spetsialistid külastasid viimati elektrijaama 1993. aastal.
11. septembril 2009 tegi RusHydro avalduse tammi olukorra kohta. Selles teatati, et tamm ei ole ohtlikus seisus. Jutud tammi ebastabiilsusest ja nihkumisest polevat olnud õiged. Aastate jooksul olevat tammi deformeerumine ja nihked vähenenud, kuigi suurim, 141,5-millimeetrine nihe mõõdeti 2006. aastal lukustava nr 33 sektsiooni juures. Lubatud maksimaalseks nihkeks oli 145 millimeetrit. Samuti polevat oluliselt muutunud temperatuurivuuk tammi ja masinasaali vahel, mis on u 50 mm. Jutud tammi nõrkusest olevat olnud samuti alusetud, kuna tamm on projekteeritud 2,4-kordse tugevusvaruga.
1979. aasta avarii
23. mail 1979, kevadise suurvee ajal tungis vesi aeraatorite kaudu masinasaali ja uputas esimese töötava turbiini. Tamm ei olnud veel valmis ega suutnud suurvett tõkestada. Vee masinasaali tungimist püüti takistada jahukottidega, mida veeti kokku üle kogu Hakassia, kuid see ebaõnnestus. Palju jahukotte kanti allavoolu ja kohalikud elanikud püüdsid neid jõest välja. Seejärel püüti tammi metallsiibreid purustada kohale toodud tankide tulega, aga seegi ei andnud vajalikku tulemust.
Turbiin suudeti taaskäivitada 4. juulil.
1985. ja/või 1986. aasta avarii
Kevadine suurvesi (ülevool 4500 m³/s) lõhkus 80% ulatuses vee ülevoolukaevude betoonpõrandad. Purunesid 2 meetri paksused betoonplaadid ja kohati uhuti aluskaljud kuni 7 meetri sügavuselt ära.
Keeri-Karijärve looduskaitseala
pisi|[[Keeri järve idakallas.]] pisi|[[Karijärve-äärne puhkekoht.]] Keeri-Karijärve looduskaitseala asub Elva, Nõo, Puhja ja Tähtvere valla territooriumil.
Sajaani-Šušenskoje hüdroelektrijaam
1985. ja/või 1986. aasta avarii
Kevadine suurvesi purustas ülevoolukaevu põranda. Tammi vundamendi juures uhuti ära umbes 30 000 m³ pinnast ja konstruktsioone kuni 6 meetri sügavuselt.
1988. aasta avarii
Kevadine suurvesi (ülevool 4400 m³/s) lõhkus aprillis hiljuti remonditud ülevoolukaevu. Suuremate purustuste vältimiseks vähendati edaspidi vee taset veehoidlas 5 meetri võrra.
Keeri-Karijärve looduskaitseala
Kaitsealadel voolab Elva jõgi ning selle orundis asuvad Karijärv, Keeri järv, Asema järv ja Jõnni järv.
Sajaani-Šušenskoje hüdroelektrijaam
Eellugu
3. oktoobril andis Gostehnadzori juht Vladimir Kutin pressikonverentsi avarii põhjuste uurimise tulemuste kohta. Asutuse kodulehel oli kättesaadav vastav akt. Sellest selgub, et vahetult enne avariid, 17. augustil kell 1.30, oli Bratski hüdroelektrijaamas tulekahju, mis viis rivist välja piirkonna elektrisüsteemide juhtimise ja kommunikatsioonid. Tulekahju tagajärjel kadus elektrivõrgu ja elektrijaamade, kaasarvatud Sajaani-Šušenskoje hüdroelektrijaama, kaugjuhtimine. See sündmus ei olnud siiski avarii põhjuseks.
Keeri-Karijärve looduskaitseala
Suur osa kaitstavast territooriumist on lamminiidud, mis kujundavad piirkonna veerežiimi ning pakuvad lindudele elamis- ja toitumispaiku. Lindudest elutseb sealsetel aladel üliharuldane suur-konnakotkas, kaitsealustest liikidest elab ka merikotkas, kalakotkas ja väike-konnakotkas – kõik kuuluvad I kaitsekategooriasse. II kategooriasse kuuluvad valgeselg-kirjurähn ja kolmvarvas-rähn, III kategooriasse hallpea-rähn, musträhn, herilaseviu, händkakk, roo-loorkull, soo-loorkull, händkakk, väike-kärbsenäpp, laanepüü, mustviires, sookurg, täpikhuik, jõgitiir ja nõmmelõoke.
Kaitsealal on ka pärisaru- ja puisniite, kus kasvab mitut liiki käpalisi. Vanadest loodusmetsadest võib leida ka III kaitsekategooria liike – harilikku ungrukolda ja karukolda.
Sajaani-Šušenskoje hüdroelektrijaam
Eellugu
Aktist selgub, et probleemid avarii põhjustanud turbiiniga number 2 algasid õige pea päast selle käivitamist 1979. aastal. Aastatel 1980–1983 oli palju probleeme selle turbiini laagritega, tihenditega, samuti võlliga, mis koormuse all deformeerus ja vibreeris.
Suuremalt remonditi turbiiniaastatel 2000, 2005 ja 2009. Remondi käigus parandati tööratta väsimuspragusid ja kavitatsioonkahjustusi, laagreid jne. Turbiin oli lähenemas oma ametliku tööressursi piirile, milleks tehas oli määranud 30 aastat. Viimase remondi järgselt oli turbiini vibratsioon ja võlli loks tugilaagri kohal lähedal selle lubatud maksimaalsele väärtusele ja suurenes pidevalt. Juulis ületas see lubatud piirid ja jätkas kasvu kiirenevas tempos. 16.–17. augustiks oli vibratsioon mitu korda suurem teiste jaama turbiinide omast ja laagri loksumine vahetult enne avariid juba 0,84 millimeetrit.
Jaamas kasutatud turbiinide probleemiks on/oli kitsas efektiivne tööpiirkond. Turbiinidele oli lubatud töötada võimsuse vahemikes 0–265 megavatti (võimsusvahemik I) ja 570–640 megavatti (võimsusvahemik III). Esimene piirkond oli turbiini väikese kasuteguriga, teine, suure kasuteguriga režiim oli aga väga kitsas. Kolmas, 265–570 MW (võimsusvahemik II) režiim oli ülemineku piirkond, kus turbiini tööga kaasnes vee pulsatsioon ja hüdraulilised löögid. Võimsusvahemikus III ei olnud turbiinide töö soovitatav nagu ka >640MW alas (võimsusvahemik IV).
Avarii eelsel päeval toodi reservist välja turbiin number 2. 17. augusti ööl oli tema ülesandeks jaama väljundvõimsuse reguleerimine. Sellest tulenevalt muutus turbiini võimsus pidevalt ning see töötas sageli ebasoovitavas režiimis (võimsusvahemik II). Avarii ajal oli selle väljundvõimsus 475 MW ja veetarve 256 m3/s.
Peale remonti oli turbiini nr 2 vibratsioon märgatav kuid jäi allapoole lubatud norme. 16.–17. augusti öösel suurenes turbiini nr 2 vibratsioon tugevasti ja jaama personali poolt tehti mitmed katsed turbiini peatada. Muudeti selle võimsust, seda mitmel korral 600 MW kuni 100 MW vahemikus. Peatamiskatsete käigus tõukus turbiini rootor mingil põhjusel üles ja survestas turbiini kaant. 17. augusti hommikul, vahetult enne õnnetust oli turbiini number 2 juures umbes 50 inimest. Jaama direktor Nikolai Nevolkol ei viibinud jaamas, sest tal oli sünnipäev. Keegi kohalolnutest ei julgenud teha otsust edasise tegevuse suhtes turbiiniga nr 2.
Avarii
Video avariist
17. augustil 2009 umbes kell 8.15 kohaliku aja järgi toimus jaamas avarii. Kohalikud elanikud kuulsid tugevat kärgatust. Jaamas oli avarii ajal kuni paarsada inimest. Kell 4.42 Moskva aja järgi teatati, et purunesid 3. ja 4. veejuhe (ühe versiooni järgi transformaatori plahvatuse tulemusena), mille eel või tagajärjel purunesid eri andmetel masinasaali sein ja lagi ning masinasaali tungis vesi vooluhulgaga umbes 2000 m³/s. Õnnetuse ajal töötas 10 turbiinist 9 ja jaama võimsus oli 4400 MW.
Esialgne avarii toimus 2. turbiini juures. Kõlas tugev kärgatus. 80 poldiga kinnitatud olnud turbiinikaas lendas õhku ja 920 tonnise kaaluga rootor paiskus oma pesast välja. Seejärel paiskus ruumi veejuga. Jaama juhtpuldis vallandus häire ja jaama võimsus langes nulli. Kell 9.20 suudeti käsitsi sulgeda turbiinide pealevoolusiibrid. Umbes kolme tunni pärast suudeti käivitada avariitoide diiselgeneraatori abil ja kell 11.50 alustada tammi ülevoolusiibrite avamist. Siibrite avamine lõpetati kell 13.07.
Esmavaatluse järgi purunesid täielikult turbiinid 2, 7 ja 9. Tugevaid kahjustusi said turbiinid 1 ja 3. Kergeid kahjustusi said turbiinid 4 ja 5. Sisemisi kahjustusi said turbiinid 8 ja 10. Oluliste kahjustusteta jäi turbiin 6. Transformaatorid 1 ja 2 purunesid täielikult, transformaatorid 3, 4 ja 5 on rahuldavas seisukorras.
Teistel andmetel sai turbiin nr 2 kell 8.15 hüdraulilise löögi ja purunes. Kogu generaator kaaluga umbes 900 tonni paiskus oma pesast välja. Seejärel tungis vesi masinasaali. Tehase endise direktori sõnul võis põhjuseks olla turbiini rike. Tugevaid purustusi said turbiinid nr 7 ja 9. Hoone lagunedes kukkusid selle konstruktsioonid turbiinidele nr 3, 4 ja 5
Kõige väiksemaid kahjustusi sai õnnetuse ajal remondis olnud turbiin nr 6, mille taaskäivitamist lähiajal peeti võimalikuks.
Avarii ametlik põhjus tehti teatavaks 3. oktoobril pressikonverentsil, mille andis Gostehnadzori juht Vladimir Kutin.
Põhjus
Avarii uurimine näitas, et leitud 49-st (kokku oli neid turbiinil 80) turbiini kaane kinnituspoldist 41 omas metalli väsimuskahjustusi mille suurus 8 poldil ulatus 90%-ni poldi ristlõikest. Kuue poldi uurimine näitas, et õnnetuse momendil puudus neil mutter. Kõikide asjaolude põhjal jõuti järeldusele, et avarii põhjustas vibratsioonist tingitud turbiini kinnituspoltide väsimuspragunemine ja selle tagajärjel nende purunemine.
Turbiin 2 oli jaamas ainuke, millel kasutati uut elektrohüdraulilist pöörlemiskiiruse regulaatorit.
Meediakajastus
Meedias peeti avarii põhjuseks kas hüdraulilist lööki või transformaatori plahvatust. Terroriakt välistati. Ametlikult teatati esialgu vaid, et tegemist oli tehnilise põhjusega. Rostehnadzori teatel (28. augustil) oli ka hüdrauliline löök välistatud.
Endise Irkutskenergo direktori Viktor Bobrovski sõnul võis avarii põhjus olla oskamatu turbiini käivitamine või siis piirkonna hommikuse voolutarbe maksimumi tõttu tekkinud koormuse äkiline kasv turbiinile. Kõik oleks võinud lõppeda ilma ohvrite ja oluliste purustusteta kui oleks rakendunud jaama kaitsesüsteemid. Paraku ükski neist ei toiminud. Kuna vee pealevoolusiibrid automaatselt ei sulgunud, siis 2. turbiini purunemist tekkinud elektrikatkestuse järel koormuseta jäänud turbiinide pöörlemissagedus hakkas tühikäigul tõusma kuni nende purunemiseni. Bobrovski sõnul on kõige taga asjaolu, et piirkonna energiasüsteemist püütakse lõigata vaid maksimaalselt kasu, ning ei pöörata enam piisavalt tähelepanu nii seadmete kui töötajate olukorrale ja kompetentsusele.
Avarii tagajärjed
Jaama töö peatus.
Avarii tagajärjel hukkus 75 inimest.
Avarii tagajärjel tõusis Jenissei veetase allpool paisu kuni 0,5 m, mis põhjustas mitmes jõeäärses asulas paanikat. Tekkis ulatuslik õlireostus. Esialgsetel andmetel paiskus transformaatori plahvatuse tagajärjel jõkke umbes 20 tonni õli. Õlireostuse ja/või jõevoolu paaritunnise katkestuse tagajärjel hukkus piirkonna forellikasvatustes umbes 400 tonni forelle.
Päästeoperatsioonides osales tipphetkel ligi 2000 inimest ja 116 masinat.
Piirkonnas tekkis elektrienergia defitsiit, mis suudeti kiiresti kõrvaldada. Osaliselt seiskus töö 6 tehases, sealhulgas alumiiniumtehastes. Elektri puudujäägi katmiseks suurendati Bratski hüdroelektrijaamas võimsust 2400 megavatilt 3700 megavatini ja Krasnojarski hüdroelektrijaamas 2500–2700-lt MW-lt ligi 4000 MW-ni. Lisaks suurendati piirkonna soojuselektrijaamade võimsust ja katkestati plaanilised remonttööd piirkonna elektrijaamades.
Avarii järel viidi tamm ülevoolurežiimile veetaseme langusega veehoidlas 3–5 cm ööpäevas.
Venemaa erakorraliste olukordade ministri Sergei Šoigu sõnul oli tegemist suurima hüdroelektrijaamas toimunud katastroofiga maailmas.
Oletati, et jaama taastamisele võib kuluda aastaid ja taastamismaksumus võib olla mitukümmend miljardit rubla. Vähemalt 3 turbiini tuleb täielikult vahetada. Kuna jaam oli kindlustatud, siis eeldatavasti on otsene rahaline kahju minimaalne.
Seoses avariiga kiirendati Bogutšanskaja hüdroelektrijaama (u 3000 MW) ehitust Angara jõel, mille käivitamiseks saabusid Krasnojarskisse kolm 7,86 meetrise läbimõõduga turbiinitiivikut (valmistaja Leningradi metallitehas) ja 7 transformaatorit (valmistaja Zaporožtransformator).
Hakassias kuulutati 19. august leinapäevaks ja Abakanis tühistati 22. augustil toimuma pidanud linna aastapäeva tähistamine. 17.–28. augustiks kuulutati Hakassias välja erakorraline olukord.
Kalevi Kull
pisi|Kalevi Kull näituse "Lotmani koolkond tänapäeval" avamisel Tartu Ülikooli raamatukogus 28. veebruaril 2012 pisi|[[Silvi Salupere ja Kalevi Kull eestikeelse õpiku "Semiootika" esitlusel Tartu Ülikooli Kunstimuuseumis, 20. veebruar 2018]] pisi|Kalevi Kull (paremal) 2020. aastal Arvamusfestivali teadusalal (temast vasemal Rainis Haller ja Oliver Laas) Kalevi Kull (sündinud 12. augustil 1952 Tartus) on eesti bioloog ja semiootik.
Haridus
Lõpetas 1970 Tartu 5. Keskkooli ja 1975 Tartu Riikliku Ülikooli. Bioloogiakandidaadi väitekirja "Puu kasvu dünaamiline modelleerimine" kaitses ta 1987. aastal samuti Tartu Riiklikus Ülikoolis.
Teadustöö ja õppetöö
Ta on lugenud Tartu Ülikoolis teoreetilise bioloogia, matemaatilise modelleerimise, populatsioonibioloogia, biosemiootika, Eesti bioloogia ajaloo jmt kursusi, Eesti Põllumajandusülikoolis ökosemiootika ja evolutsiooni mehhanismide kursusi.
1996. aastal töötas külalisprofessorina Saksamaal Münsteri Ülikoolis.
Tema uurimisalad on teoreetiline bioloogia, ökofüsioloogia ja biosemiootika. Bioloogilise liigi teoorias põhjendanud biparentaalsuse osa liikide kujundajana, organismide kasvu teoorias käsitlenud kasvu piiravaid mehhanisme, taimekoosluste teoorias liikide kooseksisteerimise mehhanisme, biosemiootikas bioloogiliste märgisüsteemide tüpoloogiat ja biosemioosi modelleerimist.
Kull on avaldanud üle 100 teadustrükise ja aimeartikleid.
Kalevi Kull on olnud Eesti esimene teadaolev geriljaaednik.
Serbia ja Montenegro jalgpallikoondis
Serbia ja Montenegro jalgpallikoondis oli Serbia ja Montenegro rahvuskoondis jalgpallis.
Kalevi Kull
Tellingud
Artikkel "Scaffolding" tutvustab semiootiliste tellingute mõistet.
Serbia ja Montenegro jalgpallikoondis
Koondis on osalenud kahel korral MM-võistluste finaalturniiridel (1998 Jugoslaavia nime all ja 2006).
Koondise põhivormiks oli sinine särk, valged püksid, punased põlvikud, varuvormi moodustasid valge särk, sinised püksid, valged põlvikud.
Bălți
Bălți on linn Moldovas.
Serbia ja Montenegro jalgpallikoondis
Jalgpalliliit
Aadress: 35, Terazije, P.O. Box 263 YU-11000 Belgrad
Jüri Ojamaa
Jüri Ojamaa (16. juuni 1932 – 27. september 2017) oli eesti tõlkija ja toimetaja. Ojamaa on kasutanud pseudonüümi Jüri Aam.
Kalevi Kull
Tellingud
Semiootilised tellingud on olnud Hoffmeyeri tööde üks keskne mõiste ja teema, eriti pärast 2005. aastat. Seda mõistet kasutas juba Lev Võgotski ning hiljem arendasid seda Jerome Bruner, Andy Clark jt. Näiteks Clark (Supersizing the Mind: Embodiment, Action, and Cognitive Extension räägib keelest kui tellingutest. Hoffmeyer on teinud tähelepaneku, et tellingud selles mõttes on alati semiootilised tellingud, ning näidanud, et semiootilised tellingud on ametis kõigil semioosi tasanditel elu algusest saadik. Hoffmeyer on seda mõistet üldistanud ja palju näiteid toonud. Hoffmeyeri formuleeringuid on võimalik ja viljakas edasi arendada ning jõuda järeldusele, et semiootilised tellingud on semioosi üldine tulemus ja funktsioon. Semioosi kui aktiivse tähenduse otsimise ja tähendusloome protsessi tulemus on sageli see, et rajatakse suhteliselt stabiilsed või isegi päris tahked struktuurid, mis kuidagi mahutavad endasse semioosi leiud. Tellingud kanaliseerivad edasist käitumist. Nad on harjumuste raamistik. Tellingud on ka ehitis koodide kujundamiseks. Tellingud näevad välja peaaegu nagu kood, ka kood on alati semioosi saadus. Nad erinevad funktsiooni poolest. Kood on lihtsalt vastavus, tellingutel on alati abistav ja toetav ülesanne. Harjumus kui semioosi saadus on alati teatud määral õpetav. Semioos on õppimine, mis tekitab tellingud, kujundab harjumused, annab tulemuseks koodid. Tellingud, mis on semioosi saadus, kusjuures semioos toimub määramatus ühitamatuse olukorras, mida elu aina loob ja edasi kannab, on relatsiooniline poolstabiilne olukord. Tellingud võivad olla paljundatavad, kuid ei pruugi. Sellepärast on genoomi roll siin sekundaarne. Tellingud vähendavad vabadusastmeid. Semioosi tulemus on tellingute rajamine edasiseks semioosiks. Semioos on õppimine koostöös: see toimub siis, kui vähemalt kaks ühitamatut koodi kohtuvad ja on interaktsioomiks. Märgisuhet ei saa kujutledagi ilma tellinguteta. Tellingud on kommunikatsiooniprotsesside säilitamise ja kanaliseerimise viis. Hoffmeyer üldistab tellingute mõistet nii, et organismi kogu keha võib mõista tellingutena. Tellingud on õppimise tulemus. Semioos tekitab tellingud, mis toetavad semioosi.
Bălți
Varem eesti keeles tuntud venekeelse nime Beltsõ all. Moldaavia keeles kandis nime Бэлць.
Jüri Ojamaa
Ojamaa töötas aastatel 1957–1973 kirjastuses Eesti Raamat poliitilise kirjanduse toimetuse toimetajana, tõlkekirjanduse toimetuse juhatajana ja peatoimetaja asetäitjana. Aastail 1973–1983 oli Ojamaa Loomingu Raamatukogu toimetaja (toimetuse juht), seejärel kutseline tõlkija ning aastail 1986–1993 ajakirjade Vikerkaar ja Raduga vastutav sekretär.
Serbia ja Montenegro jalgpallikoondis
Jalgpalliliit
President: Tomislav Karadžić
Nele Ingerpuu
Nele Ingerpuu (sünninimi Nele Laasimer; sündinud 29. märtsil 1954) on eesti brüoloog (sammalde uurija).
Serbia ja Montenegro jalgpallikoondis
Jalgpalliliit
FIFA liige: 1919
Kalevi Kull
Katalüüs ja tellingud semioosis
Artikkel "Catalysis and Scaffolding in Semiosis" püüab leida semiootilise katalüüsi ja semiootiliste tellingute mõiste kohta semiootikas.
Jüri Ojamaa
Eesti Kirjanike Liidu liige aastast 1984. NLKP liige aastail 1965–1990.
Nele Ingerpuu
Hariduskäik
Ta lõpetas 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloog-botaanikuna ning kaitses 2002. aastal sealsamas doktorikraadi väitekirjaga "Bryophyte diversity and vascular plants" (juhendaja Meelis Pärtel).
Kalevi Kull
Katalüüs ja tellingud semioosis
Kenneth Cabell eristab keemilist katalüüsi (kui katalüsaator vähendab keemilise reaktsiooni aktivatsioonienergiat), ensümaatilist katalüüsi (kui katalüsaator on ensüüm), autokatalüüsi (kui protsess võimendab iseennast) ja semiootilist katalüüsi (kui katalüsaator on märgiprotsess).
Bălți
Bălți on suuruselt kolmas linn Moldovas Chișinău ja Tiraspoli järel.
Kalevi Kull
Katalüüs ja tellingud semioosis
Peaaegu ükski orgaaniline protsess ei saa toimuda ilma mõne elusolendi osaluseta. Peaaegu kõik organismide orgaanilised ühendid on biosfääri füüsikalis-keemilistes tingimustes keemiliselt inertsed. Surnud organismis, surnud rakus on lagunemine ökoloogiliselt mõistliku aja jooksul võimalik ainult ensüümide abiga, aga looduslikus ökosüsteemis on ainult need ensüümid, mida toodavad elusorganismid. Ilma eluta elementide ringe lakkaks. Elu on katalüütiliselt suletud (Stuart Kauffman, "From physics to semiotics"). Elu vajab elu, elu on enda ainus mediaator. Sebeoki teesi (eluprotsess on semioos) põhjal saab öelda: semioos on üldine katalüsaator. Sellest reeglist järeldub kolm reeglit. Esiteks Redi reegel omne vivum ex vivo, elu on alati elust, üldisel kujul omne signum ex signo (iga märk on märgist; Kaie Kotov ja Kalevi Kull, "Semiosphere is the relational biosphere"). Juri Lotman näeb sedasama suletust semiosfääri alusena. Teiseks, semioosi juurde kuuluvad tellingud ja semioos sõltub tellingutest (Jesper Hoffmeyer, "Semiotic scaffolding of living systems"). Kolmandaks, semioosisüsteemid on relatsioonilised süsteemid, nad sõltuvad märkidevahelisest katalüüsisuhtest. Semioos sõltub katalüsaatoritest, mis on ise semioosi saadused. Semioos on üldine katalüsaator, sest katalüsaatori kui semioosi saaduse saab semioosist lahutada ja teda saab sõltumatult käsitseda. Spetsiifilised katalüsaatorid (ensüümid ja ribosüümid) on elu puhul algusest peale kohustuslikud olnud (Thomas Cavalier-Smith, "The origin of cells: A symbiosis between genes, catalysts, and membranes"). Need on ainult elusrakkude eneste saadused. Ensüümide võrgustikust proteoomist sõltub geeniekspressiooni muster ja selle esitus. Katalüüs on elu ja semioosi jaoks tarvilik, kuid mitte piisav. Piisav ei ole ka autokatalüüs ega ensümaatiline katalüüs ega mõlemad koos. Semioosi tingimus on paljukoodilisus – mitme ühitamatu koodi kooseksisteerimine. Koodisuhe küll erineb mittesemiootilisest katalüüsisuhtest, kuid semiootilise katalüüsi ja katalüüsitava suhte suhe on koodisuhe.
Katalüüsist räägitakse mõnikord sotsiaalteadustes, kultuurisuhete vallas ja keeleteaduses, eriti õppimise puhul (Paul Thibault). Seda sõna on kasutanud semiootikas Louis Hjelmslev ja tema eeskujul Roland Barthes. Semiootilisest katalüüsist on rääkinud Jaan Valsiner ja tema kaastöölised. Enamasti ei ole tegu pelga metafooriga, vaid kasutatakse katalüüsi üldist definitsiooni, mis sisaldab katalüsaatori kaudset osalust protsessis ning protsessi võimendamist katalüsaatori poolt. Valsiner räägib katalüüsist psühholoogiliste protsesside tüpoloogias ning mainib Kurt Lewini terminit "konditsionaalgeneetilised määratlused". Valsiner ja tema kaastöölised pööravad tähelepanu katalüüsi järgmistele omadustele. Esiteks, tegu on kaudse põhjuslikkusega. Arengut ei saa modelleerida kontekstivabalt, mistõttu otsese põhjuslikkuse mõistetest ei piisa. Kontekstiga seotud põhjuslikkust võib nimetada katalüüsitud põhjuslikkuseks. Jutt on tingimustest, millel saab konkreetne põhjuslik seos aset leida ning ilma milleta põhjuslik protsess ei jõua tulemuseni. Katalüüsitud põhjuslikkuse mudeleid saab kasutada elussüsteemide uurimisel. Teiseks, katalüüs on reguleeriv. Märgid kui katalüsaatorid võivad inhibeerida või aktiveerida. Kolmandaks, kontekst töötab katalüsaatorite kaudu. Neljandaks, katalüsaatorid võivad protsesse vahendada nagu märgiprotsessides. Viiendaks, katalüüsisuhted võimaldavad luua puhtkvalitatiivse mudeli. Keemiline katalüüs lihtsalt muudab olemasolevate protsesside kiirust, aga peaaegu kõigi bioorgaaniliste protsesside puhul ei saa reaktsioon ilma ensüümita üldse toimudagi. Semiootilise katalüüsi roll on eeskätt kvalitatiivne.
Jüri Ojamaa
Tõlkija
Jüri Ojamaa on vahendanud peamiselt vene kirjandust, teiste seas Boriss Pasternaki, Juri Trifonovi, Mihhail Bulgakovi, Sergei Dovlatovi ja Ljudmila Ulitskaja loomingut. Varjunime Jüri Aam all on ta tõlkinud Andrei Bitovi raamatu "Lahkuv Monahhov" (Loomingu Raamatukogu, 1978).
Isiklikku
Jüri Ojamaa abikaasa oli Maarja Ojamaa, kes on töötanud kirjastuses Eesti Raamat toimetajana. Luuletaja Liisi Ojamaa oli nende tütar.
BMW 3. seeria (E21)
BMW E21 oli 3. seeria platvorm aastatel 1975 kuni 1983. Eelkäijaks oli BMW 2002 põlvkond ja järeltulijaks E30. E21 oli 2002 mudeli idee edasikandjaks olles heas mõttes juhile orienteeritud auto. Autot toodeti vaid 2-ukselise sedaanina, kokku 1 359 444 autot. Lisaks tootis kerefirma Baur 4 595 kabrioletti, mis olid BMW poolt autoriseeritud ja täieliku tehasegarantiiga.
Kalevi Kull
Evolutsioon, valik ja tellingud: semioos muudab omaenda ehitust
Artikkel "Evolution, Choice, and Scaffolding: Semiosis is Changing Its Own Building" visandab semiootilise evolutsioonimudeli.
Bălți
Linnast voolab läbi Dnestri parempoolne lisajõgi Răut.
Kalevi Kull
Evolutsioon, valik ja tellingud: semioos muudab omaenda ehitust
Bioloogilise evolutsiooni mudelid on enamasti ülelihtsustatud, sest sageli need ei võta arvesse tähendusloomeprotsesse, märgiprotsesse ehk semioose, mis on elu vältimatud aspektid. Elu evolutsiooni teooriasse tuleb lülitada ka käitumuslik valik, õppimine, tellingud ja vajadused kui elussüsteemide üldised tunnused. Artikkel püüab suhestada tellingute mõiste mitme fundamentaalse semiootilise mõistega ning kirjeldada selle eeltingimusi ja kohta evolutsioonis.
BMW 3. seeria (E21)
E21 esitleti esimest korda 1975. a juulis Müncheni olümpiastaadionil. Esimesteks mudeliteks olid kõik neljasilindriliste M10 mootoritega, saadaval olid 316 - 1573 cm3 Solex 32 karburaatoriga, 90 hj, hind 13600 DEMi (Saksa mark a), 318 - 1766 cm3 Solex 32 karburaatoriga 98 hj (14420 DEMi), 320 - 1990 cm3 Solex 32 karburaatoriga 109 hj (15330 DEMi) ja 320i - sama mootor Bosch K-Jetronic kütuse sissepritsega (125 hj), hinnaga 17400 DEMi. 318 ja 320 olid saadaval ka automaatkäigukastiga, mis lisas hinnale 1350 DEMi. Hiljem oli automaatkäigukast saadaval ka 316 ja 323i-l.
Kalevi Kull
Evolutsioon, valik ja tellingud: semioos muudab omaenda ehitust
Tellingute mõiste omistatakse tavaliselt Lev Võgotskile (seda terminit ta ei kasutanud); hiljem arendasid seda edasi Jerome Bruner jt. Näiteks Andy Clark (teoses "Supersizing the Mind: Embodiment, Action, and Cognitive Extension") räägib keelest kui tellingutest. Viimasel ajal on see mõiste saanud palju transdistsiplinaatset tähelepanu. Seda mõistet on rakendatud õppimise, tunnetuse, individuaalse ja kultuurilise arengu kohta. Ent enamasti ei ole see mõiste selgelt määratletud, sageli on seda kasutatud üsna metafoorselt. Asi on selles, et semiootilised mudelid ei ole selgelt formuleeritud või nende rakendusulatust pole piisavalt uuritud. Tähtsat tööd tellingute mõistega seoses semiootika ja bioloogiaga on teinud Jesper Hoffmeyer. Tema tööde põhjal võib järeldada, et tellingud sõna täpses mõttes on alati semiootilised tellingud ja semiootilised tellingud toimivad kõigil semioosi tasanditel alates elu tekkest. See on oluline panus kogu semiootikasse. Arvestades praegusi fundamentaalsete tähendusloome mudeleid rakkudest kuni robotsüsteemideni tundub võimalik mõned lähedased mõisted kokku sulatada, et leida tellingute mõistele optimaalne üldisusaste. Kull kasutab näiteks õppimise, teadmise ja otsustamise mõistet kõigil elu tasanditel, kuid eristab looduslikku valikut ja valikut ehk valimist: looduslik valik on looduslike protsesside integratsiooni passiivne tagajärg, mis ei saa tegutseda, otsustada ega valida.
Nele Ingerpuu
Töökäik
Ta töötas 1977–1978 Tallinna Botaanikaaias ning 1979–2002 Zooloogia ja Botaanika Instituudis. Aastail 2002–2006 töötas ta Tartu Ülikooli ökoloogia ja maateaduste instituudis teadurina, alates 2006. aastast on ta samas vanemteadur.
Kalevi Kull
Evolutsioon, valik ja tellingud: semioos muudab omaenda ehitust
Kohanemine (nagu ka õppimine) on teatud probleemidelahendamise saadus. Muidu ei oleks põhja, kuidas kohanemustel saaks olla otstarve, funktsioon. Puhas looduslik valik (juhuslike variantide replitseerimine) on lihtsalt võimendamismehhanism. Et tõlgendada seda katsetest ja eksitustest õppimisena, tuleb eeldada probleemi, mida lahendada püütakse. Replitseerumise tingimused ise probleemi ei tekita. Bioloogid jätavad adaptatsioonist või õppimisest rääkides tavaliselt märkamata organismide probleemolukorra, kuigi nad seda varjatult eeldavad. Asi on selles, et probleemolukord on raskesti formaliseeritav ja välisvaatlejale raskesti avastatav: probleem saab olla probleem ainult organismile endale. Väga sageli leiavad organismid lahenduse väga ruttu, nii et jääb mulje, nagu käitumine põhineks algoritmidel; see puudutab ka probleemisarnaseid olukordi, mida saab modelleerida arvutuslikena. Aga probleem on nõutuse, loogilise konflikti, ühitamatuse, vastuolu olukord, nii et see pole arvutuslik. Loogilise konflikti lahendamiseks on väga lihtsaid viise, näiteks: kasuta üht alternatiivsetest võimalustest, mitte teist. See ongi juba lahendus. Kuigi probleemi lahendamine on nii lihtne, on see teadmise allikas. See, mis ilmneb kohanemusena, on probleemi lahendamise staadiumist läbi tulnud. Ainult juhul, kui oli mitu alternatiivi ning pidi valima ja otsustama, toimub tõlgendamine, semioos. Puhas arvutus ei ole semioos, vaid teisendus reeglite järgi, aga probleemolukord on siis, kui pole kindel, millist reeglit rakendada, sest on mitu reaalset võimalust. Et muutus elussüsteemis oleks semiootiliselt adaptiivne (süsteem looks enda jaoks tähenduse, peab see tema jaoks mingi probleemi lahendama. Probleem peab olema reaalne, olema nõutukstegev olendi enda jaoks. Selleks peab tegu olema valikuolukorraga: korraga antud alternatiivid peavad olema ühitamatud. Probleemi saab lahendada ainult otsusega. Neodarvinismis eeldatakse, et organismide püüdlus on illusoorne, see on ainult vaatleja omistatud. Ent kui elussüsteem on silmitsi ühitamatusega, on see iseenesest intentsiooni allikas, ilma et mingit eesmärki oleks tarvis: ühitamatus nõuab ükskõik millist lahendust. Näiteks on orienteerumisrefleks. Üldiselt võib ühitamatust võtta organismi mis tahes vajaduse alusena. Probleemolukord üldiselt on olukord, kus käitumine peab olema määramatu ja valimine peab olema võimalik. See juhtub siis, kui omavahel seotud funktsionaalsed süsteemid osutuvad omavahel ühitamatuteks. Näiteks tajumused kahest meeleelundist käsivad samal täitevelundil vastandlikult käituda või tajumus käsib kaht täitevelundit, mis annavad vastandlikud tulemused. Näiteks rakk mitut liiki retseptoritega: üks hindab olukorda nii, et tuleb edasi liikuda, teine nii, et tuleb tagasi liikuda; metsas saab loom mööduda puust vasakult või paremalt; autojuht kohtab kaht liiklusmärki, mis käsivad vastandlikke tegevusi.