cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koonga vald
Pinnamood
Kõima–Koonga paelava laskub lõunas vähehaaval Lasma ja Kasse raba pinnale (20 m ü. m. p.), nagu vähehaaval sulades üksikuiks soosse kaduvaiks saarkühmadeks. Nii on lugu eriti Kuhu ja Kiisamaa küla kohal. Edela pool Nedremaa ja Kasse raba Kuhu ja Nätsi küla kohal kerkib maapind uuesti, moodustades pika selgekujulise loode–kagusuunalise seljaku, mis jätkub kagu pool, Audru kihelkonnas, Soeva–Võlla künnisena. Seal ei ole enam tegu lihtsa paepinna kumerusega, vaid seljak esineb selgesti kuhjatisena, koosnedes rändrahnudest, kruusast ja liivast. Kalli küla kohal olev laiem ja kõrgem seljaku osa kannab Kalli Pakamäe nime. Seljak on kaetud tihedalt rändrahnudega, kivimürakad lamavad üksteise lähedal. Seljak kerkib ligikaudu 20 m üle tasease ümbruse ja ta lagi on kõrgeimaks kohaks kogu vallas (40 m ü. m. p.)
Sopina Veltsa valla sisse ulatuvas valla loodeosas moodustavad maapinna jälle samad lamedad paesed kumerused, nagu nägime Kõima ja Koonga ümbruses. Ainult ulatuselt on nad seal hoopis vähemad. Leidub ka üksikuid panku, samuti kruusast koosnevaid kühmi, nagu Lõppe küla Antsikivi mägi.
Koonga oma lubjakivise aluspõhjaga on Kesk- ja Lõuna-Pärnumaast tublisti erineva ilmega. Aluspõhja kattev mullakiht on enamasti õhuke, kohati ainult mõne cm tüsedune, ja mitmes kohas (Urakülas, Kiburas, Kuresel) tuleb maapinnal nähtavale paljas paas. Seal on murrud, kust võetakse paasi ehitusteks ja lubjapõletamiseks. Viimast tehti eriti varemal ajal, nüüd on see soiku jäänud, kuna vallas metsa vahe ja põletamine läheks kalliks. Valla lõunaosas jääb paas vähehaaval üha tüsedamaks muutuva pinnakatte alla ja paljandeid seal enam ei esine. Sellepärast on ka lähemalt teadmata, millised paekihid moodustasid seal aluspõhja pealispinna. Põllud on seal kohati kruusased, kohati savised. Samuti peidab tüse pinnakate (liiv, savi ja turvas) soode ja rabade kohal aluspõhja.
Rändrahne on igal pool rohkesti. Riintali asundusele kuuluvad põllud on kohati nagu üle külvatud rändrahnudega, samuti Kalli Paka mäel ja Nätsi seljakul. Lasma soo serval lamab kivi kivi kõrval. Suurim rändrahn kogu vallas on Palu küla Suurekivi talu juures, umbes 3 m maapealse kõrgusega ja 19 m ümbermõõduga.
Veed
Pinna liiga tasane reljeef ja vähene kaldevus ei võimalda vee äravoolu, samuti takistab paene aluspõhi sademete teel kogunenud vee kiiret maa sisse imbumist. Selle kõige tagajärjeks on, et kevadel võib sõita paatidega küla vahel ja põldudel ja et kuni kesksuveni heina- ja karjamail seisab vesi suuremate loikudena, mida kohati kuumadel suvepäevadel kasutatakse suplemiseks. Suuremaid jõgesid valla piirkonda ei kuulu. Soodest saavad alguse ainult mõned jõekesed, mis suunduvad kahte peamist kallet mööda kas loodesse või kakku, Kasari või Audru jõe poole. Võringi mõisa alt Lasma soost algab kaevatud kraavina Lasma jõgi (Lasma soo magistraalkraav) ja suubub viimaks Mõisaküla jõe nime all Audru jõkke. Jõekese laius on 3,5 m, vee sügavus 1/2 m ümber. Jõepind on sile, vool väga aeglane, kaldad madalad, turbased. Valla piirides on jõge (kraavi) umbes 10 km. – Teine jõeke on Põdra jõgi, mis saab alguse Kasse rabast. Jõgi jookseb läbi Riintali asunduse, väljaspool Koonga valla piire on jõekest süvendatud ja kuni Audru jõeni välja juhitud, kus teda kutsutakse Malda jõeks. Jõe laius Koonga maantee kohal on 3,5 m, seal on ka kaldad madalad, soised, veejooks aeglane. Riintali asunduse kohal on laius 6 m, kaldad kõrged, kuivad. Vett on jõesängis ainult 1/4 m võrra. Valla edelaserval valguvad paar väikest ojakest Nätsi rabast alates läände, Tõstamaa jõkke.
Ainsaks seisveekoguks on Nätsi rabas väike Nedremaa järvik. See on umbjärv, ilma sisse- ja väljavooluta. Järve pikkus on põhjast lõunasse 0,6 km, suurim laius 0,4 km. Järve idakallas on sopiline ja kääruline ning laineist kulutatav, lääne pool aga kasvab järv vähehaaval umbe, roog ulatub juba peaaegu poolde järve. Vesi on järves tumepruun, turbane. Järv on kalavaene, leidub vaid harvu ahvenaid.
Allikaid on rohkesti, eriti paekünniste ja lavade astangulistes nõlvades. Mõned neist on veerikkad ainult kevaditi, kuna kesksuvel ära kuivavad, nagu Tamme külas Keldri talu karjamaal ja Järvesoo serval. Suuremad allikad on Hõbeda külas. Kõima mõisa lähedal on Töötsi (Täitsi) allikas, tuntud silmaallikana. Vanasti olla siia kaugelt käidud abi otsimas ja allikast on alles hiljuti leitud abiotsijate ohvrirahu. Praegugi on rahval usk vee ravivasse mõjusse. Allikas on eriti veerohke. Aastate eest on Töötsi allika ja Hõbeda allika vesi kokku juhtinud ja sellest moodustanud ojal on töötanud vesiveski. Suur veerikas allikas on ka Kurese küla keskel.
Taimkate. Koonga vallas on ulatuslikud rabad koondunud eriti lõunapoolsesse ossa. Põhjas ja läänes neist on madalamail kohtadel l puisniidud ja lodud, mis kuuluvad lubjarikaste hulka, sest kogu valla ala asub rühkmuldade piirkonnas. Kohati on paeklibudest ja paepankadest koosnev pinnas kaetud ainult mõne sentimeetri paksuse mullakihiga. Nendes kohtades valitsevad lupjaarmastavad loopealse taimed. Metsad on Koongas vähese ulatusega.
Rabadest on tähtsamad valla lõunaosas Nätsi, Nedremaa ja Kasse raba ning Lasma soo; idaosas Kõima soo ja läänes Roodu raba. Need rabad on erandina (Scirpus caespitosus) rabad. Neis on ülekaalus suuremalt osalt tasased kaetud alad. Kanarbikuga mättaid on vähem ja needki õige madalad ning lamdad. Kanarbikuga koos esineb pillutatult vaevakask, peale selle ohtralt ümaralehist huulheina (Drosera rotundifolia), pikalehelist huulheina (D. anglica), jõhvikat, harvemini sookailu. Samblikutest kasvavad mättail sageli põdrasamblikud (Cladina silvatica, Cladina rangiferina, C. alpestris), islandi käokõrv. Lohkudes kasvavad rabakas (Scheuchzeria palustris), mudatarn (Carex limosa), valge nokkhein (Rhynchospora alba), küüvits (Andromeda polifolia); ühe lauka kaldal Nätsi rabas Karjamaalt edelas ka hanevits (Lyonia calyculata). Sealt on ka leitud Eestis haruldast arktilist sammalt Splachnaceae sugukonnast – Haplodon Wormskjöldii. Peaaegu kõigil nimetatud rabadel esinevad kääbusmännid. Erandiks on ainult Kasse raba, kus neid asendavad kääbuskased.
Seal, kus rabad kokku puutuvad rohtsoodega, ilmub teistele taimedele harilikult veel lisaks porss (Myrica gale), nii näiteks Põhara küla ja Lasma raba vahel. Lodudest on huvitavam hiigla Järvesoo lodu, mis ümbritseb maalinna. Selles lodus esineb hulgaliselt Eestis muidu haruldane hiilakas (Liparis Loeselii).
Puisniidud kuuluvad, nagu juba eelpool tähendatud, lubjarikaste hulka. Palatu ja Kalli vahel on nad hästi välja kujunenud. Puudest on tähtsam kask, tema kõrval kuusk, sarapuu, lepp, tamm, pärn. Rohttaimedest valitsevad: harilik tarn (Carex Goodenoughii), hirsstarn (C. panicea), kullerkupp, angerpist, pääsusilm, harilik härghein (Melampyrum nemorosum) ja madal mustjuur (Scorzonera humilis); peale nende veel maarjahein, kandiline naistepuna (Hypericum quandrangulum), ümarlehine uibuleht (Pyrola rotundifolia), kuldvits (Solidago virgaurea), veishein (Hypochoeris maculata), kare seanupp (Leontodon hispidus) jt. Kohati on mets harvendatud puisniiduks. Neil puhkudel leidub peale loetletud taimede veel longus helmikat (Melica nutans), tupptarna (Carex vaginata), leselehte, piibelehte, sinilille, tedremaranat (Potentilla erecta), kevadist seahernest, laanelille (Trientalis europaea), aas-härgheina (Melampyrum pratense), kassikäppa jne. Ka kasvab neil puisniitudel hall käpp (Orchis militars) ja jumalakäpp (Orchis masculata).
Niisketel lubjarikastel puisniitudel esineb lemmelille (Tofieldia calcylata), siberi võhumõõka (Iris sibirica), kärbesõit (Ophrys muscifera), harilik mustnuppu (Sanguisorba officinalis), põõsaste hulgas aga õige ohtralt portsmarja (Lonicera coerulea). Tarnadest on sagedased Carex dioeca, C. Davalliana, C. Goodenough, C. panicea, C. Hornchuchiana, C. lepidocarpa.
Mets on Koongas üldiselt vähese tähtsusega, kuid mainimist väärib lehtmets Kõima mõisast läänes. Selles metsas on mõõduandvaiks puudeks tamm, haab, kask, saar. Põõsaist on eriti tähtis sarapuu – temaga koos esineb rohkesti magedat sõstart, pihlakat, paakspuud, koerõispuud, kuslapuud. Rohttaimedest kasvab maarjahein, kastehein (Agrostis vulgaris), lubikas (Sesieria coerulea), tarnadest Carex glausa, C. digitata, C. ornithopoda, karvane piiphein (Luzula pilosa), leseleht, piibeleht, ussilakk (Paris guadrifolius), munalehine käopõll (Listera ovala), peajuur (Neottia nidus avis), hapuoblikas, suureõiene tähthein (Stellaria holostea), võsalill (Moehringia trinervia) võsaülane, sinilill, kuldtulikas (Ranunculus auricomus), metstulikas (R. cassubicus), mitmeõieline tulikas (R. polyanthemus), kibe tulikas, teravasälguline kortsleht (Alchemilla acutangula), angerpist, lillakas, maasikas, ojamõõl, magus hundihammas (Astragalus glycyphyllus), aed-hiirehernes (Vicia sepium), aas-seahernes (Lathyrus pratendis), kevadine seahernes (L. vernus), mets-kurereha (Geranium silvaticum), kandiline naistepuna (Hypericum quadrangulum), imekannike, naat, ümarlehine uibuleht, nurmenukk, mägimünt (Calamintha clinopodium), harilik puna (Origanum vulgare), koorike (Veronica officinalis), külmamailane (Veronica camaedrys), päris härghein, aas-härghein (Melampyrum prantense), värv-varjulill (Asperula tinctoria), värv-madar (Galium boreale), pehme madar (G. mollugo), Peetri piibeleht (Succisa pratensis), kurekatel, kuldvits, varretu ohakas, soo-koertubak, kilpjalg (Pteridium aquilinum) jt. Peale loetletud taimede olgu nimetatud metsülase (Anemone silvestris) ja metsputke (Sanicula europaea) esinemine. Metsa idapoolsemas osas ilmnevad paeplaadid otse nähtavale. Ühtlasi omavad tugevat ülekaalu kaltsifiitsed taimed, nagu kare hanerohi (Arabis hirsuta), verev kurereha (Geranium sanguineum), kuldkann (Helianthemum chamaecisius), nõmmmünt (Calamintha acinos), varretu ohakas (Cirsium acaule). Pind on seega soodus tüüpilistele lootaimedele, kuid siiski on seal tamm tugev puu – kuni 10 meetrit ja ka üle selle kõrge.
Tõelist lootaimkonda leidub Koongas mitmel pool. Olgu näitena toodud Järveküla ja Pikavere vaheline loopealne. Kadakas paistab seal võrdlemisi suurtel aladel ainuvalitsejana silma. Põõsaste vahel kasvab teistega koos ka nõmmoravasaba (Phleum Bocmeri Wibel), nõmmekaer (Avena pubecsens), lapik nurmikas (Poacompressa), mugultulikas (Ranunculus bulbosus), kolmesõrmene kivirikk (Saxifraga tridactylites), angerpist, muulukas, harilik koldrohi (Anthyllis vulneraria), kuldkann ( Helianthemum chamaecistus), nõmmemünt (Calamintha acinos), kassisaba (Veronica spicata L.), värv-varjulill (Asperula tinctoria L.), varretu ohakas, kuu-võtmehein (Botrychium lunaria (L.)SW.), habras põisjalg (Cystopteris fragillis). Sammaldest on harilikud Thuidium abietinum, Ditrichum flexicaule, Tortella tortuosa.
Maastik
Maastikuliselt eralduvad kõva paese pinnaga kumerused järsult lohkudes levivaist soodest ja rabadest. Kõrgemale paepinnale on koondunud asulastik ja kultuurmaistu, mis paepinna ebatasasuse tõttu ei ulatu küll pideva lagendikuna, vaid valib kõrgemaid või tüsedama pinnakattega laike. Lohkudes levivad niisked niidud ja võsastikud, sageli vaheldumisi veeloikudega. Eriti õhukese või puuduva mullakihiga paesed kõrgendikud ja pangased on kidurate kadakaste karjamaade all.
Selle vastandina levivad lagedate või osalt kiduraid mände ja kaski kasvatavate tasandikena lõpmatud sood ja rabad, millest kohati kerkivad esile üksikud soosaared puusalkade, põllulappide ja eraktaludega.
Prenool
thumb|Prenooli struktuurvalem thumb|Prenool Prenool ehk 3-metüül-2-buteen-1-ool ehk 3,3-dimetüülallüülalkohol on allüülne alkohol, mille keemiline valem on (CH3)2C=CHCH2OH.
Koonga vald
Ajalugu
Liivimaa kroonika ja teiste varajaste kirjalike allikate andmete kohaselt oli Läänemaal seitse kihelkonda. Lõunaosa kandvaks kihelkonnaks oli Soontagana (Sontagana). Selle tuumiku moodustas hilisema Mihkli kihelkonna ala, ent see hõlmas nähtavasti ka valdavat osa pärastisest Audru kihelkonnast. Kuivõrd Henriku Liivimaa kroonikas märgitakse, et muistne Soontagana oli mereäärset teed pidi lõunast tulles esimene kihelkond, siis tuleb arvata, et selle valdused algasid otse Pärnu juurest. Võib arvata, et vana sadama- ja kaubitsemiskoht Pärnu ja Sauga jõe suudmete vahel kuulus selle järgi Soontaganale.
Prenool
Prenool on vees lahustumatu, kuid enamikus orgaanilistes lahustites lahustuv õlijas värvitu vedelik, mille keemistemperatuur on 140 ºC.
Koonga vald
Ajalugu
Koonga vald moodustati 1991. aasta 12. detsembril.
Prenool
Prenool on paljude looduslike isoprenoidsete alkoholide (geraniool, farnesool), terpeenide ja steroidide struktuuris esinev lüli ("ehituskivi"). Prenooli polümeriseeritakse dehüdratiseerimisreaktsioonide abil. Sealjuures tekivad molekuli isopenteenile vastavad lülid, kusjuures ahela lõpetab hüdroksüülrühm. Niimoodi saadavad polümeerid, mida nimetatakse polüprenoolideks, võivad sisaldada kuni sada isopenteenlüli. Need isoprenoidalkoholid on tähtsad proteiinide, karotenoidide, A-, E- ja K-vitamiini, samuti kolesterooli tekkimisel. Kolesterooli koosseisus on 6 isopropeenrühma.
Prenoolil on puuviljalõhn, mistõttu teda kasutatakse parfümeerias.
Prenool, geraniool, farnesool ja geranüülgeraniool klassifitseeritakse kui prenoolid.
Ivars Kalniņš
Ivars Kalniņš (sündinud 1. augustil 1948 Riias) on läti filmi- ja teatrinäitleja.
Kalniņš on mänginud muu hulgas telesarjas "TASS on volitatud teatama" (1984) ning filmides "Silva" (1981), "Valge tants" (1981), "Ärge tulistage valgeid luiki" (1984) ja "Don Juani seiklused" (1985).
Space Shuttle
pisi|[[Kosmosesüstik Discovery startimas missioonile STS-120 (2007)]] pisi|Space Shuttle'i programmi embleem pisi|Kosmosesüstik Atlantis stardiplatvormil pisi|Kosmosesüstiklennuki kabiin, juhtpaneel
Space Shuttle oli osaliselt taaskasutatav kanderaketisüsteem, mida kasutas Space Shuttle'i programmi raames NASA. Selle peamised komponendid olid kosmosesüstik (inglise keeles Orbiter), kolm põhimootorit, välispaak ja kaks tahkekütuskiirendit.
Esimese lennu kosmosesse tegi Space Shuttle 12. aprillil 1981, plaanipärased lennud algasid 1982. aastal. Kosmosesüstikute pardal sooritati teaduskatseid, nendega varustati ISS-i ning viidi orbiidile hulk satelliite ja kosmosesonde, sealhulgas Hubble'i kosmoseteleskoop. Hiljem kasutati Space Shuttle'it korduvalt kosmoseteleskoobi kosmoses parandamiseks ja täiustamiseks.
Kosmosesüstikuid ehitati algselt viis. Esimene kosmosesüstik, Enterprise, oli mõeldud katselendudeks ja polnud plaanitud kosmosesse minema. Järgmised neli süstikut – Columbia, Challenger, Discovery ja Atlantis – ehitati kosmosemissioonideks kuni kaheksa astronaudiga pardal. Neljast süstikust kaks, Challenger ja Columbia, hävisid 1986. ja 2003. aasta katastroofides, milles hukkus kokku 14 astronauti. 1991. aastal ehitati Challengeri asenduseks kuues kosmosesüstik Endeavour. Viimased süstikud eemaldati kasutusest aastal 2011, ning Space Shuttle'i viimaseks missiooniks jäi kosmosesüstiku Atlantis lend STS-135, mis toimus 8. juulist 21. juulini 2011.
Ajalugu
Space Shuttle'i ehitamise kavanditele hakati mõtlema varsti pärast Apollo programmi lõpetamist. Kuna Apollo programm oli osutunud majanduslikult kulukaks, võeti vastu otsus teha algust korduvkasutusega kosmoselennuvahendi loomisega, mis avaks tee massiliste kosmoslendude säästlikule korraldamisele. Ühe kavandina pakuti ka välja Wernher von Brauni loodud kuuraketi Saturn V esimesel astmel baseeruv korduvkasutatav kosmosesõiduk, mida esmakordselt nimetati Shuttle'iks ('süstik').
17 aastat pärast Challenger katastroofi kaotas NASA Columbia, mis purunes 1. veebruaril 2003 Maa atmosfääri sisenemisel, kui pöördus tagasi oma 28. lennult. Õnnetuse uurimisel selgus, et stardi ajal oli välise kütusepaagi küljest eraldunud isolatsioonitükk löönud süstiku kuumuskilpi augu. See põhjustas atmosfääri sisenemisel vigastatud koha ülekuumenemise, kuni süstik süttis, kaotas juhitavuse ja purunes.
Kirjeldus
Space Shuttle koosnes kolmest osast: süstiklennukist, välimisest kütusepaagist ja kahest tahkekütus-stardikiirendist. Kogu kanderaketisüsteemi pikkus oli 56,14 m ja suurim laius 23,79 m. Stardivalmis Space Shuttle kaalus umbes 2050 tonni ja võis Maa orbiidile viia 27 500 kilogrammi kasulikku lasti. Kasulik last paiknes süstiklennuki lastiruumis, mis oli 18,3 meetrit pikk ja 4,6 meetrit lai. Orbiidile jõudnult aitas lasti välja tõsta spetsiaalne Canadarmi robotkäsi, mis asus kokkupanduna lastiruumis.
Välimine kütusepaak
pisi|Kosmosesüstiku välispaak teel koostehalli Välispaak oli Space Shuttle'i kõige suurem komponent. Paak oli 47 m pikk ja 8,38 meetrit lai, selle kogukaal oli 757 tonni ja ruumala (maht) 2025 m³. Välispaak sisaldas veeldatud hapnikku ja veeldatud vesinikku. Paagi suurusest hoolimata oli selle tühikaal kõigest 27 tonni, sest need valmistati kergmetallide alumiiniumi ja liitiumi sulamist. Isolatsioonimaterjalina kasutati välispaagis vahtplasti. Isolatsioon oli vajalik, et ülikülm (−252 °C) veeldatud vesinik paagi õhukese metallkesta seina rabedaks ei muudaks ega lõhki ei paisutaks. Välispaak oli Space Shuttle'i ainuke komponent, mida ei saanud taaskasutada.
Süstiklaev
pisi|Discovery lähenemas ISSile Süstiklaevu ehitas NASA kuus, millest üks ei käinud kunagi kosmoses. Ehitusjärjekorras olid need:
Süstiklennuk oli orbiidil 37,24 meetri pikkune ja 117-tonnise kogumassiga kosmoselaev, mille tiivaulatus oli 23,79 m. Kosmosesüstiku kriitilisemad alad oli kaetud mitme tolli paksuste kuumakindlate boorsilikaatkihti kandvate amorfse-kristallilise struktuuriga polüstüroolvahttermoplastplaatidega, mis kaitsesid süstiklennuki ninaosa, korpuse ja deltatiiva esiservi kuumuse eest atmosfääri sisenemisel. Pärast Columbia katastroofi oli astronautidel pärast Maa orbiidile jõudmist kuumuskilbi kontrollimine kohustuslik.
Lisalast koos meeskonna hädavajalike tarvetega asus süstiklennuki teki alusel vahetekil, kus astronaudid said orbiidil olles tegeleda katsetega ja seal ka magada. Süstikust said astronaudid orbiidil olles väljuda õhuluku kaudu, mis avanes vahesektsiooni kaudu kosmosesse. Süstiku lastiruumis asus peale lasti ka robotkäsi, mis kujutas endast umbes 400 kg raskust kraananoolt. Sellega sai lastiruumis olevad seadmed ja satelliidid välja tõsta ja orbiidile paigutada või ka orbiidil oleva objekti kinni haarata ja süstiku lastiruumi paigutada.
Enne starti
pisi|Stardiplatvormil kosmosesüstiku pealtvaade Kosmosesüstikud startisid Kennedy kosmosekeskusest, stardiplatvormilt 39A või 39B. Süstik monteeriti kokku suures koostehallis ja toimetati püstises asendis liikuva stardialusega 4,83 km kaugusele stardipaigale. Enne lõpliku stardiloa andmist jälgiti ilmateateid, sest stardi ajal pidi ilm hea olema ja 10 meremiili raadiuses ei tohtinud olla äikest. Lisaks pidi ilm olema hea vähemalt ühel varulennuväljal, kuhu süstik oleks vajadusel saanu hädamaanduda. Loa saamisele järgnes välimise kütusepaagi täitmine ja astronautide stardivalmistumine.
Start
pisi|300px|Atlantis startimas oma eelviimasele missioonile 16 sekundit enne starti lülitati sisse stardiplatvormi helisummutussüsteem (SPS), mis kaitses süstikut akustilise energia ja leekide eest. 6 sekundit enne starti käivitusid süstiku kolm põhimootorit, mis moodustasid tõukejõust 71%. Peamootorid pidid saavutama 90% oma võimsusest kõigest kolme sekundiga, sest vastasel korral oleks arvuti stardi automaatselt katkestanud ja tahkekütuskiirendid poleks käivitunud. Plaanipärase stardi ajal käivitusid kolm sekundit pärast starti kiirendid ja süstik alustas tõusu kosmosesse. Varsti pärast starti alustas süstik kombineeritud pööramismanöövrit püsttelje suhtes, et jätkata tõusu orbiidile.
Mootorid drosseldati 30–50 sekundit pärast starti 72-protsendise võimsuse peale, et vähendada maksimaalse aerodünaamilise rõhu (tuntud kui max Q) ajal tekkivaid pingeid. Kui seda poleks tehtud, oleks süstik max Q ajal purunenud. Kui lennujuhid said telemeetria kaudu kinnituse, et aerodünaamiline rõhk jääb lubatu piiresse, lülitati mootorid uuesti täisvõimsusele. Stardikiirendite tööiga oli kaks minutit ja need eraldusid umbes 44 km kõrgusel. Inertsist sööstsid kiirendid kuni 64–65 km kõrgusele, enne kui hakkasid tagasi langema. Kiirendid langesid umbes viie minuti jooksul kolme langevarju abil Atlandi ookeani, kust need üles korjati. Väliskütusepaak jäi süstiku külge kaheksaks minutiks. Umbes 90 km kõrgusel eraldus paak pärast süstiku rakettmootorite väljalülitamist ja põles Maa atmosfääri tihedamatesse kihtidesse sisenemisel ära. Pärast seda käivitusid süstiku orbitaalse manööverdussüsteemi mootorid, mis kiirendasid kosmoselaeva esimese kosmilise kiiruseni.
Maandumine
pisi|300px|Kosmosesüstiku Atlantis viimane atmosfääri sisenemine nähtuna ISSist Pärast missiooni lõppu hakati süstikut maandumiseks ette valmistama. Laskumist alustati umbes 122 km kõrguselt ja maandumiskohast 8000 km kauguselt. Süstiku laskumist juhtis arvuti, aga vajadusel said piloot ja komandör juhtimise üle võtta, mida astronaudid tavaliselt maandumise viimases faasis tegidki. Enne atmosfääri sisenemist, keerati süstik orbiidi lennusuunal 180° ümber ja käivitati kolmeks minutiks kaks orbitaalse manööverdussüsteemi mootorit, et süstiku kiirust vähendada. Enne atmosfääri sisenemist pöörati süstiku ninaosa 44 väiksema abimootori koostöös jälle lennusuunda. Atmosfääri sisenedes tõusis süstiku soojuskilbi väliskatte temperatuur suure kiiruse ja õhuhõõrdumise tõttu väga kõrgele, mistõttu oli kuumuskaitsekilpi korrasolek tähtis. Auk kuumuskaitsekilbis tähendanuks süstiku kindlat hävimist. Umbes 50 km kõrgusel langes kiirus sedavõrd väikeseks, et hõõrdumisest tingitud õhu hõõgumine süstiku ümber lõppes ja astronaudid said juhtimise üle võtta. Pärast seda toimus ka süstiku manööver, kus süstiku korpuse kohtumisnurk seati lauglemisasendile vajalikuks. Umbes kilomeetri kaugusel maandumisrajast alustati kolm sekundit kestvat rakettpidurdust, millest järgmine etapp oli teliku väljalaskmine. Süstik maandus nagu laugur, mootoreid kasutamata. Maandumisrajal oli süstiku pidurdamisel abiks eriline pidurduslangevari, mis avanes, kui ninateliku ratas vastu maandumisrada puutus. Pärast peatumist oodati paar minutit, et lasta süstiku kerel jahtuda ja otsida märke võimalikust kütuselekkest. Seejärel võis meeskond väljuda.
Roobaka
Roobaka on Saaremaal Saaremaa vallas asuv küla.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Jüri Liim
Jüri Liim (sündinud 9. novembril 1940) on endine Eesti poliitik, ajakirjanik ja sportlane.
Space Shuttle
Orbitaallennud
Space Shuttle'i programmi raames toimus aastatel 1981–2011 135 missiooni. Missioonidel osales 355 inimest 16 riigist. Programmi ajal hävis katastroofides kaks süstikut ja hukkus 14 astronauti.
Jüri Liim
Teda on autasustatud 2002. aastal Riigivapi V klassi ja 2006. aastal III klassi teenetemärgiga.
Space Shuttle
Orbitaallennud
Seoses süstikute vanuse ja kogu programmi kalliduse tõttu oli NASA-l plaan Space Shuttle'i stardid juba 2010. aastaks lõpetada. 9. märtsil 2011 maandus oma viimaselt lennult tagasi pöördunud Discovery. 1. juunil 2011 maandus viimaselt lennult saabunud Endeavour. Süstik Atlantis tegi oma viimase lennu juulis 2011. 21. juulil 2011 maandus Atlantis Kennedy kosmosekeskuses, märkides Space Shuttle'i programmi lõppu.
Jüri Liim
Mais 2006 rääkis Liim Kanal 2 uudistesaatele "Reporter" ja TV3 jutusaates "Kahvel", et kavatseb pronkssõduri monumendi õhku lasta, kui seda Tõnismäelt ära ei viida. Liim väitis end teadvat, kust saada lõhkeainet, ning ka seda, kuhu on vaja lõhkeaine paigutada, sest ta olevat "kuju selle pilguga juba üle vaadanud". Septembris 2006 otsustas Harju maakohus, et pronkssõduri õhkimise ähvardus oli avaliku korra raske rikkumine ning määras Liimile karistuseks 25 300 krooni suuruse rahatrahvi. Liim kaebas kohtuotsuse edasi ning mais 2007 mõistis Riigikohus Liimi lõplikult õigeks. Riigikohtu otsuse kohaselt puudus kuriteokoosseis, sest tegelikult Liim pronkssõdurit õhku lasta ei plaaninud. Enne lõplikku õigeksmõistvat kohtuotsust oli Eesti valitsus ise pronkssõduri senisest asukohast ära viinud.
Roobaka
Küla nimi
Aga küla asub endisel eestirootslaste asualal, mistõttu saab lähtuda ka rootsi keelest. Võrrelda saab eestirootsi kohanimega Röback ja Soomes Pohjanmaal, millega Saaremaa kohanimedel on ühisjooni, olevat kohanime Råbacka. Rå tähendab rootsi keeles metskitse ja bäck oja ning Rootsis leidubki kohanime Råbäck. Nime tagaosa võib tulla ka eestirootsi sõnast bakk 'küngas', mis esineb Saare- ja Hiiumaal muudeski kohanimedes.
Enn-Arno Sillari
Enn-Arno Sillari (sündinud 4. märtsil 1944 Tallinnas) on eesti ettevõtja ja endine Nõukogude Liidu parteitegelane.
Roobaka
Küla nimi
Pole välistatud, et küla nimi on siirik Soomest või Rootsist.
Enn-Arno Sillari
Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu juhataja 18. maist 1989 kuni 18. märtsini 1990.
Space Shuttle
Tulevikuvisioonid
Algselt plaaniti kosmosesüstikud asendada süstikute II põlvkonnaga. Samuti plaaniti kosmosesüstikute missioonidel kasutada erarahastust, ent neist plaanidest ei tulnud midagi välja. Samuti ei õnnestunud ka Constellationi programm, mis tühistati 2010.
Enn-Arno Sillari
Ta oli 25. märtsist 1990 kuni 15. oktoobrini 1992 EKP KK esimene sekretär.
Ühtlasi oli ta esimese ja viimase eestlasena alates 14. juulist 1990 kuni 23. augustini 1991 Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee Poliitbüroo liige.
Constantius II
thumb|Constantius II pildiga kuldmünt Constantius II (kreekapäraselt Konstantios; täisnimega Flavius Julius Constantius; 7. august 317 Sirmium – 3. november 361 Tarsuse lähistel) oli Vana-Rooma keiser aastatel 337–361. Ta oli Constantinus Suure ja tema teise abikaasa Fausta keskmine poeg. Constantiuse kaasvalitsejateks olid tema vanem vend Constantinus II ja noorem vend Constans.
Space Shuttle
Tulevikuvisioonid
2011. aastal teatas NASA, et kosmosesüstikute mantlipärijaks saab Space Launch System ning mehitatud lennud hakkavad toimuma Orioniga.
Julius Mägiste
pisi|Julius Mägiste Julius Mägiste (kuni 1922. aastani Julius Mälson, 6/19. detsember 1900 Kudina vald, Tartumaa – 11. märts 1978 Lund) oli eesti keeleteadlane.
Jüri Liim
Liim on tegelenud pikamaajooksuga. Ta on võitnud 1965–1976 Eesti meistrivõistlustel maratonis kulla (1972) ja pronksi, 20 ja 30 km maanteejooksus 3 hõbedat ja 1 pronksi ning 10 000 meetris pronksi. Isiklikke rekordeid: 10 000 m 31.01,0 (1973), 3000 m takistusjooks 9.16,8 (1968), maraton 2:28.03 (1973).
Räägi
Räägi on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Constantius II
Ajalukku on Constantius läinud eelkõige arianismi peamise kaitsja ja soosijana.
Julius Mägiste
Elulugu
Julius Mägiste oli pärit talupidaja perekonnast. Ta õppis Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis 1913–1915 ja Aleksandri Gümnaasiumis 1915–1918, lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi 1919. aastal. 1919–1923 õppis Julius Mägiste Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas algul antiikkeeli ja seejärel soome-ugri keeli, lõpetas magistrina eesti ja läänemeresoome keelte alal.
Ta oli 1920. aastal üliõpilasseltsi "Veljesto" ja Akadeemilise Emakeele Seltsi asutajaid.
Räägi
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Constantius II
Elulugu
thumb|Keisri isa Constantinus Suur
Julius Mägiste
Elulugu
Aastatel 1923–1926 oli ta Tartu Ülikooli stipendiaat (doktorant). Dr. philos. kraadi sai ta 1928. aastal väitekirjaga "oi-, ei- deminutiivid läänemeresoome keelis". Ta oli õppeülesandetäitja aastast 1925 ja erakorraline professor aastast 1929. Aastatel 1932–1944 oli Julius Mägiste Tartu Ülikooli professor. Põgenes 1944. aastal Saksamaale, sealt asus 1945. aastal elama Rootsi. Täitis alates 1947. aastast Lundi Ülikoolis õppeülesandeid, oli aastatel 1950–1967 dotsent. Julius Mägiste algatusel loodi Lundi Ülikooli juurde soome-ugri keelte seminar (instituut), mida ta juhatas aastatel 1954–1967.
Räägi
Külas on sündinud eesti arhitekt Mai Šein.
Roobaka
Ajalugu
Roobaka mõisa on esmamainitud 1519. aastal kujul Ropecke. Hiljem kujunes mõisa saksakeelseks nimeks Ropaka. Mõisa ümber tekkis küla, mida on mainitud 1645. aastal kujul Roboka ja 1798. aastal kujul Ropaka.
Julius Mägiste
Elulugu
Koostas 12-köitelise etümoloogiasõnaraamatu käsikirja "Estnisches etymologisches Wörterbuch" (üle 4000 masinakirjas lehekülje).
Mägiste oli ka Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis Lõuna-Rootsi Osakonna auliige.
Roobaka
Ajalugu
Roobaka piirneb põhjas Mujastega. Külade piiril asub endine kõrtsikoht Võlupe või Võlube, mida on esimest korda mainitud umbes 1900 kujul Волопе. Kõrts kuulus samuti Roobaka külla.
1920. aastatel moodustati Roobaka asundus, seejärel jagati küla kaheks. 1977 ühendati Roobaka I ja II ning asundus taas Roobaka külaks.
Artemis
Ta on Zeusi ja Leto tütar, Apolloni kaksikõde. Ent üks müüt reedab, et tegelikult oli ta oma vennast vanem, sest Artemis oli ulatanud oma emale abistava käe Apolloni sünni juures. Artemis sündis Deelose saarel. Ükski maapaik ei söandanud Letole sünnitamiseks kohta anda, sest Leto oli lapsed saanud Zeusiga väljaspool abielu ja kõik paigad kartsid Zeusi naise Hera viha. Pealegi oli Hera saatnud Letot jälitama kohutava koletise Pythoni. Ainult Deelos, mis oli seni olnud ujuv saar, oli lõpuks nõus. Tänutäheks jäi saar pärast seda kindlalt paigale ja Apollon rajas saarele pärast Pythoni tapmist oma templi. Kahe jumala sünnisaarena sai Deelos kreeklaste seas üldiselt austatud paigaks.
Sünnipaiga, Delosel asuva Kýnthose mäe järgi nimetati teda ka Kynthiaks.
Artemis oli neitsilik jahi- ja loodusejumalanna. Tema sümbolid on vibu ja nool. Loomade valitsejannana seostati teda eriti hirve ja karuga, tema puuks peeti küpressi. Artemise saatjaiks olid nümfid.
Artemises oli paljude, sealhulgas kreekaeelsete rahvaste jumalate jooni. Paljus sarnanes tema kultus puukultusega. Kuna tema vend Apollon oli päikesejumal, siis nimetati Artemist kuujumalaks ja samastati Selenega. Apollonit kui päikesejumalat kutsuti Phoiboseks, seetõttu kutsuti Artemist kui kuujumalat Phoibeks. Teda peeti ka vooruse-, taimekasvu- ja viljakusjumalannaks. Lisaks peeti teda abielu sõlmimise ja sünnitusjumalannaks ning sellisena samastati teda Eileithyiaga. Temaga samastati ka nõidusejumalannat Hekatet ja teda seostati ööpimedusest tuleva hirmuga.
Niisugust vastuolu selgitati lõpuks niimoodi, et Artemis on kolme palgega. Taevas on ta Selene, maa peal Artemis ning allmaailmas ja öösiti ka maa peal Hekate.
Artemist peetakse sageli amatsoonide jumalannaks. Seetõttu kaitses ta teisi amatsoone ja nümfe. Kui näiteks Alpheios jälitas Arethusat ja Arethusa palus end päästa, siis moondas Artemis ta allikaks
Constantius II
Elulugu
Sarnaselt oma vendade ja õdedega sai ta kristliku kasvatuse. Novembris 324 nimetas isa seitsmeaastase Constantiuse tseesariks ehk alamkeisriks, määrates tema valitsemisalaks impeeriumi idaosa. Täpse kuupäeva üle on palju vaieldud – hilisemad kirjalikud allikad viitavad valdavalt 8. novembrile, varasemad epigraafilised allikad aga peaasjalikult 13. novembrile.
Artemis
Artemise jüngrite hulka kuulusid Hippolytos, Kallisto ja Orion, aga mitte korraga, vaid eri aegadel.
Constantius II
Elulugu
Muud märkimisväärset tema lapsepõlvest ja varasest noorusest teada ei ole.
Artemis
Artemisele oli pühendatud Keryneia hirv, kelle elusana äratoomine oli üks Heraklese vägitöödest.
Constantius II
Elulugu
335. aastal abiellus Constantius oma onu Flavius Julius Constantiuse tütrega, kelle nimi ei ole teada. Pärast oma esimese abikaasa surma naitus ta Eusebiaga, kes suri 360. aastal. Nii jõudis Constantius elu kestel ka kolmandat korda abielluda – tema viimane naine kandis nime Faustina.
Teadaolevalt sündis nendest abieludest ainult üks laps, tütar Flavia Maxima Constantia, kes nägi ilmavalgust alles pärast oma isa surma ja kellest sai hiljem Lääne-Rooma keisri Gratianuse abikaasa. Tema ema oli Constantiuse viimane abikaasa Faustina.
Artemis
Artemise viha
Apollon ja Artemis hukkasid nooltega ka hiiglase Tityose, kes jälitas nende ema Letot.
Kui Aktaion sattus jahiretkel nümfide seltsis suplevat Artemist nägema, muutis Artemis ta hirveks ja tema oma koerad kiskusid ta lõhki.
Constantius II
Tõusmine troonile
Kui Constantinus Suur 337. aastal suri, korraldas Constantius koos oma vendadega ja armee toetusel veresauna, milles tapeti peaaegu kõik need meessoost sugulased, kes oleksid võinud troonile pretendeerida. Kokku mõrvati umbes kakskümmend ülikut. On arvatud, et just Constantius mängis selles verises episoodis kolme venna seas juhtivat rolli. Ainsana jäeti ellu Constantius Gallus ja Claudius Julianus, kellest sai pärast Constantiuse surma 361. aastal uus keiser.
Artemis
Artemise viha
Kui Agamemnon tappis Artemise püha hirve, takistas Artemis karistuseks Trooja sõtta suunduva laevastiku lahkumist Aulise sadamast, kuni Agamemnon oli sunnitud ohverdama oma tütre Iphigeneia. Artemis viis Iphigeneia Taurisesse, kus ta pidi preestrinnana Artemisele ohverdama kõik sinna sattunud võõramaalased.
Constantius II
Tõusmine troonile
Seejärel jagasid vennad impeeriumi omavahel vastavalt isa testamendile ja sellele, milliseid alasid nad alamkeisrina olid valitsenud. Constantiuse valitseda jäi impeeriumi idaosa, mis oli territoriaalselt suurim ja kultuuriliselt arenenuim, ent ohustatud tugevatest välisvaenlastest ja lõhestatud sisemistest usutülidest. Lääneosa jagasid omavahel Constantinus ja Constans, kuid pärast Constantinuse ebaõnnestunud sõjaretke Constansi vastu 340. aastal, kus ta ise hukkus, jäi impeeriumi lääneosa ainuvalitsejaks Constans.
Artemis
Artemise viha
Oineuse karistamiseks saatis Artemis tema maad laastama Kalydoni metssea.
Constantius II
Kaasvalitsuse aastad
thumb|Keisri vend Constans
Artemis
Artemise viha
Artemis organiseeris ka selle, et aloaadid Otos ja Ephialtes teineteise tapsid.
Constantius II
Kaasvalitsuse aastad
Constantiuse valitsusaja kaks peamist probleemi olid kristliku kiriku suutmatus jõuda ühisele seisukohale Jumal Isa ja Jumal Poja vahekorra küsimuses ning impeeriumi idapiiri ründavate pärslaste tagasitõrjumine, mis hoidis tema sõjaväe suure osa ajast seotuna riigi piiridel. Viimane asjaolu sundis teda tegema järeleandmisi oma venna Constansi poolt toetatud usulistele vastastele, sest ta ei saanud riskeerida sõjaga kahel rindel.
Artemis
Artemise viha
pisi|Artemise kaarik, mida veavad emahirved. [[Boiootia punasefiguuriline krateer (450–425 eKr)]] pisi|Artemis muudab Aktaioni hirveks. Pieter van Harinxma (1628–1630) pisi|Artemis. Rooma skulptuur (1. sajand)
Constantius II
Usuküsimus
Constantiuse peamiseks vaimulikuks nõuandjaks oli piiskop Eusebios Nikomeediast. Ilmselt tema mõjul toetas keiser seisukohta, mille kohaselt ei olnud Jeesus Kristus täiesti jumalik ja paiknes seega taevases hierarhias Jumal Isast madalamal astmel. See traditsioonilise kolmainuõpetusega vastuolus olev teooria, mis on ajaloos tuntud arianismi nime all, oli Constantiuse valitsusajal impeeriumi idaosa vaimulikkonna hulgas valdav; selle peamisteks vastasteks kujunesid impeeriumi lääneosa piiskopid ning mõned üksikud, kuid mõjukad idast pärit teoloogid nagu Markellos Ankyrast ja Athanasios Aleksandriast. Viimaste toetajaks kujunes Constantiuse vend Constans ja see asjaolu pingestas kahe venna vahelisi suhteid kogu nende ühise valitsemisaja.
Artemis
Artemise kultus
Artemise auks oli Ephesosesse (praegu Türgis) ehitatud tempel, mida peetakse üheks vanaaja seitsmest maailmaimeks. Tema teised olulised kultuspaigad olid tema sünnikoht Deelose saar, Brauron Atikas ja Sparta.
Constantius II
Usuküsimus
Talvel 338–339 osales Constantius Antiookia kirikukogul, mis mõistis Athanasiose hukka ja vabastas ta Aleksandria piiskopi ametist. Sama kirikukogu tagandas ametist Konstantinoopoli piiskopi Paulos I ja valis sellele ametikohale Constantiuse nõuandja Eusebiose. Mõlemad tagandatud piiskopid leidsid varjupaiga läänes Constansi juures, algul Roomas, seejärel Trieris.
Artemis
Artemise kultus
Vanas Roomas kutsuti Artemist Dianaks. Rooma riigis oli Diana kultusepaik Aricia lähedal. Diana tempel asus Roomas Aventinusel ja templi asutamise aastapäev 13. augustil oli orjade püha.
Constantius II
Usuküsimus
Aastast 342 õhutasid need piiskopid koos oma lääne kolleegidega üha aktiivsemalt Constansit enda kaitseks välja astuma ja Constans ka seda tegi, ähvardades oma venda muuhulgas sõjalise jõuga. Nii oli Pärsia sõdadega seotud Constantius sunnitud saatma oma piiskopid 343. aastal Constansi poolt kokku kutsutud ja fiaskoga lõppenud Sardica kirikukogule ning ennistama aastatel 344–346 ametisse nii Athanasiose kui ka Paulose.
Sõda Pärsiaga
Pärsias 4. sajandil valitsenud Sassaniidide dünastia elas sel ajal läbi oma kuldaega ja kuningas Šapur II oli aastatel 337–350 Roomaga püsivalt sõjajalal. See tähendas, et Constantius pidi enamuse ajast oma armeega viibima riigi idapiiridel. Tema sõjaväe peakorteriks oli Antiookia, kus ta veetis rohkem aega kui ametlikus pealinnas Konstantinoopolis.
Artemis
Artemis kunstis
Artemis oli antiigi lemmikjumalanna ja sellepärast on teda kujutanud enamik tähtsaid kesk- ja uusaja kunstnikke, küll küttimas, küll kümblemas, koos Aktaioni, nümfide ja saatüritega.
Constantius II
Sõda Pärsiaga
Põhiline sõjategevus leidis aset Mesopotaamia aladel, kus pärslased piirasid korduvalt Amida ja Nisibise kindlusi, suutmata neid küll vallutada. Aastal 344 õnnestus Constantius II murda pärslaste piiramisrõngas Singara kindluse ümber, kuid see ei peatanud idast lähtuvaid rünnakuid. Ajutine kergendus saabus alles 349. aastal kui pärslased olid sunnitud katkestama putukaparvede rünnaku tõttu järjekordse Nisibise piiramise. 350. aastate alguses langes aga Pärsia impeerium ise idapoolsete rändrahvaste rünnakute alla.
Artemis
Artemis kunstis
Koos Aktaioniga kujutasid Artemist näiteks Tizian, Rembrandt ja Giovanni Battista Tiepolo. Kadrioru lossi saali laes on tundmatu autori plafoonimaal "Diana ja Aktaion", mis pärineb 17. sajandist.
Constantius II
Kodusõda
thumb|Usurpaator Magnentiust kujutav münt
Artemis
Artemis kunstis
Skulptuuris on Artemist kujutanud Damophon.
Constantius II
Kodusõda
Jaanuaris 350 alustas sõjavägi Gallias Constansi vastu mässu ja kuulutas uueks keisriks väepealik Magnentiuse. Sõjaväe toetuseta jäänud Constans üritas põgeneda, kuid mõrvati Magnentiuse meeste poolt sama aasta veebruaris. Kuna Constans ei olnud abielus ja tal puudusid meessoost järeltulijad, kuulus impeeriumi lääneosa troon nüüd samuti Constantiusele, kuid sellele asumise nimel tuli tal esmalt Magnentiusega sõtta astuda. Magnentius oli küll pöördunud Constantiuse poole palvega tunnustada teda Lääne-Rooma valitsejana, kuid Constantius seda nõusolekut ei andnud.
Artemis
Artemis kunstis
Artemise järgi on nimetatud asteroid 105 Artemis.
Constantius II
Kodusõda
Samaaegselt asus ta arveid õiendama Constansi poolt toetatud arianismivastaste vaimulikega. Selle kampaania esimeseks ohvriks sai Konstantinoopoli piiskop Paulos I, kelle järjekordne kirikukogu ametist tagandas ja saatis asumisele Tauruse mägedesse. Vangistuse ajal suhtles piiskop usurpaator Magnentiuse esindajatega, mis sai peatselt teatavaks ka keisrile. Constantius lasi Paulose mõrvata.
Hoidmaks ära Balkani poolsaare alade langemist Magnentiuse kätte, oli Constantiuse poolõde Constantina lasknud seal sõjaväel keisriks kuulutada Constantiusele ustava kindrali Vetranio. Kui Constantiuse armee sisenes 351. aastal Balkani aladele, loobus Vetranio troonist tema kasuks ja andis oma leegionid tema käsutusse. Constantius asus seejärel laagrisse Sirmiumi linna juures ja saatis oma üksused edasi lääne poole Magnentiuse vastu.
28. septembril 351 toimus Pannoonias Drava jõe orus Mursa Majori lahing. Enne lahingut saatis Constantius oma pretoriaanide prefekti Flavius Philippuse Magnentiusega läbi rääkima, nõudes viimase taganemist Galliasse. Magnentius keeldus, kuid osa tema meestest väejuht Claudius Silvanuse juhtimisel läksid Constantiuse poole üle. Kokku oli Magnentiusel umbes 36 000 ja Constantiusel umbes 60 000 sõdurit. Lahing ise lõppes Constantiuse jaoks täieliku võiduga, kuid kaotused olid kohutavad mõlemal poolel – Magnentius kaotas umbes 24 000 ja Constantius 30 000 meest.
Sõda jätkus siiski veel kaks aastat. 352. aastal saavutas Constantius kontrolli Itaalia üle ja tungis suvel 353 üle Alpide Galliasse. Mons Seleucuse lahingus said Magnentiuse väed lõplikult lüüa. Usurpaator ise põgenes ja sooritas 11. augustil 353 enesetapu.
Constantiusest oli saanud Rooma riigi ainuvalitseja.
Rooma ainuvalitseja
Probleemid, millega Constantiusel kogu Rooma keisririigi valitsejana tuli silmitsi seista, olid samad, mis ka kaasvalitsuse aastatel. Endiselt olid lahendamata kristliku kiriku õpetuslikud küsimused. Lisaks pärslaste rünnakutele idas tuli Constantiusel nüüd asuda tagasi tõrjuma ka rändrahvaste rünnakuid keisririigi põhja- ja läänepiiridel.
Impeeriumi tohutu ulatuse tõttu tuli tal ametisse nimetada alamkeisrid ehk tseesarid, kellena ta kasutas oma kahte 337. aasta veresaunas ellu jäetud noort sugulast.
Aastatel 351–354 oli tseesariks impeeriumi idaaladel Constantius Gallus ja aastatel 355–361 impeeriumi läänealadel Claudius Julianus. Mõlemad tseesarid valmistasid keiser Constantiusele pettumuse, üritades ise võimu haarata. Lähemalt saab sellest lugeda impeeriumi sisetülisid kajastavast peatükist.
359 tunnistas Constantius Konstantinoopoli võrdväärseks Roomaga. Selle otsuse, õukonnatseremooniate ja teokraatliku valitsusvormi tõttu on teda nimetatud esimeseks bütsantslikuks keisriks.
Usuküsimus
Kirikliku ühtsuse saavutamine ja ariaanliku õpetuse ainuõigeks tunnistamine oli endiselt Constantiuse üks prioriteete.
Ta keelustas paganlikud tseremooniad, kuid ei karistanud nende järgijaid.
Ta kutsus kokku arvukalt kirikukogusid, kus üritati välja töötada sellist versiooni usutunnistusest, millega kõik piiskopid võiksid nõustuda. Constantius osales aktiivselt ka ise nende kirikukogude töös ja avaldas teatud määral survet ariaanliku positsiooni toetuseks, pagendades tema seisukohtadele vastuseisu avaldanud piiskoppe. Samas ei olnud selles midagi erilist, sest samu võtteid olid omakorda ariaanlike piiskoppide suhtes kasutanud nii tema isa kui ka vend ja kasutasid veel tema arvukad järeltulijad keisritroonil, kes Constantiuse usulisi veendumusi ei jaganud.
Kirikukogud, kus Constantius ise osales, toimusid:
357. aastal võeti Constantiuse heakskiidul Sirmiumis vastu niinimetatud teine Sirmiumi usutunnistus, mille sõnastus väljendas kõigist senistest usutunnistustest selgemalt ariaanlikku arusaama Jumal Isa ja Jeesus Kristuse vahekorrast. Sealt oli välja jäetud Nikaia usutunnistuse sõnad, mis kõnelesid nende kahe isiku "ühest olemusest" ja "olemuslikust võrdsusest". Selgelt oli lahti kirjutatud, et Jumal Isa on igas aspektis Poja suhtes ülimuslik.
thumb|Aleksandria piiskop Athanasios
359. aastal sundis keiser Rimini-Seleukia kirikukogule tulnud 160 ida piiskoppi ja 400 lääne piiskoppi uuele usutunnistusele alla kirjutama. Maha tõmmati ainult fraas "igas suhtes". Need, kes keeldusid, vabastati ametist ja pagendati. Täiendavalt kinnitati see ariaanlik usutunnistus 360. aastal toimunud Konstantinoopoli kirikukogul.
Kirikuajaloos on need kirikukogud ja usutunnistused kuni kaasajani suures osas tähelepanuta jäetud, sest 4. sajandi lõpuks kinnistus kirikus tänaseks traditsiooniline kolmainuõpetus ja arianism tunnistati väärõpetuseks.
Samal põhjusel on kannatanud ka Constantiuse maine: nii mitmed tema kaasaegsed kui ka hilisemad kristlikud autorid on keisrit süüdistanud kuritegudes "õigele usule" truuks jäänud piiskoppide vastu, millest paljusid keiser ilmselt kunagi toime ei pannud. Eriti teravalt on Constantiust kritiseerinud Aleksandria piiskop Athanasios, kes oma vaadete tõttu 356. aastal uuesti piiskopitoolilt lahkuma sunniti.
Tuntud on Athanasiose ja Constantiuse vastastikused süüdistused, mida nad teineteise aadressil avalikes kirjades vahetasid. Pärast Athanasiose tagandamist kirjutas keiser Aleksandria elanikele kirja, milles nimetas Athanasiost madalaima ühiskondliku staatusega inimeseks, kes pettis inimesi, rikkus riigi ja rüvetas kiriku. Athanasios vastas kirjadega, milles nimetas Constantiust antikristuse eelkäijaks ja kõigi aegade kõige hullemaks kristlaste tagakiusajaks, kelle teod ületavad kuningas Sauli, Ahabi, Pontius Pilatuse ja Kristuse risti löönud juutide süütegusid.
Sõjad Euroopas
Olles saanud kogu impeeriumi valitsejaks, seisis Constantius II silmitsi ohtudega riigi lääneosas, kus selle piirid olid pidevalt germaani hõimude rünnakute all.
Kodusõja aastatel 350–353 tungisid frangid üle Reini jõe, sest usurpaator Magnentius oli sealsetele piiridele paigutatud eliitüksused Constantiuse vastu sõtta viinud. Samuti tungisid 352. aastal Rooma piiridesse alemannid. Sisuliselt vallutasid germaanlased kogu Reini läänekalda ja korraldasid enam kui aasta jooksul Galliasse ulatuslikke rüüsteretki.
Aastatel 354–356 korraldas Constantius germaanlaste vastu mitu sõjaretke, rünnates neid peamiselt tänase Breisgau ja Bodensee piirkonnas. Nende sõjakäikudega saavutati küll ajutist edu, kuid hiljem tuli alamkeiser Claudius Julianusel võitlust germaanlastega jätkata. Alles tema juhtimisel saavutati 357. aastal Argentoratumi lahingus oluline võit seitsme alemanni hõimupealiku üle ja taaskindlustati piir Reini jõe läänekaldal.
Artemis
Artemis kunstis
Artemist kujutatakse tavaliselt kauni ja söekana, ent samas häbelikuna. Sageli on ta rõivastatud lühikesse kitooni, mis jätab jalad vabaks, et mitte takistada liikumist metsades ja mägedes. Artemis on eeskätt metsloomade jumalanna ja sellisena kujutatakse teda koos lõvipaariga, kellel ta lakast haarab, või hoiab ta hirve sarvest kinni või hõljub tema kohal linnupaar.
Kanada kabe
Kanada kabe on 144-ruudulisel laual mängitav kabeliik. Mängu algseisus on mõlemal mängijal 30 kabendit. Mängureeglid on samad mis rahvusvahelises kabes ning partiide kasutatakse samuti numbrilist notatsiooni. Mäng on levinud Kanadas Québecis ja Ontarios ning USA-s Uus-Inglismaal.
Mängu leiutasid arvatavasti prantsuse asunikud Québecis. Mängu leiutamise aeg pole teada, kuid on teada, et juba 1805. aastal müüdi 144-ruudulist kabelauda Londonis. Kanada kabes on peetud ka maailmameistrivõistlusi ja Ameerika meistrivõistlusi (1904–1968). Nii mõnedki Kanada kabetajad on edu saavutanud ka rahvusvahelise kabe maailmameistrivõistlustel: näiteks Raoul Dagenais tuli 1952. aastal hõbedale ja Marcel Deslauriers 1956. aastal maailmameistriks.
Selja (Saaremaa)
Selja on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Leisi valda.
Constantius II
Sõda Pärsiaga
Aastatel 350–358 oli olukord Rooma riigi idapiiridel suhteliselt rahulik, sest pärslaste kuningas Šapur II pidi kaitsma oma piire ida poolt peale tungivate rändrahvaste eest. Kui pärslased olid edukalt selle ohu kõrvaldanud, alustasid nad uue sõjaretke kavandamist Rooma vastu. Šapur nõudis 358. aastal Constantiuselt, et Rooma loovutaks talle Mesopotaamia ja Armeenia provintsid, kuid keiser keeldus. Nii algas 359. aastal uus pärslaste pealetung.
Seekord ei suutnud Constantius II pärslastele piisavat vastupanu osutada. Samal aastal langes Šapur II vägede kätte pärast 73 päeva kestnud piiramist strateegilise tähtsusega Amida kindlus. Järgmisel aastal vallutasid pärslased veel mitu kindlust, millest kõige olulisem oli Singara.
361. aastal oli Constantius impeeriumi läänealal esile kerkinud siseohu tõttu sunnitud idapiirilt lahkuma ja sõda pärslastega jätkus tema järglase Julianus Apostata ajal, kes saavutas esialgu ka mõningast edu.
Sisetülid
Constantiusel tuli oma valitsusaja kestel kaitsta oma trooni mitmete oletatavate ja tegelike usurpaatorite eest.
Constantius Gallus thumb|Galluse kujutisega kuldmünt