Duccio_di_Buoninsegna
Opis
Dok cijeli prednji dio glavnog panela zauzima scena Madone s djetetom u njenom veličanstvu okružena anđelima i svecima, na poleđini ovog masivnog slikarskog djela nalazi se dvadeset i šest scena iz Kristove muke. Prvobitno su postojale pomoćne scene iz Kristovog života iznad i ispod glavnog panela. Čitav rad je vrhunski standard izrade, a izuzetne boje i gipko crtanje stvaraju efekte velike ljepote. Bogatstvo Ducciove inspiracije otkriva se još jasnije u malim epizodama na postolju ovog oltarnog djela (predella), poleđini i vrhu gornjeg dijela "Maeste", u kojima svaku epizodu treba pažljivo ispitati izbliza, jer je svaka cjelina za sebe i autonomna. Slično tome, svaki dio, svaka ličnost ili predmet u ovom djelu, izgleda kao da je nacrtan dajući impresiju kao kad se gleda pod lupom i gotovo heraldičkim karakterom poprima vrijednost ritmičke komponente u glavnoj teksturi kompozicije koja se razvija oko njega. Analiza slikarskog stila Duccia di Buoninsegne prilikom izrade ovog djela potvrđuje teoriju da su rani život Krista u predellama i najviši odjeljci u ovom djelu nalikani nakon glavnih panela, pri čemu prostorna rješenja, vitki oblici i harmonična razmjena radnje i ambijenta otkrivaju slikarevu čvrstinu i samopouzdanje. Scene iz Kristovog javnog života naslikane su na stražnjoj predelli. Obje predelle predstavljaju njihove najranije primjere u italijanskoj umjetnosti. thumb|250px|lijevo|Naličje oltarnog djela "Maestà" sa glavnim panelom na kojem su scene iz Kristove muke Prilikom stilskog proučavanja ovog djela, historičari umjetnosti primijetili su različitu funkciju scena predstavljenih na obje naslikane strane "Maeste". Prednja strana je bila pobožna slika namijenjena zajednici vjernika (što objašnjava njenu veličinu, jasno vidljivu iz svakog ugla crkve), dok je stražnja strana bila u suštini narativni ciklus namijenjen bližem promatranju klera iz svetišta. Glavni element naličja "Maeste" činilo je četrnaest panela, prvobitno odvojenih stubićima pilastara (priblizno širokih 4 cm), koji su zajedno sa vanjskim okvirom izgubljeni pri rasparčavanju ovog slikarskog djela 1771. godine. Pejzaži sa naličja "Maeste" vjerovatno su inspirisani bizantijskim slikarstvom za vrijeme vladavine dinastije Paleolog. Austrijski historičar umjetnosti i bizantolog Otto Demus, koji je istraživao bizantijske freske u okolini Ohrida, uočio je na njihovim slikarskim prikazima stjenovite pejzaže koji nisu samo kulisa iza likova, već su raspoređeni u različite slojeve tako da likove postavljaju u prostor. On smatra da je upravo Duccio koristio ovaj bizantijski slikarski izum za stvaranje dubine i prostora za likove u svom remek-djelu. "Maesta" ima najraniju sačuvanu predellu u italijanskoj umjetnosti, sa slikama na prednjoj i stražnjoj strani. Dvije predelle koje se nalaze na obje strane ovog oltarnog slikarskog djela bile su naslikane na horizontalno položenom komadu drveta i stoga su se mogle lahko rastaviti. Na predelli sa prednje strane nalazi se sedam sačuvanih panela na kojima su prikazane priče iz Kristovog djetinjstva, u kojima je protagonista sveta Marija, smjenjujući se s portretima proroka (Isaija, Ezekijel, Solomon, Malahija, Jeremija, Osija), koji razdvajaju pojedinačne scene. Nekoliko pojedinačnih scena (koje nedostaju na originalnom oltarnom djelu "Maeste" prilikom rasparčavanja 1771. godine) našlo je put do muzeja ili privatnih kolekcija. Epizode na poleđini "Maeste", kojih je prvobitno bilo ukupno 43, bile su namijenjene gledaocima u prezbiteriju, koji su mogli da priđu bliže panou od vjernika koji su se okupljali u glavnom dijelu crkve. Okrugli paneli na poleđini prikazuju scene nakon Kristovog uskrsnuća, dok slike sa predelle na poleđini prikazuju iskušenje i čuda Kristova.